Єдиний унікальний номер 205/83/14-ц
Справа №2/205/54/2014
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Давиденко Я.Є.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про
визнання рішення незаконним,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування моральної шкоди,-
24 грудня 2013 року позивачка звернулась
до Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпрообленерго» про визнання
рішення незаконним, зобов'язання
вчинити певні дії, відшкодування
моральної шкоди (а.с.1-3).

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що являється власницею
квартири АДРЕСА_1. 29листопада 2013 року у
її відсутність, але в присутності дочки
позивачки - ОСОБА_2, працівники
відповідача здійснили огляд
електроживлення квартири, в ході якого
ними було встановлено самовільне
підключення неврахованої без
облікової розетки скритої
електропроводки. На підставі даних
обставин працівниками відповідача
було складено акт №014906, згідно якого
встановлено порушення позивачкою п.48
Правил користування електроенергією, у
зв'язку із чим, в квартирі позивачки
відключили електропостачання.
Протоколом №224 від 03.12.2013 року за
результатами розгляду акту № 014906, за
період з 14.01.2012 року по 29.11.2013 року була
нарахована заборгованість за послуги
електропостачання в сумі 19 249,94 грн.

Позивачка зверталась до відповідача із
заявою про підключення в її квартирі
електропостачання, але відповідачем
було відмовлено, у зв'язку із наявністю
заборгованості за спожиту
електроенергію.

Позивачка вважає вищевказані дії
відповідача неправомірними та такими,
що порушують її права. Також, зазначає,
що дії відповідача завдали їй
моральної шкоди, так як протягом місяця
вона мешкає без електроенергії, не
маючи можливості нормально
користуватися електроприладами та
вести нормальний спосіб життя.

Враховуючи вищевикладене, позивачка
просила суд визнати незаконним рішення
комісії РЕМ-4 згідно протоколу №224 від
03.12.2013 року, постановленого на підставі
акту №014906 від 29.11.2013 року про
нарахування збитків за недоотриману
електроенергію в об'ємі 32 551 кВт. на суму
19 249,94 грн.; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок нарахованих
збитків не більше ніж за 12 місяців, що
передували даті виявлення порушення;
зобов'язати відповідача здійснити
підключення електропостачання в
квартирі АДРЕСА_1 та стягнути на свою
користь моральну шкоду у сумі 7 000,00 грн.

Позивачка у судове засідання не
з'явилась. Про день, час та місце
судового розгляду справи
повідомлялась належним чином. До суду
надала письмову заяву, в якій не
заперечує проти заочного розгляду
справи (а.с.28).

Відповідач, в особі свого представника,
в судове засідання не з'явився. Про
день, час та місце судового розгляду
повідомлявся у встановленому законом
порядку. Про причини неявки свого
рпедставника у судове засідання не
повідомив. Письмових заяв про розгляд
справи без присутності представника до
суду не надсилав.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених позовних ними вимог та
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини
справи, які законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

29 листопада 2013 року, у присутності
дочки позивачки - ОСОБА_2, працівниками
ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» проведено
перевірку квартири АДРЕСА_1, за
результатами якої було складено акт Н
№Д014906, відповідно до якого встановлено
порушення п.48 Правил користування
електроенергією, а саме: самовільне
підключення безоблікової розетки
прихованою проводкою (а.с.5).

Протоколом засідання комісії №224 від
03.12.2013 року, розглянуто акт Н №Д014906 від
29.11.2013 року, за результатами якого
встановлено самовільне підключення
безоблікової розетки прихованою
проводкою, та проведено нарахування
розміру завданих збитків у розмірі 19
249,94 грн., відповідно до Методики
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок, порушення споживачами
правил користування електричною
енергією (а.с.6).

Згідно детального розрахунку розміру
відшкодувань збитків по акту Н №Д014906
від 29.11.2013 року, загальна сума
нарахування по акту становить 19 249,94
грн. (з.а.с.16).

Згідно ст.. 26 Закону України «Про
електроенергетику», споживач енергії
зобов'язаний додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.
Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною

і тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України. Правила користування
електричною і тепловою енергією для
населення затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
України «Про електроенергетику»
правопорушення в електроенергетиці
тягне за собою встановлену
законодавством України цивільну,
адміністративну і кримінальну
відповідальність. Правопорушення в
електроенергетиці є: крадіжка
електричної і теплової енергії ,
самовільне підключення до об'єктів
електроенергетики і без приладів
обліку.

Згідно частини 1 статті 1166 Цивільного
Кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до «Правил користування
електричною і тепловою енергією» п.42
споживач зобов'язується забезпечувати
належний технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх електроустановок
та побутових електроприладів,
забезпечувати доступ представникам
енергопостачальника після
пред'явлення ними службових посвідчень
до квартири або до іншого об'єкту для
обстеження приладів обліку і пломб на
них у разі розміщення приладу в
квартирі або іншому об'єкті споживачів.

За правилом, встановленим ст. 509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

При цьому, якщо кожна із сторін у
зобов'язанні має одночасно і права, і
обов'язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов'язана вчинити на
користь другої сторони, і одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до

умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Таким чином, оцінюючи здобуті по справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням щодо їх належності,
допустимості, достовірності, а також
достатності і взаємності зв'язку у
сукупності, суд першої інстанції,
розглядаючи даний спір в межах
заявлених позовних вимог, приходить до
висновку, що вимоги позивача щодо про
визнання рішення відповідача
незаконним та зобов'язання вчинити
певні дії, є незаконними,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо відшкодування
на користь позивача моральної шкоди у
сумі 7 000,00 грн. згідно до частини 2 ст. 22
Закону України «Про захист прав
споживачів», суд виходить із
наступного.

Згідно положень пункту 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31 березня 1995 року «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (зі змінами та
доповненнями), під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Згідно статті 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода може полягати,
зокрема, у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з ушкодженням
здоров'я.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Предметом доведення крім наявності
самого факту моральної шкоди підлягає
доказуванню її глибина, від якої
залежить розмір та форма
відшкодування.

Натомість, в порушення статті 60 ЦПК
України, яка визначає обов'язок кожної
сторони довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, позивачем взагалі
не надано суду будь-яких доказів на
підтвердження перенесених моральних
страждань, тому в частині позовних
вимог щодо відшкодування моральної
шкоди, суд вважає їх недоведеними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат
суд враховує, що на підставі ч.3 ст.22
Закону України «Про захист прав
споживачів», позивач звільнений від
сплати судового збору, тому у
відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України,
стягнути з відповідача на користь
держави судові витрати у сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про захист прав
споживачів», Законом України «Про
електроенергетику», Правил
користування електричною енергією для
населення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України №1357 від
26.07.1999р., ст.ст. 22, 23, 509, 526, 1167 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 222, 224-226
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Дніпрообленерго» про визнання
рішення незаконним, зобов'язання
вчинити певні дії, відшкодування
моральної шкоди, - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на
користь держави судовий збір у сумі 487,20
грн. (чотириста вісімдесят сім грн.. 20
коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо скаргу про
апеляційне оскарження не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто
за заявою відповідача поданою протягом
десяти днів із дня одержання копії
рішення.

Суддя
В.С.Шавула