Справа №0908/6453/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2014 р.
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді
Гриніва М.А.

секретаря
Ониськіва О.Г.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідачів
ОСОБА_3

представника третьої особи
ОСОБА_4

прокурора
Ткачук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Калуші справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про вселення та зобов'язання не
чинити перешкод у користуванні
квартирою, суд -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду про
зобов'язання ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити
перешкоди у користуванні належною йому
на праві власності частиною квартири
АДРЕСА_1 та про виселення ОСОБА_5 з усіма
членами сім'ї із даної квартири.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подав
заяву про залишення без розгляду
позову в частині виселення ОСОБА_5 з
усіма членами сім'ї із квартири
АДРЕСА_1. Ним також подано заяву про
збільшення та зміну позовних вимог,
згідно якої він просить вселити його у
квартиру АДРЕСА_1 і зобов'язати ОСОБА_6
та ОСОБА_5 не чинити йому перешкод у
користуванні даною квартирою.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
він був співвласником вищезгаданої
квартири, в якій зареєстрована
відповідачка ОСОБА_5 з дітьми, які
проживають в ній, не будучи
співвласниками житла. Він намагався
потрапити у дану квартиру, однак ОСОБА_5
чинить йому перешкоди в цьому і не
допускає у квартиру. Такими діями
відповідачки порушено його право на
володіння, користування і
розпорядження квартирою, на зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. Як власник, він
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, тому
вимушений звернутися до суду про
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні даним житлом, іншого
житла для проживання не має.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримав і пояснив, що 02.12.1998 р. було
видано свідоцтво про право власності
на житло, згідно якого квартира АДРЕСА_1
на праві власності належала йому, його
матері, брату і сестрі, в якій вони
зареєструвалися. З 1999 р. відповідач
ОСОБА_6 не пускав його у квартиру, тому
не мав можливості проживати в ній. У 2002,
або 2003 роках він звертався в міліцію з
приводу того, що його не впускають у
квартиру, однак будь-якого
підтвердження такого звернення надати
суду не може. Також він звертався до
відповідачки ОСОБА_5 щодо його
проживання у спірній квартирі, однак
вона ствердила, що купила квартиру у
ОСОБА_6 Після смерті брата для
оформлення спадщини ОБТІ мало
виготовити документи на квартиру,
однак коли він з працівником ОБТІ
весною 2012 р. прийшов, то двері були
зачинені.

У 1998 р. він дізнався, що його мама продає
дану квартиру, однак він ніяких коштів
від продажу квартири не отримував і не
давав згоди на реєстрацію у квартирі
відповідачки та членів її сім'ї. Весь
цей час він проживав у різних
помешканнях, хоча спірна квартира
продовжувала належати йому та членам
його сім'ї.

Вважає, що було порушено його право на
проживання у квартирі, тому просить
вселити його у спірну квартиру і
зобов'язати відповідачів не чинити
перешкод у користуванні нею.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
позов підтримала і пояснила, що ОСОБА_1
був співвласником квартири АДРЕСА_1,
тому мав право не проживати в ній, однак
він не проживав з поважних причин, так
як його мати перебувала у місцях
позбавлення волі, а брат мав тільки
шість місяців. Власником квартири він
був до 05.02.2012 р., оскільки після цього
право власності вже було зареєстровано
за ОСОБА_6

Після смерті брата ОСОБА_1 подав заяву у
нотаріальну контору щодо прийняття
спадщини, також він через нотаріальну
контору передав заяву відповідачці з
проханням знятися з реєстрації із
членами сім'ї із квартири АДРЕСА_1 та
виселення, так як дане житло належить
йому на праві власності і вона
необхідна для його проживання та
членів його сім'ї. Таку ж заяву подав
брат ОСОБА_7

ОСОБА_1 не проживає у квартирі, так як
йому чиняться перешкоди в цьому,
порушено було його право як власника,
він і на даний час зареєстрований у цій
квартирі, тому просить позов
задовільнити, вселити позивача у
спірну квартиру і зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод у
користуванні нею.

Представник відповідачів ОСОБА_5,
ОСОБА_6 - ОСОБА_3 позову не визнала і
пояснила, що ОСОБА_1, як позивач,
зобов'язаний довести суду належними
доказами ті обставини, на які він
покликається, зокрема що відповідачі
чинять йому перешкоди у проживанні у
даній квартирі.

Відповідач ОСОБА_6 таких перешкод не
чинить, що визнає сам позивач, який
ствердив, що жодного разу не звертався
до нього по питанню вселення і
проживання у цій квартирі. Таких
перешкод не чинила також відповідачка
ОСОБА_5 і позивач не надав суду доказів
того, що звертався до неї з цього
приводу, а вона чинила будь-які
перешкоди.

Згідно рішення Калуського
міськрайонного суду від 06.08.2004 р. право
власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано
за ОСОБА_6, який дане право зареєстрував
05.12.2012 р.

ОСОБА_1 не є членом сім'ї ОСОБА_6 та
відповідачки ОСОБА_5, тому не має
законних підстав для вселення у спірну
квартиру і проживання в ній. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи КП «ЖЕО №4» -
Попович Н.П. суду пояснила, що позивач
ОСОБА_1 і на даний час зареєстрований в
АДРЕСА_1. По даній квартирі нараховано
значні борги по оплаті за комунальні
послуги. Відповідачка ОСОБА_5
зареєстрована у даній квартирі по
дорученню ОСОБА_8 Щодо самого предмету
позову, то нічого пояснити не може.

Прокурор Калуської міжрайонної
прокуратури Ткачук Т.В. суду пояснила,
що після реєстрації права власності на
квартиру за ОСОБА_6, позивач втратив
право на користування нею. Він не є
членом сім'ї відповідачів, тому його
вселення у дану квартиру буде
суперечити їхнім правам. Позивач
добровільно залишив спірну квартиру і
тривалий час без поважних причин не
проживає у ній. Він не довів того, що
відповідачі чинили йому перешкоди щодо
користування квартирою. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши доводи позивача ОСОБА_1
і його представника, заперечення
представника відповідачів ОСОБА_3,
пояснення інших учасників процесу та
проаналізувавши інші докази по справі,
вважає, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи із наступних
підстав:

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
на праві власності належала ОСОБА_8,
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_1 згідно свідоцтва
про право власності на житло, яке 02.12.1998
р. видане Відділом приватизації житла
державного концерну «Оріана» (а.с. 62).

Згідно рішення Калуського
міськрайонного суду від 06.08.2004 р. право
власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано
за ОСОБА_6 і 05.12.2012 р. відомості про право
власності на дану квартиру щодо ОСОБА_6
внесені до Реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с. 141).

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
31.01.2013 р. зобов'язано сектор у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Калуського МВ УМВС
України в Івано-Франківській області
зняти ОСОБА_8 та ОСОБА_1 з
реєстраційного обліку за адресою
АДРЕСА_1 (а.с. 186-187 ). Однак, ОСОБА_1
зареєстрований у даній квартирі по
теперішній час, що стверджується
довідкою від 17.03.2014 р. (а.с. 195 ) та
адресною довідкою (а.с. 196).

Свої позовні вимоги щодо вселення у
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не чинити перешкод у
користуванні даною квартирою ОСОБА_1
обґрунтовує тим, що на час звернення із
позовом до суду він ще був
співвласником даної квартири,
зареєстрований у ній, тому має право на
проживання у цій квартирі, а
відповідачі чинять перешкоди у цьому.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Як ствердив у судовому засіданні
позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_6 не
чинить йому перешкод у проживанні в
даній квартирі і він не звертався до
нього по питанню вселення. Щодо
відповідачки ОСОБА_5, то ОСОБА_1
ствердив, що у 2003 р., точної дати не
пригадує, звертався до неї по питанню
вселення, яка сказала прийти
наступного дня, що він і зробив, однак
двері квартири були зачинені. Вдруге
він весною 2012 р., точної дати не
пригадує, мав розмову із нею щодо
допуску до квартири працівників
Івано-Франківського ОБТІ з метою
проведенні інвентаризації квартири, на
що вона погодилася, однак в обумовлений
час наступного дня двері у квартиру
були зачинені. Будь-яких доказів щодо
даних обставин він не має.

ОСОБА_1 предоставив суду заяву від
23.02.2011 р., згідно якої його довірена
особа ОСОБА_10 звернулася до приватного
нотаріуса Калуського міського
нотаріального округу ОСОБА_11 щоб
передати прохання ОСОБА_1 знятися з
реєстрації місця проживання у АДРЕСА_1
і виселитися із неї ОСОБА_5, ОСОБА_13,
ОСОБА_13, оскільки дане житло належить
йому на праві власності і необхідне для
його проживання та проживання членів
його сім'ї (а.с. 202 ). Однак, суд вважає, що
дана заява не є доказом того, що
відповідачі чинили перешкоди позивачу
у користуванні квартирою.

Не є доказом даних обставин на думку
суду і заява ОСОБА_1 у нотаріальну
контору 03.02.2012 р., оскільки вона
зроблена по питанню прийняття
спадкового майна, яке залишилося після
смерті брата ОСОБА_7 (а.с. 204).

Представник відповідачів ОСОБА_3
заперечила, що позивач звертався до них
по питанню вселення у спірну квартиру,
а також заперечила, що ними чинилися
будь-які перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні квартирою.

Суд вважає, що ОСОБА_1, як позивач, не
довів тих обставин, на які він
посилається, як на підставу своїх
позовних вимог.

Суд також враховує, що наявність
реєстрації ОСОБА_1 у вищезгаданій
квартирі сама по собі не може бути
підставою для визнання права
користування даною квартирою, у якій
він проживав. Також суд враховує, що
ОСОБА_1 не є членом сім'ї відповідачки
ОСОБА_5, яка зареєстрована і проживає у
цій квартирі, а також він не є членом
сім'ї нового власника квартири
відповідача ОСОБА_6

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
у задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

На підставі ст. ст. 319, 405 ЦК України та
керуючись ст. ст. 213-215, ЦПК України, суд -

р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про вселення в квартиру АДРЕСА_1
та зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд протягом 10-ти днів з часу
проголошення.

Г о л о в у ю ч и й: