Справа № 639/1220/14-ц
№2/639/855/14
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого судді
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

7 лютого 2014 року до Жовтневого
районного суду м. Харкова звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання малолітньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі з
розміру 600 гривень щомісячно, до
розміру в твердій грошовій сумі 400
гривень щомісячно. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що згідно рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 10.12.2013 року, яке набрало
законної сили на підставі ухвали
апеляційного суду Харківської області
від 28.01.2014 року, з нього стягнуто на
користь ОСОБА_2 аліменти на утримання
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій
грошовій сумі в розмірі 600 гривень
щомісячно, починаючи з дня набрання
рішенням законної сили до досягнення
дитиною повноліття. Він вважає, що
розмір аліментів підлягає зменшенню в
порядку ст.192 СК України з наступних
підстав. На жаль, після ухвалення
судового рішення в його сім'ї відбулися
негативні зміни, котрі залишають як
його, так і його близьких родичів
далеко за межею бідності, та не дають
змоги на даний час виплачувати
аліменти в розмірі згідно судового
рішення. Стан здоров'я його бабусі
ОСОБА_4 різко погіршився. Його рідна
мати ОСОБА_5, котра на даний час не має
права на пенсію, вимушена здійснювати
постійний догляд за бабусею.
Допомагати пересуватися, годувати та
здійснювати інший, необхідний для
забезпечення життя бабусі, догляд за
нею. Окрім того, погіршення стану
бабусі вимагає додаткових витрат на
ліки, засоби догляду, відповідне якісне
харчування, котре з огляду на
неможливість постійної роботи його
матері, забезпечити на даний час стало
неможливим. Відповідно до ст. ст. 202, 203,
206, 264 СК України і звичайної людяності,
він повинен в разі необхідності
утримувати батьків і брати участь в
додаткових витратах на їх утримання. За
ст. 266 СК України він має утримувати
свою бабусю, якщо відсутні інші особи,
котрі можуть надавати їй відповідну
допомогу. Оскільки лише його мати може
здійснювати систематичний догляд за
бабусею та не може з огляду на це
заробляти гроші, тобто не має
можливості матеріально підтримувати
бабусю, це має робити він. Він вимушений
звернутися до суду з проханням про
зменшення розміру аліментів, або
бабуся змушена буде звернутися з
позовом до суду про стягнення
аліментів з нього, котрий він
беззаперечно визнає. Його щомісячний
дохід, у вигляді пенсії, складає 996
гривень щомісячно, з яких відповідно до
рішення суду він має сплачувати
аліменти у розмірі 600 гривень
щомісячно. З метою працевлаштування
він звернувся до центру зайнятості, але
на даний час ні відповідної роботи, ні
грошової допомоги в зв'язку з
безробіттям він не отримує. Крім того,
відповідно медичних рекомендацій,
оскільки він є інвалідом по зору, йому
потрібно систематично проходити
профілактичне щорічне обстеження та
лікування, котре, відповідно до
розцінок офтальмологічних лікувальних
закладів складає декілька тисяч
гривень. Також він вважає, що зменшення
розміру аліментів, про котре він
прохає, не призведе до зменшення виплат
дитині нижче встановленого
законодавством прожиткового мінімуму.
Відповідно до довідки обласного центру
по нарахуванню та виплат допоміг та
контролю за призначенням і виплатою
пенсій, з грудня 2013 року відповідачка
ОСОБА_2 отримує на дитину виплати в
розмірі 963,28 грн. (без врахування
щомісячних виплат при народженні
дитини в розмірі 764,17 грн.). Відповідно
Закону «Про державний бюджет України
на 2014 рік» закладені наступні розміри
прожиткового мінімуму для дітей до 6
років в Україні: з 1 січня - 1 032 грн., з 1
липня - 1 059 грн., з 1 жовтня - 1 102 грн. Із-за
дефіциту робочих місць в Україні,
знайти роботу досить проблематично.
Прожити, нехай навіть тимчасово на тих
коштах, що залишилися, за мінусом
аліментів, а саме: 996,00 грн. - 600,00 грн.
(аліменти) = 396,00 грн., практично
неможливо. Це в рази менше
передбаченого на наступний рік
прожиткового мінімуму для дорослих
осіб в розмірі 1218,00 грн. З огляду на те,
що його мати не досягла пенсійного віку
та в силу вищевказаних обставин вона не
має можливості працевлаштуватися, на
396,00 грн. мають існувати дві дорослі
людини - він та його мати. Стоїть
проблема оплати харчування, не
говорячи вже про комунальні платежі чи
інші гострі, необхідні затрати. Позивач
також просить врахувати, що даний
розмір аліментів є безпідставно
великим, так як відповідно до ч.3 ст. 70
Закону України від 21 квітня 1999 року
«Про виконавче провадження» він не
повинен перевищувати 50% заробітної
плати (доходів) цієї особи. Про те, що з
пенсії може бути відраховано не більше
50% її розміру на утримання членів сім'ї
(аліменти) говорить ч.3 ст.90 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Тому з огляду викладеного, враховуючи,
що для нього та його сім'ї на даний час
кожна копійка на вагу золота, беручи до
уваги, що на даний час згідно
законодавства мінімальний розмір
аліментів не може бути менше 309,60 грн.,
він вважає, що призначений судом розмір
аліментів може бути зменшений до
розміру в твердій грошовій сумі в
розмірі 400,00 грн. щомісячно.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала у повному
обсязі та надала пояснення відповідні
вищенаведеному.

Відповідачка та її представник
проти позову заперечували та пояснили,
що рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 10 грудня
2013 року ,яке набрало законної сили на
підставі ухвали апеляційного суду
Харківської області від 28 січня 2014 року
, з позивача на користь відповідачки
стягнути аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року в твердій
грошовій сумі в розмірі 600 грн.
щомісяця. З часу набрання законної сили
зазначеного рішення, у позивача та у
його близьких нічого не змінилося. Мати
позивача , як не працювала з 2003 року ,
так і не працює на сьогоднішній день,
бабуся, в силу свого віку хворіла і на
час ухвалення рішення та потребувала
допомоги.

Вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача та
її представника , дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 10, ч. 1 ст. 60
ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посиається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків ,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, як вбачається з рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 10 грудня 2013 року з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
твердій грошовій сумі в розмірі 600
гривень щомісячно, починаючи з дня
набрання рішенням законної сили до
досягнення дитиною повноліття. (а.с.6-7).

Згідно ухвали судової колегії судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 28 січня 2014 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 - відхилено. Рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 10 грудня 2013 року залишено
без змін та набрало законної сили 28
січня 2014 року (а.с.8).

Відповідно до вимог ст. 192 СК України
розмір аліментів визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено
або збільшено за рішенням суду за
позовом платника або одержувача
аліментів у разі зміни матеріального
або сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них.
Розмір аліментів може бути зменшено ,
якщо дитина перебуває на утриманні
держави , територіальної громади або
юридичної особи.

Позивач у справі посилається на те, що
після ухвалення судового рішення в
його сім'ї відбулися негативні зміни,
котрі залишають як його, так ї його
близьких родичів далеко за межею
бідності , та не дають змоги на даний
час виплачувати аліменти в розмірі
згідно рішення суду від 10 рудня 2013
року.

З цими доводами позивача неможливо
погодитися.

Так, зазначений позов був поданий
позивачем через десять днів після
залишення апеляційним судом
Харківської області рішення суду від 10
грудня 2013 року .

З пояснень представника позивача
вбачається, з моменту ухвалення
рішення, в житті ОСОБА_1 та життя його
сім'ї нічого не змінилося.

Як встановлено судом та підтвердила у
судовому засіданні представник
позивача , її син , позивач у справі не
працює, йому встановлено ІІІ групу
інвалідності, він отримує пенсію у
розмірі 996 грн..

Зазначені обставини встановлені при
розгляді цивільної справи з позовом
ОСОБА_2 про стягнення аліментів з
ОСОБА_1 як першою , так і апеляційною
інстанцією.

Що стосується пояснень представника
позивача в тій частині, що ОСОБА_1 надає
матеріальну допомогу бабусі, оскільки
вона не може надавати таку , так як не
виходить з дому , у зв'язку з постійним
доглядом за матір'ю, а тому не може
працювати, не заслуговують уваги .

Як пояснила сама представник позивача,
вона не працює з 2003 року , а тому на
думку суду стан здоров'я її матері , а
бабусі позивача , ніяк не впливає на
можливість працевлаштування.

Окрім того , судом встановлено , що у
представника позивача, його матері,є
брат, який мешкає у м. Харкові та
відповідно до вимог ст. 202,203 СК України
зобов'язаний утримувати батьків , які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги, у тому числі
додаткової.

По перше бабуся позивача повинна
звернутися до суду з позовом до сина
про стягнення аліментів, а вже потім до
онука.

В судовому засіданні також
встановлено, що підтвердила
представник позивача, ОСОБА_1 мешкає
окремо від матері та бабусі, має
автомобіль, який іноді використовує
для перевезення пасажирів , заробляючи
таким чином гроші.

Також у судовому засіданні
встановлено, що матеріальний стан
відповідачки не поліпшився після
ухвалення рішення суду про стягнення
на її користь аліментів на утримання
сумісної з позивачем дочки.

Посилання позивача на те, що
максимальний розмір аліментів, які
стягуються з боржника, відповідно до ч.
3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999
року «Про виконавче провадження» , не
може перевищувати 50 % заробітної плати
/доходів/ цієї особи, є помилковим,
оскільки зазначена вимога Закону
застосовується при виконанні рішення
про стягнення аліментів, а не при
розгляді справи про стягнення
аліментів або зменшення розміру
аліментів.

Таким чином, суд вважає, що позивач не
довів свій позов, а тому підстав для
його задоволення немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 7, 10, 60, 81, 208,208, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 -
відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення , особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.В.
Іванова