Номер провадження 22-ц/775/2705/2014
Головуючий в 1 інстанції Кротінов В.О.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,

суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звільнення від сплати аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 14 лютого 2014 року,-

В
С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення
від сплати аліментів. В обґрунтування
позовних вимог зазначав, що на підставі
рішення апеляційного суду Донецької
області від 18 жовтня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
непрацездатної доньки на нього
покладений обов'язок сплачувати
аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі
1/8 частини його заробітку щомісячно
внаслідок чого значно змінився його
матеріальний стан. Протягом року після
набрання законної сили вказаним
рішенням суду його матеріальний,
сімейний стан та здоров'я погіршилися.
Просив суд звільнити його від сплати
аліментів та сплати заборгованості по
аліментам.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 14 лютого 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На вказане рішення суду позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на тяжкий матеріальний
стан, що не дозволяє йому сплачувати
аліменти відповідачу. Вказує, що в
судовому засіданні він пояснив та
документально підтвердив, що його
дружина з 2013 року є непрацездатною.
Крім того, його дочка ОСОБА_3 у
розлученні та мешкає з його онуком
разом з ним. Остання знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною та
отримує допомогу в розмірі 130 грн.,
тобто вона з онуком також знаходяться
на його утриманні.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв
до уваги те, що на підприємстві, де він
працює, є заборгованість по виплаті
заробітної плати та посилається на те,
що суд дійшов неправильного висновку
відносно того, що його матеріальний
стан не змінився та він має можливість
сплачувати аліменти.

Також зазначає, що суд першої інстанції
не врахував ту обставину, що відповідач
є забезпеченою, отримуючи соціальну
допомогу більш прожиткового мінімуму.

Позивач та його представник - ОСОБА_4
підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідачка та її представник - ОСОБА_5
просили її відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали цивільної
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції у справі
встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є
донькою позивача ОСОБА_1 від першого
шлюбу та яка є інвалідом дитинства.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 18 жовтня 2012 року з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в
розмірі 1/8 частки з усіх видів
заробітку щомісячно, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, починаючи з
18.01.2012 року до зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я.

Суд першої інстанції встановив, що
істотні обставини на які посилається
позивач, як на підтвердження своїх
вимог вже існували на момент ухвалення
вищезазначеного рішення апеляційним
судом Донецької області.

З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку, що матеріальний стан
позивача не змінився та він має
можливість надавати матеріальну
допомогу непрацездатній дитині, тому
відсутні підстави для задоволення
позову.

За вказаними висновками суду можливо
погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 СК України
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між
батьками і дочкою, сином щодо надання
їм утримання застосовуються норми
статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 2 та ч. 3 ст. 197 СК
України, за позовом платника аліментів
суд може повністю або частково
звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла у зв'язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення. Суд може звільнити
платника аліментів від сплати
заборгованості, якщо буде встановлено,
що вона виникла внаслідок
непред'явлення без поважної причини
виконавчого листа до виконання особою,
на користь якої присуджено аліменти.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі рішення апеляційного суду
Донецької області від 18 жовтня 2012 року
з позивача на користь доньки та на її
утримання стягуються аліменти у
розмірі 1/8 частки його заробітку.
Ухвалюючи таке рішення, апеляційний
суд виходив з того, що позивачка є
інвалідом дитинства 1 групи, потребує
стороннього догляду та постійного
лікування у зв'язку з хворобою, при
цьому вона отримує пенсію по
інвалідності, яка за жовтень 2012 року
склала 1 284 грн. Оцінюючи можливість
батька сплачувати аліменти, суд
виходив з того, що він працює та його
середній заробіток дорівнює 2 800 грн.
Суд не прийняв до уваги доводи ОСОБА_1
про те, що у нього на утриманні
знаходиться донька з онуком та матір,
яка проживає з іншими сином та отримує
пенсію, оскільки він не навів
відповідних доказів на підтвердження
своїх заперечень. (а. с. 6 - 8)

Згідно довідці про заробітну плату
позивача за період з липня по грудень
2013 року він отримав заробітну плату у
розмірі 17 693,48 грн., тобто середній його
заробіток складає - 2 948,91 грн. По
аліментам стягнуто 7 258,51 грн. (з
врахуванням заборгованості). (а. с. 66)
При цьому 1/8 частка - аліменти буде
дорівнювати 368,61 грн. Його дружина
ОСОБА_6 отримує пенсію, яка за травень -
вересень 2013 року складає - 894,00 грн. (а. с.
9, 19) Як вбачається з довідки МСЕК від
07.11.2007 року донька позивача - ОСОБА_2 є
інвалідом з дитинства першої групи
безстроково. (а. с. 35) Остання отримує
пенсію у зв'язку з інвалідністю у
розмірі 1 300 грн.

Тобто вказані обставини не свідчать
про те, що матеріальний стан позивача
істотно змінився, а він є менш
забезпеченим матеріально ніж його
донька та існують підстави для
звільнення його від сплати аліментів.

Відповідно до довідки ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку від
04.02.2014 року з ОСОБА_1 за період з липня 2013
року по грудень 2013 року стягнені
аліменти у загальному розмірі 7 258,51 грн.
Станом на 04.02.2014 року заборгованість за
виконавчим листом 2/531/521/12, виданим
21.01.2013 року Куйбишевським районним
судом м. Донецька відсутня. (а. с. 84)

Доводи позивача стосовно того, що він
отримує заробітну плату із затримкою
та повинен нести витрати на комунальні
послуги, а з ним проживає повнолітня
донька від іншого шлюбу - ОСОБА_3 разом з
онуком, яка розучилася з чоловіком та
знаходиться у відпусті по догляду за
дитиною, не можна прийняти до уваги,
оскільки вони не мають правового
значення для вирішення питання про
звільнення його від сплати аліментів.

Виходячи з викладеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуально права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314
ч.1 п.1, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 14 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий: Судді: