Справа №250/3981/13-ц
Номер провадження2/250/182/14
06 березня 2014 року
Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області у складі:
головуючого судді -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмежено
відповідальністю «Яливець» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації
заборгованості середнього заробітку
за час затримки заробітної плат,
відшкодування моральної шкоди,-
25.10.2013 року позивач звернувся до
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області з позовом до
Товариства з обмежено
відповідальністю (далі - ТОВ) «Яливець»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації
заборгованості середнього заробітку
за час затримки заробітної плат,
відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги обґрунтував наступним.
Позивач працював майстром виробничої
ділянки у ТОВ "Яливець" з 03.03.2008 року по
31.12.2012 рік. Звільнився з роботи на
підставі ст. 38 КзПП України, за власним
бажанням. На день його звільнення
відповідачем нарахована, але не
виплачена йому заробітна плата за
період з 01.06.2012 по 31.12.2012 у сумі 7155
гривень 60 копійок. Відмову виплатити
йому усі кошти, які слід було виплатити
на день звільнення з роботи, відповідач
пояснив відсутністю грошових коштів.
Просить суд стягнути з відповідача на
його користь нараховану, але
невиплачену заробітну плату у сумі 7155,60
грн., середній заробіток за час
затримки виплати з дня звільнення по
день постановлення рішення суду та
моральну шкоду у розмірі 4000 грн.
Позивач у судове засідання не з'явився,
звернувся до суду з заявою про розгляд
справи у його відсутність, підтримав
заявлені позовні вимоги, просив їх
задовольнити. Не заперечував проти
винесення заочного рішення у разі
неявки відповідачки.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час місце та
дату проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
Суд, розглянувши заяву позивача,
керуючись ч. 2 ст. 158 ЦПК України,
ухвалив: розглядати справу у
відсутність позивача з ухваленням
рішення при заочному розгляді справи,
відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі, якщо розгляд справи здійснюється
судом за відсутністю осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснюється.

Суд, дослідивши позовну заяву,
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню частково, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
03.03.2008 року був прийнятий на роботу
майстром виробничої ділянки у ТОВ
«Яливець». 31.12.20012 року був звільнений
за власним бажанням на підставі ст. 38
КзПП України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем не отримана заробітна плата
з з 01.06.2012 по 31.12.2012 у сумі 7155 гривень 60
копійок.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

На пропозицію суду відповідачем не
надано заперечень проти позову та
посилань на докази на яких вони
ґрунтуються.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Крім того, відповідачем не виконано
ухвалу Ясинуватського міськрайонного
суду Донецької області від 03.12.2013 року
про витребування доказів в порядку
підготовки справи до судового
розгляду.

Таким чином, при вирішення справи суд
керується доказами наявними у
матеріалах цивільної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України,
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача нараховану, але невиплачену
заробітну плату у сумі 7155, 60 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника.

Як вбачається з п. 20 Постанови Пленуму
Верховного суду України №13 від 24.12.1999
року "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці",
Установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку
із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у
цей день не був на роботі, - наступного
дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на
користь працівника середній заробіток
за весь період затримки розрахунку,
а при непроведенні його до розгляду
справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама
по собі відсутність коштів у
роботодавця не виключає його
відповідальності. У разі непроведення
розрахунку у зв'язку із виникненням
спору про розмір належних до виплати
сум вимоги про відповідальність за
затримку розрахунку підлягають
задоволенню у повному обсязі, якщо
спір вирішено на користь позивача або
такого висновку дійде суд, що
розглядає справу.

Позивачем у позовній заяві зазначено,
що середньоденна заробітна плата перед
його звільненням з ТОВ «Яливець»
складала 75,10 грн. Суд при визначенні
часу затримки у виплаті заробітної
плати бере за основу
загальновизначений 5-денний робочий
тиждень. Беручі до уваги, що зважаючи на
те, що у січні 2013 року - 21 робочий день, у
лютому 2013 року - 20 р/д, у березні 2013 року -
20 р/д, у квітні 2013 року - 22 р/д, у травні 2013
року - 19 р/д, у червні 2013 року - 18 р/д, у
липні 2013 року - 23 р/д, у серпні 2013 року - 21
р/д, у вересні 2013 року - 21 р/д, у жовтні 2013
року - 23 р/д,у листопаді 2013 року - 21 р/д, у
грудні 2013 року - 22 р/д, у січні 2014 року - 21
р/д, у лютому 2014 року - 20 р/д, у березні 2014
року - 4 р/д, час затримки виплати
заробітної плати складає 296 днів. Отже
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за весь час
затримки у виплаті заробітної плати у
розмірі 22229,6 грн.

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Суд, вивчивши матеріали справи,
враховуючи характер та обставини
спірних правовідносин, їх тривалість
та вплив, вважає за необхідне позовні
вимоги в частині стягнення моральної
шкоди задовольнити частково та
стягнути з відповідачки моральну шкоду
у розмірі 3000 гривень.

Таким чином, суд вважає за необхідне
задовольнити заявлений позов частково,
та стягнути з ТОВ «Яливець» на користь
ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену
заробітну плату у сумі 7155, 60 грн.,
середній заробіток за весь час
затримки у виплаті заробітної плати у
розмірі 22229,6 грн., моральну шкоду у
розмірі 3000 гривень, а всього 32385,2 грн.

В задоволенні інших позовнх вимог-
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
10,11, 57, 58,59,60,88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з
обмежено відповідальністю «Яливець»
про стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації
заборгованості середнього заробітку
за час затримки заробітної плат,
відшкодування моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмежено
відповідальністю «Яливець» на користь
ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену
заробітну плату у сумі 7155, 60 грн.,
середній заробіток за весь час
затримки у виплаті заробітної плати у
розмірі 22229,6 грн., моральну шкоду у
розмірі 3000 гривень., а всього 32385,2 грн.

В задоволенні інших позовнх вимог-
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Ясинуватським міськрайонним судом за
письмовою заявою. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Ясинуватський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя: С. В. Чернота