Справа № 640/519/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Київський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді
Зуб Г.А.

за участю секретаря
Хлистун Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання втрати права користування
приміщенням та усунення перешкод у
користуванні, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з
позовною заявою, в якій просить визнати
відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування квартирою АДРЕСА_1
та вселити позивача в житлову кімнату
житловою площею 11,7 м.кв. вище
зазначеної квартири. В обґрунтування
своїх позовних вимог посилався на
наступне. Позивач є власником 40/100
частини комунальної квартири АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
частини квартири від 18.05.2007 року
укладеного між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2, посвідченого ПН
ХМНО ОСОБА_4 за реєстр. №3139 та
зареєстрованого КП «ХМБТІ» за реєстр.
№18099845 від 22.05.2007 року. Зазначена
квартира складається з двох
ізольованих житлових кмнат, згідно
технічного паспорту: житлова кімната
прим. №2 житловою площею 16,7 м.кв. і
житлова кімнати прим. №3, житловою
площею 11,7 м.кв. та приміщень загального
користування: кухня площею 8.3 м.кв.,
вбиральні, площею 1,2 м.кв., ванної
кімнати площею 2,8 м.кв., коридору площею
6,9 м.кв. Відповідно до рішення
Київського районного суду м. Харкова
від 21.08.1995 року по справі №2-2418/9, про
зміну умов договору найму житлового
приміщення, відповідачці ОСОБА_2
виділено у користування ізольовану
житлову кімнату, житловою площею 11,7
м.кв., а іншому відповідачу ОСОБА_3
виділено у користування ізольовану
житлову кімнату житловою площею 16,7
м.кв. та зобов*язано Київський
райвиконком м. Харкова укласти з кожним
з них окремі договори найму. На вказані
житлові приміщення цієї квартири було
відкрито окремі особові рахунки на
сплату комунальних послуг. Відповідно
до вказаного порядку користування,
10.01.2007 р. ця квартира була приватизована
відповідачами ОСОБА_2( 40/100 частки) і
ОСОБА_3 (60/100 частки) та виготовлено
окремі технічні паспорти. Але,
звільнивши продане позивачу житло в
вказаній комунальній квартирі,
відповідачка ОСОБА_2 до 01.-6.2007р. та до
цього часу не знялась з реєстраційного
обліку з цієї квартири, що суттєво
порушує права позивача. Крім того,
відповідач ОСОБА_3 захопив в своє
володіння і користування придбане
позивачем житло та до цього часу не
допускає позивача в квартиру. Тому
позивач змушений був звернутися до
суду.

Представник позивача ОСОБА_5 до
судового засідання не з'явилася, надала
заяву про розгляд справи за своєї
відсутності та просила позовну заяву
задовольнити в заочному порядку на
підставі доказів, наявних в матеріалах
справи.

Відповідачі у судове засідання
не з'явились, повідомлені належним
чином про день, час та місце слухання
справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
прийшов до наступного.

Судом встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наданого договору
купівлі-продажу частини квартири від
18.05.2007 року, посвідченого ПН ХМНО
ОСОБА_4, реєстр. №3139, що підтверджується
витягом про реєстрацію КП»ХМБТІ» за
рєстр. №18099845 від 22.05.2007р., позивач є
власником 40/100 частини комунальної
квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-6, 8-9).

Відповідно до рішення Київського
районного суду м. Харкова від 21.08.1995р.,
яке набуло чинності, відповідачу
ОСОБА_3 виділено в користування в
квартирі АДРЕСА_1 кімнату жилою площею
17.1 кв.м., а відповідачу ОСОБА_2- кімнату
жилою площею 11,7 кв.м. (а.с. 7).

Відповідно до довідки Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» дільниці
№ 16, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 4).

Відповідно до ст.. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно ч.1 ст. 383 ЦК України,
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Дослідивши усі докази у сукупності,
суд приходить до висновку, що
відповідач ОСОБА_2 дійсно не мешкає у
будинку АДРЕСА_1, та порушує право
власника щодо вільного володіння,
користування та розпорядженням своїм
майном. Та встановлено, що позивач є
співвласником з відповідачем ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1, але без виділення
часток, тому як співвласник частки
спірної квартири має право
користування цим приміщенням, підлягає
вселенню у цю квартиру, а тому
позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного|, керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-232 ЦПК|
України, ст. 321, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В
:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, (і.н. НОМЕР_1) такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_1 та зняття її з реєстраційного
обліку.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в
користуванні власністю - квартирою
АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_1 (і.н.
НОМЕР_2) у вищезазначену квартиру.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання її
копії.

Головуючий -