печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Волкової С.Я.,

при секретарі - Баранівській
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
усунення спадкоємців від права на
спадкування спадщини за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 13.11.2013 р. звернулася до
суду із зазначеними вимогами до
відповідачки ОСОБА_2, посилаючись на те,
що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_5
залишилося спадкове майно та
спадкоємцями померлої за законом є її
діти: ОСОБА_6 (її чоловік), відповідачка
ОСОБА_2. Чоловік спадщину прийняв,
оскільки проживав разом із померлою за
адресою: АДРЕСА_1, відповідачка також
прийняла спадщину шляхом подання до
нотаріальної контори відповідної
заяви, а ІНФОРМАЦІЯ_3 р. її чоловік
ОСОБА_6 помер. Вважає, що ОСОБА_2
відповідно до абзацу другого ч.3 ст.1224
ЦК України необхідно усунути від права
на спадкування за законом спадщини, що
відкрилася після смерті ОСОБА_5 у
зв'язку із ухилянням виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця,
оскільки ОСОБА_2 не приймала участі в
матеріальному утриманні своєї матері в
період часу, коли та була
непрацездатною, коли її фізичне та
психічне здоров'я погіршувалося з-за
похилого віку, не приймала участі в
догляді за матір'ю, не цікавилась
станом її здоров'я, майже не
відвідувала її. Так, ОСОБА_6 проживав
разом зі своєю матір'ю за зазначеною
вище адресою, опікувався нею, після
укладення 20.06.2008 р. шлюбу з ОСОБА_6
піклування про матір чоловіка лягло
також і на її плечі, вона доглядала за
ОСОБА_5: прала речі, готувала їжу,
прибирала у кімнаті, купувала ліки,
продукти харчування, усі витрати по
похованню ОСОБА_5 були здійсненні за
рахунок їх з ОСОБА_6 сімейного бюджету.

В судовому засіданні представник
позивачки підтримала позовні вимоги
ОСОБА_1, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві, просила їх
задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2, її представник заперечували
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, посилаючись на їх
недоведеність та те, що у позивачки
немає жодних підстав для пред'явлення
позову і оспорювання законних прав
ОСОБА_2 на частину у спадщині за
померлою ОСОБА_5

В судовому засіданні третя особа:
ОСОБА_3, представник третьої особи
ОСОБА_4 заперечували проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 з тих же підстав.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
брали участь у справі, допитавши
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, вивчивши
письмові докази, вивчивши відеозапис,
вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1
слід відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що 20.06.2008 р. ОСОБА_6 та
позивачка ОСОБА_1 (до шлюбу - ОСОБА_1)
зареєстрували шлюб, про що в Книзі
реєстрації шлюбів того ж числа
зроблено відповідний актовий запис за
№410, та Відділом реєстрації актів
цивільного стану Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1.

Встановлено, що ОСОБА_5 від шлюбу з
ОСОБА_14 має доньку ОСОБА_2 (до шлюбу -
ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_5
померла у м. Києві, про що того ж числа
складено відповідний актовий запис за
№11090, та Відділом реєстрації смерті у м.
Києві видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_2. Після її смерті
залишилося майно: частина АДРЕСА_1,
квартира належала померлій та члену її
сім'ї ОСОБА_6 на праві спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 14.03.1994 р.,
виданого Відділом приватизації
державного житлового фонду
Печерського району м. Києва згідно з
розпорядженням №1065 від 14.03.1994 р.;
свідоцтво зареєстровано Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна 16.03.1994 р.,
записано у реєстрову книгу за №1827.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_6
помер у м. Києві, про що того ж числа
складено відповідний актовий запис за
№11969, та Відділом реєстрації смерті у м.
Києві видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_3.

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись до суду
із вимогами про усунення від права на
спадкування спадщини за законом доньку
померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_2, свої вимоги
обґрунтовує абзацом другим ч.3 ст.1224 ЦК
України.

Стаття 1224 ЦК України визначає коло осіб
(негідні спадкоємці), які позбавляються
суб'єктивних прав на спадкування,
незважаючи на те, що існували певні
передумови для закликання їх до
спадкування - наявність певного
ступеня спорідненості. У зазначеній
статті ЦК України визначаються
підстави та порядок усунення особи від
права на спадкування після конкретного
спадкодавця. Відповідно до абзацу
другого частини 3 цієї статті не мають
права на спадкування за законом батьки
(усиновлювачі) та повнолітні діти
(усиновлені), а також інші особи, які
ухилялися від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись до суду
за захистом своїх прав, просить усунути
від права на спадкування спадщини за
законом доньку померлої ОСОБА_5 -
ОСОБА_2, при цьому, ОСОБА_1, на думку суду,
не є особою, яка має право вимоги за
пред'явленим нею позовом. Так, за
законом спадкоємцями померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_5 є її діти: ОСОБА_2,
ОСОБА_6. Матеріали спадкових справ
Шостої Київської державної нотконтори
№№485/13, 486/13 щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_5, щодо майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р. ОСОБА_6,
свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2
прийняла спадщину шляхом подання до
державної нотконтори відповідної
заяви у встановлений законом строк,її
брат ОСОБА_6 вважається таким, що
прийняв спадщину, оскільки на момент
смерті ОСОБА_5 проживав разом із
померлою. Позивачка ОСОБА_1 не входить
до спадкоємців, які спадкують за
померлою ОСОБА_5, належна відповідачці
ОСОБА_2 частка у спадщині за її померлою
матір'ю не входить до складу спадкового
майна, що залишилось після смерті брата
відповідачки ОСОБА_6, спадкоємцями
якого є, зокрема, позивачка ОСОБА_1, як
дружина померлого, його діти від шлюбу
з ОСОБА_15 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивачка
ОСОБА_1 не є суб'єктом правовідносин, що
склалися між відповідачкою та її
братом у зв'язку з відкриттям спадщини
за їх матір'ю, одержання відповідачкою
належної їй за законом частини
спадщини за померлою ОСОБА_5 жодним
чином не порушує законних прав, свобод
та інтересів позивачки, виходячи з
наступного.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову
практику у справах про спадкування»,
п.4 листа Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013
р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
вимога про усунення спадкоємця від
права спадкування може бути
пред'явлена особою, для якої таке
усунення зумовлює пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки
(збільшення частки у спадщині, зміна
черговості одержання права на
спадкування), одночасно з її позовом
про одержання права на спадкування з
підстав, визначених у ч.2 ст.1259 ЦК
України.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Суд вбачає, що позивачкою ОСОБА_1 не
заявлено вимог про одержання права на
спадкування з підстав, визначених ч.2
ст.1259 ЦК України, оскільки вона не
належить до жодної з черг спадкоємців,
які могли б спадкувати за померлою
ОСОБА_5, та не опікувалась померлою
протягом тривалого часу, матеріально
її не забезпечувала, іншої допомоги не
надавала, суд також вбачає, що, ані
позивачкою в позовній заяві, ані її
представником судовому засіданні не
надано жодного пояснення, які саме
права ОСОБА_1, яка не є спадкоємицею
майна ОСОБА_5, порушені, невизнані або
оспорювані відповідачкою ОСОБА_2

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись до суду
із вимогами до відповідачки ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування
спадщини за законом, в позовній заяві,
її представник в судовому засіданні
стверджують, що ОСОБА_2 тривалий час не
спілкувалась зі своєю матір'ю, не
допомагала їй матеріально та
відмовлялася доглядати за останньою, й
померла була особою похилого віку, яка
не здатна була до самообслуговування, і
потребувала постійної сторонньої
допомоги.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачкою ОСОБА_1 в судовому засіданні
не доведено факту безпорадного стану
ОСОБА_5 та необхідність догляду за нею
саме відповідачкою, суд вбачає, що під
час розгляду справи ані позивачкою, ані
її представником не надано жодного
медичного документу, жодного висновку
судово-медичної експертизи щодо
незадовільного фізичного та/чи
психічного стану здоров'я ОСОБА_5,
твердження представника позивачки, що
померла ОСОБА_5 мала хворі ноги, що
нібито значно утруднювало її
пересування, не підтверджені жодним
медичним документом, оцінюються судом
критично.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому із показань допитаних в
судовому засідання свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_5
будь-якої допомоги сторонніх осіб щодо
пересування не потребувала, самостійно
купувала продукти на ринку біля
станції Київського метрополітену
«Лісова»; суд вбачає, що такий ринок
знаходиться на значній відстані від
місця проживання померлої. Свідки
ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили в
судовому азсіданні, що час від часу
ОСОБА_5 приїжджала в гості до доньки
ОСОБА_2 на роботу, за місцем проживання
останньої, ті ж свідки підтвердили, що
відповідачка відвідувала свою матір
ОСОБА_5, чим було спростовано в судовому
засіданні твердження позивачки в
позовній заяві, її представника в
судовому засіданні, що відповідачка
тривалий час не спілкувалась із своєю
матір'ю.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р.
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування» безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Дійсно, ОСОБА_5 померла у віці 90 років,
при цьому одного факту досягнення
особою певного віку недостатньо, щоб
вважати її безпорадною. ОСОБА_5 не мала
тяжких хвороб, не була інвалідом і не
перебувала у безпорадному стані до
самої смерті, що також знайшло своє
підтвердження в судовому засіданні
показах свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13,
вивченому відеозаписі.

Для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання. Ухилення особи від надання
допомоги спадкодавцеві, який її
потребував, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу (п.4 листа
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування»).

Суд вбачає, що позивачкою ОСОБА_1 під
час розгляду справи в суді не було
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження своїх вимог, нею не
було доведено, що померла ОСОБА_5
потребувала допомоги саме
відповідачки ОСОБА_2, а та, в свою чергу,
ухилялась від надання такої допомоги,
що відповідачка мала можливість
надавати допомогу, проте ухилялась від
обов'язку щодо її надання, інші
обставини, на які посилається ОСОБА_1 не
мають значення для справи, оскільки не
стосуються предмету доказування,
твердження позивачки в позовній заяві
про те, що в результаті відмови ОСОБА_2
доглядати за своєю матір'ю ОСОБА_5, вона
змушена була прибирала у квартирі та
готувати не тільки для себе, свого
чоловіка ОСОБА_6, а і для ОСОБА_5, не
знайшло свого підтвердження в судовому
засіданні, а з показань допитаних в
судовому засідання свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_5 готувала
їжу сама для себе, що прибирав у
квартирі, прав одяг її син ОСОБА_6, що
його дружина ОСОБА_1 постійно гралася
на комп'ютері.

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись до суду
із вимогами до відповідачки ОСОБА_2 про
усунення від права на спадкування, на
підтвердження підстав своїх вимог
надала наступні документи: свідоцтво
про смерть ОСОБА_5, свідоцтво про смерть
ОСОБА_6, свідоцтво про шлюб, відповідь
Територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) Печерського району м. Києва
№01-01/905 від 25.10.2013 р. на адресу
представника позивачки про те, що
ОСОБА_5 з 5.03.2002 р. до 26.07.2010 р. отримувала
соціальні послуги вдома у відділенні
соціальної допомоги №2,
договір-замовлення від 30.06.2013 р. із
додатком №1 на придбання-оформлення
предметів і послуг похоронного
призначення, що укладені із ОСОБА_6
(замовник), фіскальні чеки від 30.06.2013 р.,
3.07.2013 р. РСС КП «Київський крематорій»
на суму 1 373,80 грн., магазин «Продукти-725»
ТОВ «АТБ-Маркет» на суму 126,05 грн.,
гіпермаркет «Ашан Либідська» ТОВ «Ашан
Україна» на суму 322,52 грн.

При цьому із пояснень в судовому
засіданні відповідачки ОСОБА_2
вбачається, що факт того, що вони із
матір'ю не проживали разом в одній
квартирі не доводить відсутності
спілкування та опікування матір'ю з її
боку, натомість, вони продовжували
спілкуватися з мамою, ходили одна до
одної в гості, разом проводили
дозвілля, влаштовуючи прогулянки до
парку або пікніки, разом святкували
визначні події та дні народження, в
тому числі 90-річний ювілей матері, що
відбувся у 2012 р.; мати в останні роки
життя навідувалась до неї на роботу - до
Державної бібліотеки України для
юнацтва, де її всі дуже любили та
шанували, святкування її ювілеїв у
бібліотеці 50,55,60 років не обходились
без її мами, як почесного гостя; її мати,
хоча й не працювала перед смертю, однак
матеріальної підтримки не потребувала,
вона отримувала пенсію у розмірі,
достатньому для власного утримання, як
член сім'ї померлого ветерану війни, та,
як особа, що має державні нагороди СРСР
за самовіддану працю та бездоганну
військову службу в тилу в роки ВВВ, крім
того, мати мала право на пільги на
оплату комунальних витрат, витрат на
оплату водопостачання та
енергопостачання, інколи отримувала
соціальні продуктові пайки, якими
користувалась як вона, так і сім'я
позивачки протягом того часу, коли вони
проживали разом; отримувані мамою
виплати надавали їй можливість
забезпечувати себе повністю, вести
життя на гідному рівні, ще й
заощаджувати; її мати не потребувала
матеріальної допомоги і, маючи власну
гідність, відмовлялась її отримувати
від них - її дітей. Крім того, мати,
зважаючи на свій похилий вік, та,
піклуючись про те, щоб не завдати дітям
зайвих клопотів, частину грошей
відкладала на власне поховання,
заощадивши 4 500 грн., які вона разом з
покійним братом ОСОБА_6, своїм
чоловіком ОСОБА_17 та позивачкою ОСОБА_1
знайшли після смерті мами у її шафі, й
використали для організації послуг
похоронного призначення відповідно до
договору-замовлення від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
Відповідачка наголосила, що не
потребував матеріальної допомоги і її
брат ОСОБА_6, що посилання позивачки на
те, що він мав тяжку хворобу серця і був
змушений працювати для того, щоб
утримувати їх матір, не відповідають
дійсності, що ОСОБА_6 за останні п'ять
років своєї праці перед смертю жодного
разу не перебував на лікарняному,
протягом 2004-2010 рр. суміщав посаду водія,
що виключається за наявності серйозних
проблем зі здоров'ям; що не
відповідають дійсності і твердження
позивачки, що вона не приймала участі у
похованні матері. Так, нею за взаємною
домовленістю з її братом було оплачено
половину загальної суми рахунку згідно
додатку №1 до договору-замовлення,
також нею був повністю сплачений
замовлений в кафе ПП «Янтар-2004»
поминальний обід у зв'язку із
похованням матері згідно рахунку №14
від 1.07.2013 р. на суму 4 150 грн., вона
оплатила і вартість поминального обіду
у зв'язку з похованням брата ОСОБА_6
згідно рахунку №15 від 18.07.2013 р. на суму 7
465 грн., що свідчить про близькі
стосунки між нею та її братом,
відсутність між ними непорозумінь та
чвар, які обов'язково були б, якщо б
змальована позивачкою ситуація мала
місце в дійсності; що її мати ОСОБА_5 не
мала тяжких хвороб, не була інвалідом і
не перебувала у безпорадному стані до
самої смерті, у свій 91 рік вона вільно
пересувалась не тільки в межах
квартири, а й по всьому місту, добре
себе почувала і чудово, як на свій вік,
виглядала, перебувала при ясному
розумі та добрій пам'яті, була
адекватною та розумною людиною,
самостійно себе обслуговувала і
допомагала по господарству сім'ї її
сина, з яким проживала в одній квартирі.
У суду відсутні підстави не довіряти
зазначеним показам відповідачки
ОСОБА_2, оскільки будь-яких доказів в їх
спростування в судовому засіданні
здобуто не було, тому суд не приймає до
уваги надані позивачки письмові
докази, у тому числі, й відповідь
Територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) Печерського району м. Києва
№01-01/905 від 25.10.2013 р. на адресу
представника позивачки про те, що
ОСОБА_5 з 5.03.2002 р. до 26.07.2010 р. отримувала
соціальні послуги вдома у відділенні
соціальної допомоги №2, наданий
документ не є доказом безпорадного
стану ОСОБА_5 та відсутності допомоги з
боку доньки ОСОБА_2, твердження
позивачки про те, що такі територіальні
центри опікуються лише громадянами
похилого віку, які не здатні до
самообслуговування та потребують
постійної сторонньої допомоги, нічим
не підтверджені, суперечать доводам
самої позивачки, яка в позовній заяві
зазначила, що в цей час проживала разом
з померлою і та отримувала необхідну
допомогу від неї та її чоловіка ОСОБА_6,
при цьому та ж відповідь
територіального центру свідчить про
те, що соціальні послуги ОСОБА_5
припинила отримувати у липні 2010 р.

Таким чином в судовому засіданні не
встановлено підстав, відповідно до
яких відповідачку ОСОБА_2 слід усунути
від права на спадкування майна
померлої ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись
ст.1224 ЦК України, ст.202 СК України,
ст.ст.3,4,10,11,60,88,169,209,212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
усунення спадкоємців від права на
спадкування спадщини за законом -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

СУДДЯ