________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/352/14-ц
Провадження № 2/520/2876/14
УХВАЛА

10.02.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «про розподіл спільно
нажитого майна»,

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м.
Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1,
якою позивач просить:

1. «Розділити квартиру АДРЕСА_1 між
ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в ідеальних долях
по ? кожному.

2. Зобовязати ОСОБА_2 надати до суду
оригінали: Договір купівлі продажу та
технічний паспорт квартири АДРЕСА_1.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати»

За правилами виключної підсудності,
встановленими ч. 1 ст. 114 ЦПК України,
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Позов виник з приводу нерухомого майна
- квартири АДРЕСА_1, що територіально
відноситься до Київського району міста
Одеси.

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленої в
порядку, встановленому цим Кодексом.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтями 119, 120 ЦПК України визначенні
вимоги до форми, змісту позовної заяви
та порядку подання копій позовної
заяви та доданих до неї документів.

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до неї встановлені
підстави для залишення позову без руху,
у зв'язку з недодержанням вимогам ст.ст.
119, 120 ЦПК України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

В протиріччя положенням п. 2 ч. 2 ст. 119
ЦПК України в позовній заяві ОСОБА_1 не
містяться місце проживання
(перебування) або місцезнаходження
позивача, поштовий індекс, номери
засобів зв'язку.

Згідно п. 1.2 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого наказом МВС України №
1077, реєстрація місця проживання або
місця перебування особи - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання фізичної особи
згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

За своєю суттю адреса - це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

10 лютого 2014 року, за результатами
ознайомлення із довідками ВАДР ГУДМС
України в Одеській області, одержаними
на запит суду стосовно місця
проживання сторін, встановлено, що в
позовній заяві адреса проживання
відповідача не співпадає з офіційними
відомостями. Так, в позовній заяві
адресою реєстрації відповідача ОСОБА_2
вказана квартира АДРЕСА_2. За офіційною
інформацією - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
значиться зареєстрованою в квартирі
АДРЕСА_1.

Отже позивачу необхідно виконати
вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
належним чином, вказавши місце
реєстрації відповідача у
відповідності до встановлених правил,
чи довести належним доказами, що
відповідач дійсно зареєстрований за
адресою, зазначеною у позові, а
проживає в спірній квартирі АДРЕСА_1.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог. Пункт другий позовних
вимог, заявлених ОСОБА_1 за своєю суттю
є не позовними, а стосується вимог щодо
витребування письмових доказів.

Позивачу слід врахувати, що за статтею
64 ЦПК України, письмовими доказами є
будь-які документи, акти, довідки,
листування службового або особистого
характеру або витяги з них, що містять
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів.

Порядок оформлення заяви про
забезпечення доказів визначений
правилами ст.ст. 133, 134 ЦПК
України, якими встановлено, що особи,
які беруть участь у справі і вважають,
що подання потрібних доказів є
неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити. До заяви про забезпечення
доказів, яка не відповідає вимогам цієї
статті, застосовуються наслідки,
встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Тому зміст позовних вимог пропонується
привести у відповідність до п. 3 ч. 2 ст.
119 ЦПК України, шляхом виключення з
позовних вимог пункту про забезпечення
доказів та оформлення заяви про
забезпечення доказів за правилами
ст.ст. 133, 134 ЦПК України.

За правилами п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
ціна позову зазначається в позовній
заяві виключно щодо вимог майнового
характеру.

Позивач зазначає ціну позову у розмірі
400 000 грн., не пояснюючи з яких міркувань
він виходив.

Розмір сплаченого судового збору
свідчить про наявність наміру вирішити
майновий спір. Однак, позивач вимоги
щодо визнання права власності не
заявляє. Ці обставини потребують
відповідних уточнень та роз'яснень,
якщо позовні вимоги не є майновими і
поставлені позивачем питання
стосуються виключно визначення
порядку користування, позивачу слід
виключити ціну позову з заяви та
пояснити розмір сплаченого судового
збору, враховуючи і те, що суму збору
позивач просить стягнути з
відповідача. Крім того, позивач просить
виділити ідеальну долю квартири не
тільки йому, а й відповідачу, тобто
фактично виступає не тільки на захист
власних прав, свобод та інтересів, а і
на захист прав, свобод та інтересів
відповідача, при цьому всупереч
вимогам ч. 7 ст. 119 ЦПК України підстави
такого звернення не зазначає.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- не проживання сторін спільно
більше двох місяців;

- наявність провадження у суді по
розірванню шлюбу;

- відсутність інших власників та
користувачів квартири;

- відмова відповідача укласти
угоду щодо добровільного розподілу
майна.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Як вже роз'яснювалося раніше, особи,
які беруть участь у справі і вважають,
що подання потрібних доказів є
неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів.

Згідно ч.ч. 7 та 8 ст. 119 ЦПК України, у
разі пред'явлення позову особами, які
діють на захист прав, свобод та
інтересів іншої особи, в заяві повинні
бути зазначені підстави такого
звернення. Якщо позовна заява
подається представником позивача, до
позовної заяви додається довіреність
чи інший документ, що підтверджує його
повноваження.

Позовна заява ОСОБА_1 підписана та
подана до суду ОСОБА_4, в підтвердження
повноважень якого надана копія
Договору про надання правової допомоги
адвоката від 26.12.2013 р.

Згідно з ч. 4 ст. 42 ЦПК України,
повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватись ордером,
дорученням органу (установи),
уповноваженого законом на надання
безоплатної правової допомоги, або
договором.

Як вбачається із змісту доданого до
заяви договору, сторонами договору є
ОСОБА_1, як клієнт та ОСОБА_4, як адвокат.
Однак те, що ОСОБА_4 є адвокатом нічим не
підтверджено, що унеможливлює
перевірити право ОСОБА_4 на укладення
подібних угод та вирішити питання про
наявність підстав для повернення чи
прийняття позову.

Крім того, за правилами ч. 1 ст. 120 ЦПК
України, позивач повинен додати до
позовної заяви її копію та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб. Зазначена процесуальна
норма не містить виключень та
застережень, є безумовною. Позивач на
це уваги не звернув та, виходячі із
власних міркувань, додатки до заяви
надав тільки в одному екземплярі.

Згідно із ст. 122 ЦПК України суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої та оформленої в встановленому
порядку.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 - 120 ЦПК України або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
119-122 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розподіл спільно
нажитого майна».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання їм ухвали, роз'яснив, що у
разі невиконання ухвали суду в
зазначений строк позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута
позивачеві зі всіма доданими до неї
документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.