Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1109/14 Головуючий у
1-й інстанції Нікандрова С.О.
Суддя-доповідач Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

головуючого Спас О.В.

суддів Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Комунального
закладу «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів
«Дивосвіт» Запорізької обласної ради
на рішення Василівського районного
суду Запорізької області від 09 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального закладу «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат ІІ-ІІІ ступенів
«Дивосвіт» Запорізької обласної ради
про поновлення на роботі, скасування
наказу, стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу і моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА :

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до КЗ
«Малобілозерська спеціалізована
естетична школа-інтернат ІІ-ІІІ
ступенів «Дивосвіт» Запорізької
обласної ради про поновлення на
роботі, скасування наказу, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу і
моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що
наказом директора КЗ «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат П-Ш ступенів Дивосвіт»
від 23.10.2013 року № 68/к вона була
звільнена з посади помічника
вихователя на підставі п.3 ст.41 ЗпП
України за вчинення працівником, який
виконує виховані функції, аморального
проступку.

Вважає своє звільнення незаконним,
оскільки помічник вихователя не є
особою, яка виконує педагогічні
(виховні) функції, а тому не може бути
звільнена за вчинення аморального
проступку.

Крім того, зазначає, що не вчиняла
аморальних дій, які є підставою для
звільнення за ч.3 ст.41 КЗпП України.

Зазначала, що своїми діями відповідач
спричинив їй моральну шкоду, яка
полягає в тому, що через незаконне
звільнення вона була позбавлена коштів
на утримання сім'ї, а звільнення за
аморальний проступок є принизливим для
неї і несправедливим по відношенню до
неї. В зв'язку з цим вона тривалий час
відчувала душевний біль, втратила
рівновагу та душевний спокій,
порушився її сон. Моральну шкоду вона
оцінює в 3 000 грн.

Враховуючи викладене просила суд
скасувати наказ від 23.10.2013 року за №68/к
про її звільнення; поновити її на
роботі на посаді помічника вихователя
в КЗ«Малобілозерська спеціалізована
естетична школа-інтернат ІІ-ІІІ
ступенів «Дивосвіт» Запорізької
обласної ради; внести в її трудову
книжку відповідні зміни; стягнути на її
корить компенсацію за час вимушеного
прогулу виходячи із середнього
заробітку; відшкодувати моральну шкоду
в сумі 3 000 грн. та стягнути з
відповідача витрати на правову
допомогу.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 09 січня 2014 року
позов задоволено частково.

Скасовано наказ директора КЗ
«Малобілозерська спеціалізована
естетична школа-інтернат І-ІІІ
ступенів «Дивосвіт» Запорізької
обласної ради №68/к від 23 жовтня 2013 року
про звільнення ОСОБА_3 з посади
помічника вихователя.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді
помічника вихователя КЗ
«Малобілозерська спеціалізована
естетична школа-інтернат ІІ-Ш ступенів
«Дивосвіт» Запорізької обласної ради з
23 жовтня 2013 року.

Стягнуто з КЗ «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат І-ІІІ ступенів
«Дивосвіт» Запорізької обласної ради
на користь ОСОБА_3 середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період з
23.10.2013 року по 09.01.2014 року у розмірі 4278
грн. 96 коп.

Стягнуто з КЗ «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат І-ІІІ ступенів
«Дивосвіт» Запорізької обласної ради
на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у
розмірі 500 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення
суду КЗ «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат І-ІІІ ступенів
«Дивосвіт» Запорізької обласної ради
подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що висновки суду не
відповідають обставинам справи,
рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить його скасувати, ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,якщо
визнає,що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_3 з 02 вересня 2013 року
працювала на посаді помічника
вихователя КЗ «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат П-Ш ступенів «Дивосвіт»
Запорізької обласної ради, що
підтверджують відповідні записи в її
трудовій книжці (а.с.З).

Наказом директора КЗ «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат П-Ш ступенів «Дивосвіт»
Запорізької обласної ради №68/к від 23
жовтня 2013 року помічника вихователя
ОСОБА_3 звільнено за вчинення
аморального проступку, не сумісного з
продовженням даної роботи за п.З ст. 41
КЗпП України (а.с.59).

Підставою звільнення з наказі
зазначено: догана за неналежне
виконання службових обов'язків,
порушення дотримання Правил техніки
безпеки в навчальному закладі (наказ
№152 від 20.09.2013 року «Про порушення
трудової дисципліни ОСОБА_3»), догана за
недобросовісне виконання посадових
обов'язків, порушення Правил трудового
розпорядку, вчинення аморальних
проступків, що призвели до порушення
прав дітей (наказ №182 від 18.10.2013 року
«Про неналежне виконання посадових
обов'язків ОСОБА_3», згода профкому
(протокол №2 від 17.10.2013 року),
лист-звернення трудового колективу від
17.10.2013 року.

Відповідно до п.З ст.41 КЗпП України
підставою для звільнення особи з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу є вчинення
працівником, який виконує виховні
функції, аморального проступку, не
сумісного з продовженням даної роботи.

З підстав вчинення аморального
проступку, несумісного з продовженням
даної роботи (п.З ст.41 КЗпП), можуть бути
звільнені лише ті працівники, які
займаються виховною діяльністю
наприклад, вихователі, вчителі,
викладачі, практичні психологи,
соціальні педагоги, майстри
виробничого навчання, методисти,
педагогічні працівники позашкільних
закладів. Таке звільнення допускається
за вчинення аморального проступку при
виконанні трудових обов'язків, так і не
пов'язаного з ними (вчинення такого
проступку в громадських місцях або в
побуті). Звільнення не може бути
визнано правильним, якщо воно
проведено лише внаслідок загальної
оцінки поведінки працівника, не
підтвердженої конкретними фактами.

Згідно ст.50 Закону України «Про освіту»
до учасників навчально-виховного
процесу належать діти дошкільного
віку, вихованці, учні, студенти,
курсанти, слухачі, стажисти, клінічні
ординатори, аспірат докторанти;
керівні, педагогічні, наукові,
науково-педагогічні працівники,
спеціалісти; батьки або особи яки їх
замінюють, батьки-вихователі дитячих
будинків сімейного типу; представники
підприємств, устав кооперативних,
громадських організацій, які беруть
участь у навчально-виховній роботі.

Відповідно до ст.24 Закону «Про освіту»
педагогічним працівником повинна бути
особа з високим моральними якостями,
яка має відповідну педагогічну освіту,
належний рівень професійної
підготовні здійснює педагогічну
діяльність, забезпечує
результативність та якість своєї
роботи, фізичний та психічний стан
здоров'я якої дозволяє виконувати
професійні обов'язки в навчальних
закладах системи загальні середньої
освіти. Перелік посад педагогічних
працівників системи загальної
середньої осяг-встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

В переліку педагогічних
працівників посада помічника
вихователя не зазначена і районний суд
вірно дійшов до висновку ,що позивачку
не можна віднести до кола педагогічних
працівників.

Разом з тим, відповідно до Посадової
інструкції помічника вихователя,
затвердженої наказом директора КЗ
«Малобілозерська спеціалізована
естетична школа-інтернат ІІ-ПІ
ступенів «Дивосвіт» №147 від 02.09.2013 року
(а.с.18) помічник вихователя допомагає
вихователеві здійснювати виконання
режимних заходів з 7.00 до 8.00 годин, в
період вечірнього режиму: одягання,
застилання ліжок, складання речей,
умивання та інше: допомагає
вихователеві забезпечувати ефективний
нагляд за дітьми, бере участь у їх
вихованні, виконанні режимних заходів:
купання, підготовка до сну, підйом,
приймає від вихователя і передає
вихователеві кімнату відпочинку дітей;
приймає під час передачі зміни від
вихователя дітей для ефективного
догляду за ними вночі, забезпечення
спокійного сну, та передає дітей вранці
вихователю тощо (а.с. 18-20).

З урахуванням графіку роботи позивачки
у гуртожитку з 20 години вечора до 7
години 30 хвилин ранку наступного дня ,
можливо зробити висновок, що на ОСОБА_3
було покладено обмежено коло
обов'язків пов"язаних з виконанням
виховних функцій.

Судом першої інстанції вірно зроблено
висновок, що підставою для звільнення
за п.З ст.41 КЗпП України може бути не
будь який аморальний проступок, а лише
несумісний з продовженням виховної
роботи.

Також районним судом надана правильна
оцінка доказам по справі, зокрема,
доповідним запискам учнів і
працівників школи а. с. 21- 31, 34-37, 40-44, 49-55),
наказів про дисциплінарні стягнення
(а.с.32,48), листу-звернення трудового
колективу відповідача від 17.10.2013 року
(а.с.38-39), у якому трудовий колектив
виражає своє невдоволення поведінкою
помічника вихователя ОСОБА_3 та
звернувся з пропозицією про її
звільнення у зв"язку звикористанням
нею ненормативної лексики у звертаннях
до дітей, відсутністю спільної мови з
дітьми та колегами по роботі,
неадекватністю реагування на
зауваження, застосування сили по
відношенню до дітей та погрозами
помсти колегам по роботі, а також
показання допитаних судом свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, які пояснили, що учні
шкоди та їх батьки неодноразово
скаржилися до адміністрації школи з
приводу некоректної поведінки
позивача, і під час відвідувань
гуртожитку вони були свідками того, як
ОСОБА_3, висловлювалася на адресу дітей
з використанням нецензурних висловів і
погроз, всі ці докази можуть свідчити
лише про загальну характеристику
поведінки позивача, а не про вчинення
нею конкретного аморального
проступку, який був би несумісний з
продовженням виховної роботи та міг би
бути підставою для звільнення.

Враховуючи встановлені у справі
обставини та вимоги закону, судова
колегія погоджується з тим, що
звільнення помічника вихователя
ОСОБА_3 за п.З ст.41 КЗпП України є
незаконним.

Судом правомірно стягнута середня
заробітна плата за час вимушеного
прогулу виходячи із довідки про
середню заробітну плату ОСОБА_3 від
17.12.2013 року та моральна шкода на
підставі ст.237-1 КЗпП України.

На підставі
вищенаведеного,судова колегія
вважає,що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права,які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального
закладу «Малобілозерська
спеціалізована естетична
школа-інтернат П -ІІІ ступенів
«Дивосвіт» Запорізької обласної ради -
відхилити.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 09 січня 2014 року
по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: