Головуючий суду 1 інстанції - Воронкін
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 431/2948/13-ц
Провадження № 22ц/782/5602/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня «06» дня Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Оробцова Р.І.

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Старобільського районного суду
Луганської області від 10 грудня 2013 року

по цивільній справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом та
просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь майнову шкоду у розмірі 190
гривень 10 копійок та моральну шкоду у
розмірі 15 000 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що вироком Старобільського
районного суду Луганської області від
01 липня 2013 року, який набрав законної
сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і
призначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 3 роки. На
підставі ст. 75 КК України його було
звільнено від відбування покарання з
іспитовим строком на 2 роки та
покладено обов'язки передбачені ст. 76
КК України.

Згідно висновків судово-медичної
експертизи № 17 від 22.01.2013 року, яка
знаходиться в матеріалах
кримінального провадження відносно
ОСОБА_2 (№1- кп/431/30/2013 р.) йому були
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді: закритого перелому нігтьової
фаланги 1-го пальця лівої кисті, який
відноситься до категорії середнього
ступеня тяжкості за ознакою тривалості
розладу здоров'я (який вимагає для
свого загоєння термін не менше 21 дня);
гострої закритої черепно-мозкової
травми, струсу головного мозку, які
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень з короткочасним
розладом здоров'я. У результаті
неправомірних дій засудженого йому
було завдано тілесні ушкодження у
зв'язку з чим він перебував на
амбулаторному лікуванні. Для
амбулаторного лікування було
призначено медичні препарати,
відповідні квитанції, що збереглися в
нього.

Разом з тим йому була завдана і
моральна шкода, яка полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких він зазнав у
зв'язку з ушкодженням його здоров'я; у
душевних стражданнях яких він зазнав у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
нього; у приниженні честі, гідності, а
також ділової репутації. Крім того,
після неправомірних дій ОСОБА_2 виникли
психологічні фактори, які стали для
нього джерелом негативних емоцій та
страждань вплинули на реалізацію його
намірів, тому як він вимушений був
тривалий час перебувати на
лікарняному.

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 10 грудня 2013
року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 190 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі 8000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 309 гривень 40
копійок. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати рішення суду першої
інстанції через неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи , та ухвалити по справі нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у
задоволені позовних вимог у повному
обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, але
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з часткової обґрунтованості
позовних вимог ОСОБА_3

З таким висновком погоджується і
колегія суддів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
згідно копії повідомлення про
призначення судово-медичної
експертизи (а.с.З) видно, що ОСОБА_3, як
потерпілому постановою слідчого від
15.01.2013 року призначено судово-медичну
експертизу, проведення якої доручено
експертам Старобільського
міжрайонного відділення Луганського
обласного бюро судово-медичної
експертизи.

Згідно копій квитанцій (а.с.4) видно, що
ОСОБА_3 дійсно купував призначені йому
медичні препарати на суму 190 гривень 10
копійок.

Згідно копії вироку
Старобільського районного суду
Луганської області № 1- кп/431/30/2013 року
від 01 липня 2013 року (а.с.5-7) видно, що
висновком судово-медичної експертизи
№ 17 від 22.01.2013 року ОСОБА_3 були
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді: закритого перелому нігтьового
фаланги 1-го пальця лівої кисті, який
відноситься до категорії середнього
ступеня тяжкості за ознакою тривалості
розладу здоров'я (який вимагає для
свого загоєння термін не менше 21 дня);
гострої закритої черепно-мозгової
травми, струсу головного мозку, які
відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень з короткочасним
розладом здоров'я.

Крім того, з копії вироку
Старобільського районного суду
Луганської області № 1-кп/431/30/2013 року
від 01 липня 2013 року (а.с.5-7) видно, ОСОБА_2
визнаний у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345
КК України та йому було призначено
покарання у вигляді позбавлення волі
строком на три роки, а на підставі ст.. 75
КК України, ОСОБА_2 був звільнений від
відбування покарання, установивши йому
іспитовий строк два роки.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього
Кодексу, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК
України особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Узагальнюючи судову практику,
Верховний Суд України в Постанові
Пленуму №6 від 27.03.1992 року з наступними
змінами „Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" в п.2
рекомендував судам при розгляді
позовів про відшкодування шкоди
виходити з того, що шкода, заподіяна
особі і майну громадянина, підлягає
відшкодуванню особою, яка її заподіяла,
за умови, що дії останніх були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Матеріалами справи встановлено, що
заподіяння шкоди позивачу відбулося з
вини ОСОБА_2, у зв'язку з чим останнього
було притягнуто до кримінальної
відповідальності.

Зазначені обставини не підлягають
доказуванню на підставі ч. 4 ст. 61 ЦПК
України, оскільки вони встановлені
вироком суду по кримінальній справі, що
набрав законної сили.

Так, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з ОСОБА_2 на користь позивача 190 гривень
10 копійок у відшкодування витрат,
здійснених на придбання ліків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Така шкода відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного
Суду України, викладених в п. 9
Постанови від 31 березня 1995 року №4 „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної(немайнової)
шкоди", розмір відшкодування моральної
шкоди визначається залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров`я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих та виробничих стосунках
тощо.

Колегія судів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про завдання моральної шкоди
позивачу та навів відповідні мотиви
стягнення такої шкоди у зазначеному
розмірі, врахувавши зміст позовних
вимог, характер діяння особи, яка
заподіяла шкоду, фізичні та моральні
страждання, яких зазнав позивач,
внаслідок ушкодження здоров`я,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності доказів завдання
моральної шкоди позивачу та
неврахування всіх обставин справи при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди є надуманими, на увагу
не заслуговують та спростовуються
матеріалами справи.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, судове рішення у
повній мірі відповідає вимогам діючого
законодавства, суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив усі
обставини справи, надані суду докази,
надав їм належну правову оцінку, а тому
підстави для скасування рішення суду
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304 , п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області, ~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ~ відхилити.

Рішення Старобільського районного
суду Луганської області від 10 грудня 2013
року ~ залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: