Справа №250/272/14-ц
Номер провадження2/250/489/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року
м.
Ясинувата

Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючий суддя
Бичков П.Ю.,

при секретарі
Костенко Ю.О.,

за участю представника позивачів
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до територіальної громади в
особі виконкому Верхньоторецької
селищної ради Ясинуватського району
Донецької області про визнання права
власності на нерухоме майно за
заповітом, -

В С Т А Н
О В И В:

31 січня 2014 року позивачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 звернулися до Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
з позовною заявою до територіальної
громади в особі Верхньоторецької
селищної ради Ясинуватського району
Донецької області, про визнання права
власності на нерухоме майно за
заповітом, мотивуючи позовні вимоги
тим, що після смерті - ОСОБА_4
відкрилась спадщина у вигляді
житлового будинку та літньої кухні, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, бо
вони фактично вступили в управління та
володіння спадковим майном, однак не
оформили своє право власності
юридично, так як ОСОБА_4 належним чином
не оформив і не зареєстрував у Бюро
технічної інвентаризації
правовстановлюючі документи на
належний йому будинок та літню кухню.
Просять визнати за ними у рівних долях
по 1/2 частини право власності на
житловий будинок тьа літню кухню в
порядку спадкування за заповітом.

У судовому засіданні представник
позивачів ОСОБА_1, якийа діє на підставі
довіреностей в інтересах ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, підтримав заявлені вимоги, в
обґрунтування яких послався на
обставини викладені у позовній заяві
та зазначив, що згідно рішення
Дзержинської районної ради № 64 від
16.02.1960 р. громадянину ОСОБА_4 була
відведена земельна ділянка під
індивідуальне будівництво, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. У
правовстановлюючому документі на
житловий будинок вказана адреса -
АДРЕСА_1. Згідно Архівної виписки
Архівного відділу Ясинуватської
райдержадміністрації № 16 від 12.12.2013
року селище Троїцьке спочатку входило
в склад Железнянскої селищної ради
Дзержинського району Сталінської
області - згідно рішення Сталинського
облвиконкома № 122 від 13.08.1954 року. Потім
згідно рішення Донецького
облвиконкома № 290 від 08.01.1963 року селище
Троїцьке увійшло в склад Розівської
селищної ради Артемівського районна.
Згідно рішення Донецького
облвиконкома № 337 від 27.10.1965 року селище
Троїцьке увійшло в склад Скотоватської
селищної ради Ясинуватського районна.
До теперішнього часу позивач утримує
житловий будинок, сплачує комунальні
послуги та є спадкоємцями майна
померлого в першу чергу, згідно ст. 1262
ЦК України. 23.02.1960 р. ОСОБА_4 уклав
договір про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального житлового
будинку на право приватної власності с
кількістю кімнат від однієї до п'яти
включно. У зв'язку зі своєю юридичною
необізнаністю та невірним тлумаченням
юридичної консультації по оформленню
права власності на житловий будинок,
ОСОБА_4 вважав що він оформив право
власності на житловий будинок.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 21.01.1986 року
ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого
спадкоємцями його майна є його сини, а
саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Згідно
відповіді КП "БТІ" Ясинуватської
міської ради № 01-11/670 від 15.11.2013 року
станом на 31.12.2013 р. житловий будинок,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1
не зареєстрований. Просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач територіальна громада в
особі виконкому Верхньоторецької
селищної ради Ясинуватського району
Донецької області участі в судовому
засіданні не приймали, про дату і час
розгляду справи були сповіщені
належним чином, однак від них надійшла
заява в котрій позовну заяву визнали,
просили справу розглянути за їх
відсутністю.

Відповідно до ст. 130 ч.4 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявністю законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторони, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, суд в межах заявлених позовних
вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив
наступне.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Ст. 10 ч. 3 та
ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що
кожна із сторін зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог та
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 58 ч. 1, 3 ЦПК України
належними є докази, що містять
інформацію щодо предмета спору.

Згідно рішення Дзержинської районної
ради № 64 від 16 лютого 1960 року
громадянину ОСОБА_4 була відведена
земельна ділянка під індивідуальне
будівництво, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

23 лютого 1960 року ОСОБА_4 уклав договір
про надання у бестрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
право приватної власності с кількістю
кімнат від однієї до пяти включно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що
складений запис акту о смерті № 12 від 19
лютого 2002року виконавчим комітетом
Верхньоторецької сельщної ради
Ясинуватського району Донецької
області.

21 січня 1986 року ОСОБА_4 склав заповіт,
згідно якого спадкоємцями його майна є
його сини, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Згідно відповіді КП «БТІ»
Ясинуватської міської ради № 01-11/670 від
15 листопада 2013 року станом на 31 грудня
2013 року житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 не
зареєстрован.

У правовстановлюючому документі на
житловий будинок вказана адреса -
АДРЕСА_1.

Згідно Архівної випіски Архівного
відділу Ясинуватської
райдержадміністрації № 16 від 12 грудня
2013 року селище Троїцьке спочатку
входило в склад Железнянскої селищної
ради Дзержинського району Сталінської
області - згідно рішення Сталинського
облвиконкома № 122 від 13 серпня 1954 року.
Потім згідно рішення Донецького
облвиконкома № 290 від 08 січня 1963 року
селище Троїцьке увійшло в склад
Розівської селищної ради
Артемівського района. Згідно рішення
Донецького облвиконкома № 337 від 27
жовтня 1965 року селище Троїцьке увійшло
в склад Скотоватської селищної ради
Ясинуватського района.

Згідно рішення Верхньоторецької
селищної ради № 368/3/28-УІ від 25 грудня 2013
року «Про присвоєння поштової адреси» -
житловому будинку, який раніше
значився під АДРЕСА_1, АДРЕСА_1, та
АДРЕСА_1 присвоєно поштову адресу:
АДРЕСА_1

При зверненні до нотаріуса з питанням
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на вищевказаний
житловий будинок нам було видано
постанову про відмову у вчиненні
нотаріальної дії № 71/02-31 від 21 січня 2014
року тому що, померлий ОСОБА_4, за час
свого життя не встиг зареєструвати в
органах державної реєстрації по місту
знаходження та отримати свідоцтво про
право власності на житловий будинок,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права.

До теперішнього часу ми утримуемо
житловий будинок, сплачуємо
комунальні послуги та є спадкоємцями
майна померлого в першу чергу, згідно
ст. 1262 ЦК України. Хочемо звернути
увагу, що ми фактично прийняли
спадщину, оскільки володіємо спадковим
майном, але не можемо його оформити
належним чином, оскільки у нас відсутні
правовстановлюючі документи на
житловий будинок.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від померлої
фізичної особи (спадкодавця) до інших
осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення ії померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця.

Відповідно до статті 1233 Цивільного
кодексу України заповітом є особисте
розпорядження особи на випадок своєї
смерті.

Відповідно до статті 1234 ч.1 Цивільного
кодексу України право на заповіт має
фізична особа з повною цивільною
відповідальністю.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Згідно до вимог частини 2 статті 328
Цивільного кодексу України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України в разі
відсутності документів на право
власності, власник може вимагати
визнання права власності в судовому
порядку.

Згідно п. 23 Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову
практику у справах про спадкування» -
«свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, яки прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину у
судовому розгляді не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження».

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
представлені в силу положень ст. 60 ЦПК
України докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що згідно
Спадкової справи, Договору
купівлі-продажу, заповіту належить
померлому - ОСОБА_4, житловий будинок та
літня кухня, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, таким чином
враховуючи вищевикладене, суд визнає,
що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статей 1216 і 1217
Цивільного кодексу України
спадкуванням є перехід права та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

В силу вищезгаданих правових норм із
урахуванням конкретних обставин суд
вважає за необхідне визнати у рівних
долях по 1/2 частині за ОСОБА_2 та ОСОБА_3
право власності на житловий будинок та
літню кухню, в порядку спадкування за
заповітом.

Позивачі та їх представник не
вимагають компенсації за понесені
судові витрати, пов'язані зі зверненням
до суду i розглядом судової справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 3, 10, 11,15, 57, 58, АДРЕСА_1, 209, 212,
214-215, 217, 218, 224-228 Цивільного
процесуального кодексу України,
статтями 1216-1218 Цивільного кодексу
України, суд,-

В
И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
територіальної громади в особі
виконкому Верхньоторецької селищної
ради Ясинуватського району Донецької
області про визнання права власності
на нерухоме майно за заповітом -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування за
заповітом у рівних долях по 1/2 частині
майна кожному, яке розташовано за
адресою: АДРЕСА_1, а саме на житловий
будинок (літера «А-1» загальною площею
69,8 кв. м.) та літню кухню (літера «Б-1»
загальною площею 15,8 кв. м.), що
залишилось після смерті ОСОБА_4
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський
міськрайонний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: П. Ю. Бичков