АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1870/14
Справа № 2012/9260/2012
Категорія: про поділ майна подружжя
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленка В.М.,
Малінської С.М.

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 17 січня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розподіл спільного майна
подружжя та за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, закритого
акціонерного товариства «ОПТ Банк»,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
розподіл спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним позовом,
в обґрунтування якого посилалася на те,
що починаючи з 26 серпня 1989 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_3 Рішенням
Київського районного суду від 14
листопада 2011 року шлюб між ними було
розірвано. Вказаним рішенням суду було
встановлено, що шлюбні відносини між
ними було припинено у червні 2009 року.

Позивачка зазначила, що під час
шлюбу вони придбали майно: 1/3 частину
квартири АДРЕСА_1; автомобіль DАЕW00-FS0,
реєстраційний державний номер НОМЕР_1,
вказане майно зареєстровано на ім`я
ОСОБА_3

Позивачка просила суд розділити
вказане майно, залишивши його в
користуванні відповідача з виплатою їй
компенсації: за автомобіль в сумі 20000
грн., та за 1/6 частку квартири в сумі 112
140 грн. Крім того, позивачка вказала, що
для покупки автомобілю вона отримала
кредит в ЗАО «ОТП Банк» на підставі
кредитного договору № СГ/ 700/1481/2007 від
19.09.2007 року в сумі 9560 доларів США. Після
припинення шлюбних відносин з
відповідачем, з вересня 2009 року по
31.08.2011 року вона самостійно виплатила
частину кредиту в сумі 5054, 57 доларів США
та відсотки в сумі 754, 8 доларів США, що
відповідає 46474, 96 грн. Половину даної
суми повинен був виплачувати
відповідач, тому позивачка просить
стягнути з нього на свою користь 23 237, 48
грн. Відповідно до кредитного договору
боржник зобов`язаний забезпечити
страхування автомобілю від ризиків,
тому нею було укладено з ЗАТ «СК АХА
Страхування» договір страхування
автомобілю від 28.08.2009 року за № 2021 а/09. У
вказаний період вона також самостійно
сплатила страхові платежі в сумі 6488,61
грн., у зв'язку з чим позивачка просила
стягнути з відповідача половину даної
суми, а саме 3244,30 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
ОСОБА_2 визнав часткою, не заперечував
проти запропонованого позивачкою
варіанту розділу автомобілю. ОСОБА_3
звернувся до суду з зустрічним позовом,
який також уточнив під час судового
розгляду та просив розділити спільне
майно подружжя, а саме 1/3 частину кв.
АДРЕСА_1 та автомобіль DАЕW00-FS0,
реєстраційний державний номер НОМЕР_1,
виділивши йому вказаний автомобіль, а
ОСОБА_2 наведене нерухоме майно. Проти
стягнення половини виплаченої в період
з вересня 2009 року по 31.08.2011 року суми
кредиту та страхових внесків
заперечував, мотивуючи тим, що наведені
платежі вони з позивачкою сплачували
разом, дані платежі були здійснені у
період зареєстрованого шлюбу, коли
вони мали спільний бюджет.

ОСОБА_2 зустрічний позов ОСОБА_3
визнала часткою, в частині розділу
автомобілю, щодо розділу квартири та
проведених нею виплат, просить
задовольнити її позовні вимоги,
посилаючись на те, що 1/3 частина
спірної чотирикімнатної квартири була
придбана за спільні кошти подружжя, але
в наступному квартира була
переобладнана в двокімнатну та
використовувалася співвласниками для
підприємницької діяльності, крім цього
вказана квартира обтяжена іпотекою.

Рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 17 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 та
зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про
розподіл спільного майна подружжя
задоволено частково.

Розділено спільне майно подружжя,
1/3 частину квартири АДРЕСА_1, визнано за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 1/6
частину даної квартири за кожним.

Розділено спільне майно подружжя,
автомобіль DAEWOO-FSO реєстраційний
державний номер НОМЕР_1 шляхом:
передання вказаного автомобілю в
користування ОСОБА_3, стягнувши з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсації
за ? частину вказаного автомобілю в
сумі 20000 (двадцять тисяч ) грн., стягнуто
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частину від
суми кредиту, сплаченого за період з
вересня 2009 року по серпень 2011 року, з
урахуванням стягнутої компенсації за
автомобіль - 3 237 грн. 48 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 половину від суми 6488 грн. 30 коп.,
сплаченої ОСОБА_2 за період з вересня 2009
року по серпень 2011 року, за договором
страхування автомобілю DAEWOO-FSO,
реєстраційний державний номер НОМЕР_1,
№2021 а/09 від 28.08.2009 року укладеного між
ОСОБА_2 та ЗАТ «СК «АХА Страхування» - 3244
грн. 30 коп.

Всього виділено майна на
загальну суму: ОСОБА_2 138 628 грн. 28 коп.,
ОСОБА_3 - 132 140 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 недоплачений
судовий збір на користь держави в сумі
1063 грн.

Ухвалою Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 21 січня 2014
року було виправлено помилки та
арифметичні описки у тексті рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 17.01.2014 року та вказано, що
позов ОСОБА_3 задоволено частково,
виділено майна на загальну суму ОСОБА_2
на суму 138621,78 грн. та ОСОБА_3 на суму 132140
грн. Стягнуто з ОСОБА_3 недоплачений
судовий збір на користь держави в сумі
1063 грн.

Не погодившись частково з вказаним
рішенням, ОСОБА_2 звернулася на нього з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
апелянтка просить змінити вказане
рішення та постановити рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
частині стягнення з ОСОБА_3 грошової
компенсації за 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1 та ? частини сплаченої
грошової суми в рахунок погашення
зобов'язань перед ЗАТ «ОПТ Банк» за
кредитним договором у розмірі 23 237,48
грн.

ОСОБА_3 з рішенням погодився, з
апеляційної скаргою не звертався.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з'явилися,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства й
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обгрунтованим визнається рішення,
в якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності та
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що 1/3 частина спірної
квартири є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя придбана у період
шлюбу за спільні кошти подружжя і тому
підлягає поділу по 1/6 частині кожному.
без виплати компенсації за її частину
одному з подружжя.

Проте повністю погодитись з
такими висновками не можна з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін, при цьому суд розглядає
цивільні справи не інакше як в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж
Кодексу доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування по цивільній справі,
як і судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судовим розглядом встановлено, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 26 серпня 1989 року. Рішенням
Київського районного суду від 14
листопада 2011 року шлюб між ними було
розірвано. Шлюбні відносини припинені
у 2009 році.

Під час перебування у шлюбі,
відповідно договору купівлі-продажу
від 08.12.2004 року відповідачем на спільні
кошти подружжя була придбана 1/3 частини
чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1.
Інші 2/3 частин вищезазначеної квартири
належать ОСОБА_8 та ОСОБА_4, також на
підставі вищезаначеного Договору.

В 2007-2008 році власниками було
зроблено переобладнання квартири
АДРЕСА_1, відповідно до якого замість
чотирьох кімнат було зроблено квартиру
з двома кімнатами.

09 жовтня 2008 року ОСОБА_4 уклав
кредитний договір з ЗАТ « ОТП Банк»,
відповідно до умов якого він отримав
кредит у 107076,41 доларів США.

Цього ж числа, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та
ОСОБА_3 уклали договір іпотеки,
відповідно до якого, передали в іпотеку
в забезпечення зобов"язань ОСОБА_4
належну їм на праві власності
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
06.11.2013 року ринкова вартість квартири
АДРЕСА_1, складає 672843 грн., в свою чергу
вартість 1/6 частини квартири складає
112140 грн.

Згідно ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

За приписами ст. ст. 69, 70 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Судова колегія приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно визнав, що вказане майно
становить спільну сумісну власність
подружжя, вважав рівне право кожного з
них на це майно, бо ч. 1 ст. 70 СК України
передбачає, що у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається,
що спірна двокімнатна квартира є
неподільним майном, і тому судова
колегія вважає за можливе в зв"язку з
наявністю спору між подружжям, питання
про залишення цього майна одному з них
і присудження грошової компенсації за
частку в майні іншому розв'язати з
урахуванням правил шлюбно-сімейного
законодавства.

Відповідно до вимог частин 1,
2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
часток у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема, на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.

У п.п. 23, 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 « Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначено,
що вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з»ясовувати джерело і
час його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов»язаннями, що
виникли в інтересах сім»ї ( ч. 4 ст. 65 СК
України).

Пленум Верховного Суду
України в пунктах 22, 25 постанови від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» роз'яснив, що, поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими статтями
69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.
Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим з подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
відповідно до статті 41 Конституції
України та пункту 2 частини першої
статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом. Ураховуючи, що згідно зі
статтею 92 Конституції України правовий
режим власності визначається виключно
законами України, то інші
нормативно-правові акти, які обмежують
права власника і не мають ознак закону,
не підлягають застосуванню.

Оскільки згідно з чинним
законодавством суд вирішує спори
співвласників щодо розпорядження чи
користування майном, то не слід
розглядати як неправомірне
позбавлення права власності
присудження грошової або іншої
матеріальної компенсації за частку у
спільній власності за наявності умов,
передбачених пунктами 1- 4 частини
першої та частини другої статті 365 ЦК,
якщо її неможливо виділити або
поділити майно в натурі чи спільно
користуватися ним.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд та може вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону, проте при
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник не може завдавати
шкоди правам, свободам інших осіб,
інтересам суспільства і зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства.

Згідно з ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється в
порядку встановленому ст. 364 ЦК України.

Однак, суд першої інстанції,
приймаючи рішення у справі, на
зазначені вище обставини, які вже
встановлені в судовому засіданні,
уваги не звернув.

Таким чином, судова колегія
приходить до висновку, що частка ОСОБА_2
у спірному майні є незначною, оскільки
квартира АДРЕСА_1 є неподільним майном,
використовувалася як офісне
приміщення, крім цього не може
використовуватися у 1/6 частці як
самостійна квартира і за згодою ОСОБА_2
їй може бути виплачена компенсація
вартості її частки відповідно до ч. 2
ст. 364 ЦК України.

Що стосується доводів
апеляційної скарги про задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача на користь позивача 23237,48
грн. грошових коштів сплачених ОСОБА_2
для погашення суми боргу за кредитним
договором від 19.09.2007 року , укладеним
між ОСОБА_2 та ЗАТ « ОТП Банк», судова
колегія вважає, що вони є
безпідставними та не підлягають
задоволенню.

При поділі майна враховуються
також борги подружжя та правовідносини
за зобов"язаннями, що виникли в
інтересах сім»ї ( ч. 4 ст. 65 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що
вказана сума була сплачена позивачем
за період з 2009 по 2011 року в період, коли
сторони разом не мешкали, спільного
господарства не вели. На час розірвання
шлюбу сума кредиту була сплачена, тому
підстав вважати що є неподілені борги
подружжя не вбачається. Вказана
позиція викладена в постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року « Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».
У зв"язку з тим, що сторони прийшли
згоди щодо вартості спірного
автомобіля у розмірі 40000 грн., і
відповідач повинен компенсувати
позивачу суму половини вартості
автомобіля, тому стягнення суми 23237,48
грн., сплаченої позивачем за кредитним
договором буде подвійним стягненням з
відповідача.

За таких обставин, апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, рішення суду першої
інстанції - зміні, з визнанням за
позивачкою в порядку поділу спільного
сумісного майна подружжя права
власності на 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1

Припиненню права власності ОСОБА_2
на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 з
виплатою їй матеріальної компенсації
вартості її частки 112140 грн. та визнання
за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину
квартири.

Крім того, відповуідно до положень
ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

За таких обствин, судова колегія
вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2, понесені останньою
судові витрати, а саме : витрати за
проведення судової
будівельно-технічної експертизи у
розмірі 2142 грн., витрати по оплаті
послуг адвоката, доведений розмір яких,
на думку суду, складає 3000 грн., а також
суму сплаченого судового збору за
розгляд справи в суді першої інстанції
у розмірі 1320 грн.,та 794 грн. за подачу
апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 17 січня 2014
року змінити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна подружжя задовольнити
частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
закритого акціонерного товариства
«ОПТ Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про розподіл спільного майна
подружжя задовольнити частково.

Розділити спільне майно подружжя, а
саме 1/3 частину квартири АДРЕСА_1,
визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності на 1/6 частину квартири за
кожним.

Припинити право власності ОСОБА_2 на
1/6 частину з виплатою їй матеріальної
компенсації вартості її частки 112140 грн.
та визнати за ОСОБА_3 право власності на
1/3 частину квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
суму 2142 грн. за проведення судової
будівельно-технічної експертизи, 3000
грн. оплату послуг адвоката, суму
сплаченого судового збору за розгляд
справи в суді першої інстанції 1320 грн.,
а також 794 грн. за подачу апеляційної
скарги.

В частині визнання права власності
на автомобіль DAEWOO-FSO, реєстраційний
державний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_3,
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
компенсації за 1/2 частку вказаного
автомобіля у сумі 20000 грн., стягнення за
договором страхування та відмови у
задоволенні позовних ОСОБА_2 вимог про
стягнення суми за кредитним договором
рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів із дня
його проголошення.

Головуючий:

Судді: