АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/681/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1006/14
Головуючий у 1-й інстанції Литвиненко
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 21 травня
2009 року

по справі за позовом Полтавського
акціонерного банку "Полтава-Банк" до
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 21 травня
2009 року позов Полтавського
акціонерного банку «Полтава-банк»
задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на користь Полтавського
акціонерного банку «Полтава-банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 757 від 13 березня 2006 року, укладеним
між Полтавським акціонерним банком
«Полтава-банк» та ОСОБА_2, у сумі 4326 грн.
19 коп., судові витрати у сумі 81 грн., а
всього стягнуто грошових коштів на
загальну суму 4407 грн. 19 коп.

З судовим рішенням не погодився
відповідач ОСОБА_1 та подав на нього
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апелянта, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення за наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів цивільної
справи № 2-1728/09, 13 березня 2006 року між
Полтавським акціонерним банком
«Полтава-банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 757, згідно якого
йому надано кредит в сумі 5000 гривень
строком на 24 місяці, зі сплатою 20%
річних на умовах визначених вказаним
договором (а.с. 12), що підтверджується
його заявою про видачу кредиту (а.с. 8).

В цей же день, з метою забезпечення
виконання зобов'язання за вказаним
кредитним договором, між Полтавським
акціонерним банком «Полтава-банк» та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки №
757, за умовами якого поручитель ОСОБА_1
зобов'язався відповідати перед банком
у повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань ОСОБА_2

Відповідно до п. 4.2.1 кредитного
договору, позичальник зобов'язується
забезпечити повернення одержаного
кредиту та сплати відсотків за
користування кредитом. Сплата кредиту
та відсотків за користування ним
проводиться щомісячно, згідно з
графіком погашення заборгованості,
шляхом безготівкового перерахунку або
готівкою до каси банку.

Згідно п. 4.2.4 кредитного договору,
позичальник зобов'язується сплатити
суму пені, штрафу, а також суму збитків
у випадках передбачених п.п. 5.2, 5.3 цього
договору

Пунктом 4.3.1 кредитного договору
передбачено, що банк має право у разі
виникнення простроченої
заборгованості по кредиту або
прострочення сплати відсотків по ньому
стягувати пеню, згідно з умовами,
викладеними у п.п. 5.2, 5.3 кредитного
договору.

Строк дії кредитного договору № 757 від
13 березня 2006 року закінчився 2008 року,
однак ОСОБА_2 кредит та відсотки за
користування ним, відповідно до
графіку погашення заборгованості по
кредиту, у повному обсязі не сплатив.

Судом встановлено, що позичальник
ОСОБА_2 попереджався позивачем про
обов'язок погасити борг (а.с. 17, 19, 21).

Поручитель ОСОБА_1 також належним чином
був повідомлений про свій обов'язок
виконати вимоги договору поруки, однак
свої зобов'язання не виконав (а.с. 19, 21).

Згідно наданого позивачем розрахунку,
за відповідачами станом на 02 грудня 2009
року утворилася заборгованість у
розмірі 4 326 гривень 19 коп. (а.с. 24-36).

За змістом ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вірно встановив суд першої
інстанції, умови передбачені кредитним
договором не порушують співвідношення
майнових інтересів сторін та не
позбавляють заінтересовану особу того,
на що вона розраховувала при укладенні
договору, оскільки, укладаючи
кредитний договір, відповідач ОСОБА_2
зобов'язався повернути позивачу
кредит, сплатити останньому проценти
та інші суми по кредиту.

Разом з тим згідно п. 3.1 договору поруки
№ 757 від 13 березня 2006 року, сторони
встановили, що у випадку невиконання
або неналежного виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору,
поручитель і позичальник несуть
солідарну відповідальність перед
кредитором на всю суму заборгованості,
встановлену на момент подання позовної
вимоги.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (солідарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

За таких обставин, враховуючи обсяг
наданих позивачем доказів та характер
спірних правовідносин, суд першої
інстанції обґрунтовано застосувавши
норми цивільного законодавства,
прийшов до правильного висновку про
задоволення позову.

В свою чергу, апеляційна скарга не
містить належних та допустимих доказів
які б спростували висновки місцевого
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції з'ясовано всі обставини та
надано їм належну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які б могли
призвести до зміни чи скасування
заочного рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 21 травня
2009 року судовою колегією не
встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314,
315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 25 травня 2009 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б.
/підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
_______________ Панченко О.О.