Справа № 2/756/439/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

13 січня 2014 року
Оболонський районний суд м.
Києва

у складі: головуючого - судді
Васалатія К.А.

при секретарі
Шевчик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про визнання право
власності на майно, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги наступним. 14.10.2010 р. між
позивачем ОСОБА_1 та відповідачем -
ОСОБА_2 було укладено договір
будівельного підряду № 15.

У відповідності до п. 1.1. договору
будівельного підряду № 15 від 14.10.2010 р.
зобов'язувався виконати роботи з
будівництва житлового будинку
загальною 65,0 кв.м. та прибудов до нього:
прибудова під Літ. "б" загальною площею
6,0 кв.м., літ. "в" загальною площею 28,5
кв.м., сарай під літ. "г" загальною площею
8,5 кв м., що знаходяться АДРЕСА_1.

Як вказано у позові, згідно до додатку
№ 1 до договору будівельного підряду №
15 від 14.10.2010 р. вартість будівельних
робіт становить 100000 грн., які позивач
зобов'язався сплатити відповідачу в
строк до 30.10.2013 р. Відповідно до п. 1.7.
договору будівельного підряду № 15 від
14.10.2010 р., було встановлено строк
завершення будівельних робіт - 14.10.2011 р.

Як вказує позивач, проведені
будівельні роботи відповідного
нерухомого майна є виконаними, що.
зокрема, підтверджується актом
виконаних робіт від 14.10.2011 р., в якому
позивачем підтверджено відсутність
претензій щодо якості та кількості
виконаних відповідачем робіт. У
відповідності до п. 2.3 договору
будівельного підряду № 15 від 14.10.2010 р.,
кінцевим строком оплати виконаних
робіт є 30.10.2013 р.

Як вказано у позові, 01.03.2012 р. позивачем
було одержано від відповідача ОСОБА_2
листа від 14.02.2012 р., в якому останній
посилаючись на п. 2.4. договору
будівельного підряду № 15 від 14.10.2010 р.
посилався на те, що у разі несплати
роботи відповідачу у встановлений
строк, власність на об'єкти переходить
до відповідача, і стверджував, що із
14.02.2012 р. отримав право власності на
житловий будинок загальною площею 65,0
кв. м. та прибудов до нього: прибудова
під літ. "б" загальною площею 6,0 кв. м.,
сарай під літ. «в» площею 28,5 кв. м., сарай
під літ. "г" загальною площею 8,5 кв. м., що
знаходиться АДРЕСА_1.

У відповідності до п. 1.9. договору
будівельного підряду № 15 від 14.10.2010 р.
власником об'єктів до його здачі
позивачу є відповідач.

Тому позивач просить суд визнати право
власності за позивачем ОСОБА_1 на
домоволодіння, що складається з
житлового будинку літ. «А» загальною
площею 62,3 кв.м. (житловою 24,6 кв.м.,
прибудова літ. «б», сарай літ. «в», сарай
літ. «г», що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач у судове засідання з'явився та
підтримала свій позов.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
надіслав суду свої письмову заяву щодо
слухання справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи та
давши оцінку доказам в їх сукупності,
встановив наступне.

Судом встановлено, що 14.10.2010 р. між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було
укладено договір будівельного підряду
№ 15.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони
мають право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступати від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Як з'ясував суд, у відповідності до п. 1.1.
договору будівельного підряду № 15 від
14.10.2010 р. зобов'язувався виконати роботи
з будівництва житлового будинку
загальною 65,0 кв.м. та прибудов до нього:
прибудова під літ. "б" загальною площею
6,0 кв.м., літ. "в" загальною площею 28,5
кв.м., сарай під літ. "г" загальною площею
8,5 кв м., що знаходяться АДРЕСА_1. Згідно
до додатку № 1 до договору будівельного
підряду № 15 від 14.10.2010 р. вартість
будівельних робіт становить 100000 грн.,
які позивач зобов'язався сплатити
відповідачу в строк до 30.10.2013 р.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як з'ясував суд, у відповідності до п. 1.7.
договору будівельного підряду № 15 від
14.10.2010 р. строк завершення будівельних
робіт сторонами було встановлено 14.10.2011
р. Проведення будівельних робіт
відповідного нерухомого майна є
виконаними у відповідності до акту
виконаних робіт від 14.10.2011 р., в якому
позивачем підтверджено відсутність
претензій щодо якості та кількості
виконаних відповідачем робіт, але у
відповідності до п. 2.3 договору
будівельного підряду № 15 від 14.10.2010 р.,
кінцевим строком оплати виконаних
робіт сторонами було встановлено 30.10.2013
р.

Згідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється чи не визнається
іншою особою, а також у втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Як вбачається із матеріалів справи,
01.03.2012 р. позивачем було одержано від
відповідача ОСОБА_2 листа від 14.02.2012 р., в
якому останній посилаючись на п. 2.4.
договору будівельного підряду № 15 від
14.10.2010 р. посилався на те, що у разі
несплати роботи відповідачу у
встановлений строк, власність на
об'єкти переходить до відповідача, і
стверджував, що із 14.02.2012 р. він отримав
право власності на житловий будинок
загальною площею 65,0 кв. м. та прибудов
до нього: прибудова під літ. "б"
загальною площею 6,0 кв. м., сарай під літ.
«в» площею 28,5 кв. м., сарай під літ. "г"
загальною площею 8,5 кв. м., що
знаходиться АДРЕСА_1.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
законними, обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, так як відповідач тільки
виконував будівельні роботи по
будівництву житлового будинку, але
своїми діями не дотримався договірних
зобов'язань.

Щодо понесених судових витрат, то суд
стягує їх на підставі ст.. 88 ЦПК України
із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 41 Конституції України, ст. 10, 11, 15, 60,
61, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 16,
328,331, 392 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1) право
власності на домоволодіння , що
складається із житлового буднику літ.
«А» загальною площею 62,3 кв.м., жилою
площею 24,6 кв.м., прибудови літ. «Б»,
сарай літ «В», сарай літ. «Г», що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Судовий збір у сумі 1000 грн. стягнути із
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1).

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя
К.А.
Васалатій