АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2472/14
Головуючий 1-ої інстанції
Справа № 638/6327/13-ц
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого - Борової С.А.,

суддів - Крилової Т.Г., Маміної О.В.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 24 січня 2014 року по справі за
позовом комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року КП «ХТМ» звернулось до
суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог
посилалось на те, що відповідачу на
підставі приватної власності належать
нежитлові приміщення в житловому
будинку АДРЕСА_1 з централізованою
системою опалення та гарячого
водопостачання, теплопостачання якого
здійснює позивач.

Відповідач не уклавши договір на
постачання теплової енергії та не
здійснивши відключення систем
опалення та гарячого водопостачання
своїх приміщень від централізованих
систем опалення та гарячого
водопостачання житлового будинку
шляхом їх переобладнання, безпідставно
отримує теплову енергію за рахунок
позивача.

Постачання теплової енергії у житловий
фонд на потреби опалення здійснюється
на підставі розпоряджень місцевих
органів влади про початок та
закінчення опалювального сезону, а на
потреби гарячого водопостачання -
протягом року.

За період користування з жовтня 2009 року
по лютий 2013 року відповідачем
безпідставно спожито теплової енергії
на суму 109997 грн. 40 коп.

За розрахунковий період відповідачу
була направлена письмова вимога № 36/т-
1033 від 15.04.2013 року про сплату вартості
спожитої теплової енергії, що
утворилася станом на 01 березня 2013 року,
яка залишилась без задоволення.

У зв'язку з тим, що ні приміщення
відповідача, ні житловий будинок, де
вони розташовані, не обладнані
пристроями обліку теплової енергії
розрахунок безпідставно спожитої
теплової енергії зроблений позивачем
згідно з «Нормами та вказівками по
нормуванню витрат палива та теплової
енергії на опалення житлових та
громадських споруд, а також на
господарсько-побутові потреби в
Україні» КТМ 204 України 244-94 з
урахуванням теплового навантаження.

З огляду на що просив стягнути з ОСОБА_1
вартість спожитої без достатніх
підстав теплової енергії у сумі 109997,40
грн..

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 січня 2014 року в
задоволенні позову КП «ХТМ» відмовлено
в повному обсязі.

Судові витрати по справі покладено на
позивача - комунальне підприємство
«Харківські теплові мережі».

Не погодившись з таким судовим
рішенням, КП «ХТМ» подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24.01.2014р. і ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги КП
«Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1
в повному обсязі, стягнувши вартість
спожитої теплової енергії у розмірі 109
997 грн. 40 коп., судовий збір за подачу
позовної заяви, та судовий збір за
подачу апеляційної скарги.

Посилається на неповне з'ясування
судом першої інстанції фактичних
обставин справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.
Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга КП «ХТМ»
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Зазначених вимог закону суд при
ухваленні рішення не дотримався.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог КП «ХТМ», суд першої інстанції
виходив з того, що нежитлові
приміщення підвальної частини площею
79,2 кв.м. не мають опалення. Позивачем не
надано суду доказів належного
отримання відповідачем послуг від
позивача з теплопостачання в повному
обсязі.

Розрахунок, який міститься в
матеріалах справи, не засвідчений
печаткою КП «Харківські теплові
мережі», підписаний лише останній його
аркуш інженером ОРТЕіПН (а.с. 3-6).

Крім того, відповідач зазначав в
судовому засіданні, що він
неодноразово звертався до позивача з
пропозицією укласти договір на надання
послуг, однак до даного часу зазначений
договір не укладений.

Позивачем не надано суду доказів на
підтвердження заборгованості
відповідача за дійсно спожиту ним
теплову енергію, у зв'язку з чим суд
позбавлений можливості визначити її
розмір на момент розгляду справи.

З таким висновком суду погодитися
неможна, оскільки він не відповідає
фактичним обставинам справи.

До такого висновку судова колегія
прийшла виходячи з наступного:

Матеріалами справи встановлено, що
відповідачу ОСОБА_1 належать на праві
приватної власності нежитлові
приміщення підвальної частини площею
79,2 кв.м. та 1-го поверху площею 178,7 кв.м.
житлового будинку АДРЕСА_1, загальною
площею 257,9 кв.м. (а.с. 8-10) згідно з
договором купівлі-продажу від 19.12.2008
року.

Зазначені нежитлові приміщення
підключені до джерел теплової енергії,
що підтверджується актами № 171/7518 від
жовтня 2009 року, № 171/6211 від 15.04.2010 року №
171/8725 від 6 жовтня 2010, № 171/7573 від 19.04.2011
року, № 171/9444 від 18 жовтня 2012 року
(а.с.11-13).

З актів огляду системи теплоспоживчого
об'єкта № 171/1492 від 16.11.2010 р. № 171/1844 від
27.10.2011 р.№ 171/2005 від 12.11.2012 р. вбачається,
що система опалення приміщень, які
належать ОСОБА_1 єдина та неділима з
системою опалення житлового будинку.
Загальна площа яка опалюється складає
257,9 кв.м. (а.с.14,16,17). ОСОБА_1 від підпису в
актах відмовлявся, копія акту йому
направлялась та він її отримував. Про
що свідчить його розписка (а.с. 15).

Відповідачу пропонувалось укласти
договір купівлі-продажу теплової
енергії.

Таким чином, судова колегія вважає, що
матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1
є власником нежитлових приміщень
загальною площею 257, 9 кв.м. розташованих
за адресою : АДРЕСА_1 та є споживачем
теплової енергії (централізоване
опалення) нежитлових приміщень
загальною площею 257, 9 кв.м.

Зазначені вище докази співвідносяться
між собою, доказів на спростування
наведеного відповідачем не надано.

Судова колегія вважає, що наданий
відповідачем акт № 171/55 від 07 травня 2013
року (а.с.79), у якому зазначено, що на час
огляду нежитлових приміщень належних
ОСОБА_1 у підвальному приміщенні площею
79,2 кв.м. опалювальні прилади відсутні
«проходящие лежаки на систему
отопления жилого дома, через
подвальное помещение потребителя
ОСОБА_2 заизолированые». Нежитлові
приміщення першого поверху площею 178,7
кв.м. мають відповідні опалювані
прилади.

Наданий суду акт від 07.05.2013 року не
спростовує вищенаведеного про
наявність до його складання приладів
опалювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України
власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Відповідно до п. п. 24, 25 «Правил надання
послуг централізованого опалення,
постачання холодної, гарячої води та
водовідведення», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, споживач може
відмовитися від отримання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води. Відключення
споживача від мережі централізованого
опалення та постачання гарячої води
здійснюється в порядку, що
затверджується центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мережі
забороняється.

Пунктами 25, 26 цих Правил передбачено, що
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води
регламентується Порядком відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженим Наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4, і
здійснюється у разі, коли технічна
можливість такого відключення
передбачена затвердженою органом
місцевого самоврядування відповідно
до Закону України «Про
теплопостачання» схемою
теплопостачання, за умови забезпечення
безперебійної роботи інженерного
обладнання будинку та вжиття заходів
щодо дотримання в суміжних приміщеннях
вимог будівельних норм і правил з
питань проектування житлових будинків,
опалення, вентиляції, кондиціонування,
будівельної теплотехніки, державних
будівельних норм з питань складу,
порядку розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва, а також норм
проектування реконструкції та
капітального ремонту в частині
опалення.

Порядком установлено, що для вирішення
питання відключення споживача від
мережі центрального опалення він
повинен звернутися до міжвідомчої
комісії (далі - Комісія) для розгляду
питань щодо відключення споживачів від
мережі з відповідною письмовою заявою.
Комісія після вивчення наданих
власником документів приймає
відповідне рішення, яке оформляється
протоколом. Відключення приміщень від
внутрішньо будинкової мережі
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект. По закінченню
робіт складається акт про відключення
від мережі централізованого опалення і
подається заявником до Комісії на
затвердження. Після затвердження акта
на черговому засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
опалення.

Таким чином, єдиною підставою для
зняття споживача з реєстраційного
обліку і припинення відповідних
нарахувань є акт про відключення, який
має бути затверджений відповідною
Комісією, а при відсутності
затвердженого комітетним органом акта,
відключення від системи
централізованого опалення без
дотримання відповідної процедури є
самовільним.

Відповідно до правил Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 26.09.2000 р.
№19/15-284, у п.1 зазначено, що споживач не
має права самовільно, з порушенням
проектних рішень переобладнувати
санітарно-технічне обладнання
житлових будинків і житлових
приміщень.

Відповідачем самовільно була
переобладнана система опалення за
відсутністю права відключення від
системи центрального опалення.
Документи, які підтверджують
правомірність такого відключення на
підприємстві відсутні.

Отже, у сторін виникли правовідносини з
приводу постачання теплової енергії,
які регулюються Законом України від 24
червня 2004 р. №1875-IV «Про
житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 р. №630 (далі Правила).

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону №1875-IV споживач
зобов`язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил установлено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Відсутність договору не знімає
обов'язок споживачів по оплаті таких
послуг. Згідно ст. 11 ЦК цивільні права
та обов'язки виникають не лише з
підстав, передбачених законодавством,
а й з дій громадян. Такими діями є
фактичне використання цих послуг
споживачем та волевиявлення на їх
оплату.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Статтею
64 ЦПК України передбачено, що
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

У суду не було підстав для неприйняття
як доказ суми заборгованості
розрахунок підписаний інженером ОРТЕ і
ПН ОСОБА_3 (а.с. 3-6).

Як вбачається з журналу судового
засідання вимоги ст. 10 ЦПК України
сторонам не роз'яснювались.

Розрахунок до сплати нарахувань ОСОБА_1
за отримані послуги з теплопостачання
відповідач не оспорив.

Під час розгляду справи відповідач
заявляв клопотання про застосування
строку позовної давності. (а.с. 77-78).

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З питанням про поновлення строку
позовної давності позивач до суду
першої інстанції не звертався.

Апеляційний суд розглядає справу в
межах позовних вимог.

З урахуванням строку позовної давності
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
КП «ХТМ» заборгованість за
теплопостачання за період з травня 2010
року по лютий 2013 року (в межах позовних
вимог). До суду позивач звернувся у
травні 2013 року - у розмірі 87098, 29 грн. В
іншій частині у задоволенні позову -
відмовити.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь
позивача з відповідача стягуються
понесені ним судові витрати у сумі 1535, 87
грн. (а.с. 18- платіжне доручення на 1099, 97
грн, а.с. 56, 57 - платіжні доручення на 229, 40
грн .платіжне доручення на 550 грн. - а.с.
97).

При цьому судова колегія враховує, що
при поданні позову судовий збір був
сплачений з ціни позову у 109 997 грн,
судом апеляційної інстанції позов
задоволено частково у розмірі 87098, та
судовий збір пропорційно задоволеної
суми позову становить 870, 98 грн.

Оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи, згідно
зі ст. 309 ЦПК України, судова колегія
скасовує рішення суду першої інстанції
та частково задовольняє позов КП «ХТМ».

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317,
319ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 січня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги комунального
підприємства «Харківські теплові
мережі» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» заборгованість за
теплопостачання за період з травня 2010
року по лютий 2013 року у сумі 87 098, 29 грн.

Сплачений судовий збір у сумі 1535, 87 грн.

В іншій частині у задоволенні позову -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: