Справа № 464/899/14 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/7689/14 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.,

з участю: представника ПАТ "Укрсоцбанк" - Бачинського О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

24 січня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив:

звернути стягнення на заставлене, згідно Іпотечного Договору від 02 квітня 2008 року за реєстровим №2312, майно що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме - двохкімнатну квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 50,1 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (п.4.6.2. Іпотечного договору) з початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, для задоволення грошових вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 718 708,92 гривень;

виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-3)

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ "Укрсоцбанк".

В апеляційній скарзі посилається на те, що договором про внесення змін від 27.04.2012 р. до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №602/25-130 від 02.04.2008 року, сторонами змінено валюту кредитування кредиту 71996,40 дол. США в гривню за курсом 8,05 за один долар США, що становить 579 571,02 грн. Таким чином, із врахуванням зазначених змін, між сторонами укладений кредитний договір в національній валюті - гривні.

Тому суд безпідставно застосовано ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" в даній справі.

Зазначає, що основною вимогою примусового стягнення є згода власника. Проте судом не взято до уваги, що 29.10.2014 року в своїй заяві ОСОБА_3 визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти звернення стягнення на заставлене майно (заява наявна в матеріалах справи)

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ "Укрсоцбанк" - Бачинського О.М. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом та матеріалами справи установлено, що 02 квітня 2008 року між позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії №602/25-130, згідно якого банк надав позичальнику кредит в межах максимального ліміту заборгованості в іноземній валюті у сумі 60 000 доларів США зі сплатою 13 % процентів річних та комісій в розмірі та порядку, визначеному в Додатку №2 до цього договору.

27 квітня 2012 року між позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до Договору про надання відновлюваної кредитної лінії №602/25-130, згідно якого змінено валюту кредиту та переведено суму кредиту в гривню за курсом 8,05 гривень, що становить 579 571,02 грн. зі сплатою процентної ставки за кредитом 14 % процентів на період користування кредитом з 27.04.2012р. по 31.03.2014р. з кінцевим терміном повернення до 02.04.2023 року, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 02 квітня 2008 року укладено іпотечний договір, згідно якого відповідачі (іпотекодавці) передали в іпотеку банку (іпотекодержателю) нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 50,1 кв.м.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «Укрсоцбанк» добросовісно виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав ОСОБА_3 кредит, однак відповідач порушив свої зобов'язання, порушивши строки повернення кредиту та відсотків, визначених умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 19.12.2013 року утворилась заборгованість в сумі 718 798,92 грн.

Банк направив відповідачу вимогу про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором та про усунення порушень кредитного договору, обґрунтувавши свої вимоги ст. 33 Закону України "Про іпотеку", згідно якої іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вимоги банку про погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_3 не виконав, у зв'язку з чим ПАТ «Укрсоцбанк» звернулися до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 546, 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із ст.589 ЦК України, ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року ( далі - Закону), не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці та за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Закон втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Відмовляючи в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення суд першої інстанції вірно виходив з того, що стягнення на предмет іпотеки фактично зумовлене невиконанням боржником своїх зобов'язань, які забезпечені іпотекою, що дає підставу іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, однак у зв'язку з прийняттям Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», таке стягнення під час дії мораторію є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав кредит в іноземній валюті, квартира, яка є предметом іпотеки відповідає вимогам щодо нерухомого житлового майна, передбаченим Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", оскільки загальна площа обтяженої квартири складає 50,1 кв.м, тобто є меншою за площу, коли Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" допускається звернення стягнення (площа не перевищує 140 кв.м.)

Доказів на підтвердження того, що в іпотекодавця у власності є інше нерухоме житлове майно позивачем надано не було, як і не спростовано докази щодо проживання відповідача у квартирі, яка є предметом іпотеки.

Те, що Договором про внесення змін від 27 квітня 2014 року, сторони змінили валюту кредитування з доларів США на гривню, не дає підстав для висновків, що до даних відносин не може бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки в даному випадку квартира відповідачів за адресою: АДРЕСА_1, згідно умов іпотечного договору від 02 квітня 2008 року, виступала як забезпечення виконання зобов'язань за споживчим кредитом наданого в іноземній валюті.

Доводи апеляційної скарги, про те, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» застосовується на стадії примусового виконання судового рішення, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки саме нормами даного Закону встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.