Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року

Харцизький міський суд Донецької
області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання
Боровко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харцизьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» пред'явив до суду позов до
відповідача ОСОБА_1 про виселення її та
інших осіб, які зареєстровані та (або)
проживають у квартирі АДРЕСА_1.
Обгрунтовує позов тим, що 02 вересня 2005
року між сторонами було укладено
кредитний договір № DOXGGL40000046, умов
якого відповідач належним чином не
виконувала, у зв'язку з чим рішенням
Харцизького міського суду Донецької
області від 19 червня 2013 року в рахунок
погашення її заборгованості за
кредитним договором звернуто
стягнення на зазначену квартиру. З цих
підстав позивач вважає, що відповідно
до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та
ст. 109 Житлового кодексу Української
РСР зазначене рішення суду є підставою
для виселення всіх мешканців квартири,
на яку звернуто стягнення. Відповідачу
направлялося письмове повідомлення
про необхідність звільнення житлового
приміщення, однак у добровільному
порядку вимоги банку не задоволені.

У судовому засіданні представник
позивача Дудниченко К.Ю. позов
підтримала з викладених у позовній
заяві обставин та просить його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позову не визнала, пояснивши, що не
відмовляється від зобов'язань за
кредитним договором. Натомість банком
умисно створюються перешкоди для їх
належного виконання. Крім цього,
ухвалою Харцизького міського суду
Донецької області від 14 березня 2014 року
рішення про звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1 скасоване. З цих
підстав просить у задоволенні позову
відмовити.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у
справі докази, встановив такі
обставини:

02 вересня 2005 року між позивачем
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», та відповідачем
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
DOXGGL40000046, згідно з яким відповідачу
надано кредит у розмірі 16800 доларів США
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 13,2% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 29 серпня
2025 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 02 вересня 2005
року між сторонами укладено договір
іпотеки квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 59,3 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м.

Рішенням Харцизького міського суду
Донецької області від 19 червня 2013 року
в рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором №
DOXGGL40000046 від 02 вересня 2005 року в розмірі
38346,37 доларів США, що за офіційним
курсом гривні до долара США становить
306387 гривень, звернуто стягнення на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 59,3
кв.м., житловою площею 35,8 кв.м.

Як слідує з реєстру поштових
відправлень рекомендованих листів ПАТ
КБ «Приватбанк» з претензіями до
боржників за 12 грудня 2013 року, ОСОБА_1
направлено претензію з вимогою у
тридцятиденний строк із дня її
отримання звільнити квартиру АДРЕСА_1.

З пояснень відповідача ОСОБА_1 у
судовому засіданні судом установлено,
що такої вимоги банку вона не
отримувала та разом із своїм чоловіком
ОСОБА_5 і двома дітьми продовжують
фактично проживати у зазначеній
квартирі.

Факт проживання відповідача ОСОБА_1 за
адресою АДРЕСА_2, без реєстрації,
підтверджується довідкою № 6, виданою 14
березня 2014 року ОСББ «Енергетик».

Ухвалою Харцизького міського суду
Донецької області від 14 березня 2014 року
рішення Харцизького міського суду
Донецької області від 19 червня 2013 року
про звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1 скасоване, справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
та виселення призначено до судового
розгляду.

На даний час зазначена цивільна справа
перебуває у провадженні суду, рішення
за наслідками її розгляду не ухвалене.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може
бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і порядку, передбачених
законом.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК.
Вимога про добровільне звільнення
житлового приміщення може бути
направлена разом з вимогою,
передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про іпотеку».

Виходячи із аналізу наведених правових
норм закону, примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
за умови, якщо мешканці добровільно не
звільнять житловий будинок або житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника, або в інший погоджений
сторонами строк.

Оскільки на час ухвалення рішення у
справі, що розглядається, відсутнє
рішення суду про звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1,
підстав для виселення відповідача
ОСОБА_1 та інших осіб, які проживають у
вказаному житловому приміщенні, немає.

За вказаних обставин суд приходить до
переконання, що позов Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
виселення є безпідставним, а тому до
задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст
ст. 9, 109 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 10, 60, 212,
213, 215, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
виселення ОСОБА_1 та інших осіб, які
зареєстровані та (або) проживають у
квартирі АДРЕСА_1, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Харцизький
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя