22-ц/772/1114/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Саблук С. А.Категорія: 46
Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої : Шемети Т.М.

Суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.

при секретарі: Сніжко О.А.

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за апеляційною скаргою
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 24.01.2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог на боці відповідача Ленінський
відділ державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, - про визнання права власності
на ? ідеальну частку в спільній
сумісній власності подружжя,-

Встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що вона з 22
листопада 1975 року перебуває у шлюбі з
відповідачем.

01.03.2007 року вони придбали автомобіль
«Mercedes-benz», реєстраційний номер НОМЕР_1.
20.03.2013 року державним виконавцем на
вказаний автомобіль було накладено в
зв'язку з виконанням судового наказу №
2-н-698/09. Арешт, на думку позивача було
накладено з порушенням закону, так як
не було враховано, що зазначений
автомобіль належить на праві спільної
сумісної власності їй та відповідачеві
як подружжю, а тому накладення арешту
повинно було стосуватися лише ? частини
автомобіля.

В зв'язку з цим, посилаючись на те, що
згідно ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте
під час шлюбу, є спільною сумісною
власністю подружжя, посилаючись на ч.2
ст. 372 ЦК України, ч.1 ст. 70, ст. 71 СК
України (при поділі майна подружжя
майно ділиться навпіл в натурі),
зазначаючи про те, що вона не згодна на
грошову компенсацію своєї частки,
просила визнати за нею право власності
на ? ідеальну частку автомобіля
«Mercedes-benz», моделі «Е-200», реєстраційний
номер НОМЕР_1, який є спільною сумісною
власністю подружжя.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 24.01.2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено: визнано за
ОСОБА_2 право власності на ? ідеальну
частину автомобіля марки «Mercedes-benz»,
моделі «Е-200», реєстраційний номер
НОМЕР_1, вирішено питання судових
витрат.

Вказане рішення оскаржується в
апеляційному порядку третьою особою
без самостійних вимог на предмет спору
на боці відповідача відділом державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, який
просить прийняте рішення скасувати, в
задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду є немотивованим: суд не
визначився з характером виниклих
правовідносин. Автомобіль на час
розгляду справи був проданий,
натомість суд вирішив справу без
залучення власника автомобіля.

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3,
представник позивача ОСОБА_4 подану
апеляційну скаргу не визнали, вважають
рішення суду першої інстанції вірним
та просили залишити його без змін.
Представник Ленінського відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції в судове засідання не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть
участь в справі, перевіривши матеріали
справи, рішення суду та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підт верджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давнос ті, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвер дження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка пра вова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судо чинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухва лене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказа ми, які були
досліджені в судовому засіданні.
Умовами обґрунтованості є повне і
всебічне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, доведеність тих
обставин, які суд вважає встановленими,
відповідність вис новків суду
обставинам справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки автомобіль придбаний
під час перебування сторін у шлюбі, то
дружина має право на ? ідеальну частку,
а продаж автомобіля державною
виконавчою службою було здійснено з
порушенням порядку, встановленого для
вчинення правочинів: без згоди другого
з подружжя.

До такого висновку суд дійшов з грубим
порушенням норм матеріального та
процесуального права, невірним
застосуванням норм права, без
визначення характеру правовідносин, що
склалися та норм права, які підлягали
застосуванню в даному випадку:
одночасно застосував і норми сімейного
кодексу щодо поділу майна, і норми
права щодо порядку вчинення договорів
щодо майна, яке перебуває в спільній
сумісній власності, і норми щодо
порядку вчинення виконавчих дій, не
зважаючи на те, що вимог про визнання
правочину недійсним та вимоги про
оскарження дій державного виконавця
заявлено не було. Застосовуючи норми
Сімейного кодексу України, якими
регулюється поділ майна подружжя, суд
першої інстанції не звернув уваги на
те, що майно, про поділ якого йдеться, не
було об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, а тому й вимога про
його поділ не підлягала до задоволення
(ст.ст. 69, 71 СК України).

Згідно зі статтею 119 ЦПК України,
підставами позову, які відповідно до
статей 10, 31 ЦПК України, суд не може
змінити без згоди позивача, є
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги. Даючи оцінку проведеному
аукціону реалізації арештованого
майна та діям державного виконавця,
вчиненим в ході здійснення виконавчого
провадження, визначаючи це як мотиви
прийнятого рішення по справі, суд
першої інстанції вийшов за межі
заявленого позову, оскільки вимога про
оскарження дій державного виконавця,
та

-2-

вимога про оскарження результатів
проведеного аукціону позивачем
заявлена не була, а підставою
заявленого позову була лише вказівка
на те, що спірний автомобіль придбаний
під час шлюбу та є спільною сумісною
власністю подружжя.

Апеляційним судом встановлено
наступні факти та відповідні їм
правовідносини:

З 22.11.1975 року ОСОБА_2 перебуває в шлюбі з
ОСОБА_3, що доведено свідоцтвом про
укладення шлюбу (копія на а.с.10).

01.03.2007 року ОСОБА_3 було придбано
автомобіль «Mercedes-benz», моделі «Е-200»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу (копія
на а.с. 11).

01.03.2013 року відкрито виконавче
провадження по виконанню судового
наказу № 2-н-698/09, виданого 19.08.2009 року
Ленінським районним судом м. Вінниці
про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ
«Універсалбанк» 59 018 грн. 96 коп.
заборгованості (а.с.32, 33).

20.03.2013 року в зв'язку з виконанням
вказаного судового наказу було
складено акт опису та арешту майна,
накладено арешт на автомобіль
«Mercedes-benz», моделі «Е-200», реєстраційний
номер НОМЕР_1, належний ОСОБА_3. (а.с.12-13).

В подальшому державний виконавець
провів ряд дій, спрямованих на
реалізацію арештованого майна з метою
виконання судового рішення (а.с.34 - 58):
відшукано арештований автомобіль
(а.с.35), призначив суб'єкта оціночної
діяльності (а.с.39 ), на замовлення
державного виконавця суб'єктом
оціночної діяльності виготовлено звіт
про оцінку майна(а.с.40 - 45), про що було
повідомлено боржника ОСОБА_3 . (а.с. 53).

18.07.2013 року державним виконавцем було
укладено договір № 02-0265/13 про надання
послуг по організації і проведенню
аукціону з реалізації арештованого
майна з ТОВ «Укрспецторг груп». (а.с.75-77).

ОСОБА_3 звертався до суду з скаргою на
дії державного виконавця щодо
оскарження постанови про відкриття
виконавчого провадження від 01.03.2013 року
та накладення арешту на автомобіль, в
задоволенні якої йому було відмовлено
ухвалою Вінницького міського суду від
05.08.2013 року (а.с.59 - 66), яка набрала
законної сили 24.09.2013 року після її
перегляду в апеляційній інстанції (а.с.
67-73).

За результатами проведення аукціону
переможцем аукціону було визначено
ОСОБА_6, що підтверджується протоколом
№ 02-0256/1-61 проведення аукціону від 16.09.2013
року (а.с.85-86) та актом про проведений
аукціон з реалізації арештованого
рухомого майна, затвердженого 07.10.2013
року начальником Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького МУЮ (а.с.87- 88).

Позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом про визнання права власності
на частку в спільному майні подружжя
(автомобілі) 10.12.2013 року, тобто тоді,
коли автомобіль вже не належав
відповідачеві ОСОБА_3.

Таким чином, позов було заявлено до
неналежного відповідача: колишнього
власника. Не зважаючи на це, суд першої
інстанції, володіючи інформацією, що
автомобіль проданий та не належить
відповідачеві, прийняв визнання позову
відповідачем, не роз'яснив позивачеві
право заявити клопотання про залучення
співвідповідача у справі чи заміни
відповідача (згідно статті 33 ЦПК
України) та ухвалив рішення щодо майна,
яке належить ОСОБА_6, тобто вирішив
питання про права особи, яка не брала
участі в розгляді справи, чим грубо
порушив норми цивільного та
цивільно-процесуального права та
загальні засади судочинства.

Отже, з огляду на те, що поділу підлягає
майно, яке перебуває в спільній
сумісній власності подружжя (ст. 69 СК
України), а на момент звернення до суду
автомобіль «Mercedes-benz», моделі «Е-200»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 вже не
належав ОСОБА_3, вимоги про скасування
результатів проведеного аукціону,
оспорювання права власності ОСОБА_6,
тощо, не висувалися, в задоволенні
позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Вказані обставини, згідно ст. 309 ЦПК
України, дають апеляційному суду
підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги та скасування
оскаржуваного рішення і ухвалення
нового рішення: про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 314, 316,ЦПК України, колегія
суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 24.01.2014 року
скасувати та ухвалити нове:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог на боці відповідача Ленінський
відділ державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції, - про визнання права власності
на ? ідеальну частку в спільній
сумісній власності подружжя.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів.

Головуюча:
Т.М.Шемета

Судді:
В.С.Марчук

М.В. Матківська