Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/583/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Бершадська О.В.
УХВАЛА

25.03.2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого - Полежая В.Д.

суддів - Дуковського О.Л., Письменного
О.А

при секретарі - Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції про
скасування постанови про накладення
штрафу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у грудні 2013 року звернувся в суд
з позовом до Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції про скасування постанови від
02.09.2013 року про накладення штрафу. В
обґрунтування позову зазначено, що
постановою Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції від 02.09.2013 року на нього, як
директора ДП «Кіровоградський
ремонтний завод», за не виконання
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 25.05.2012 року накладено
штраф в сумі 680 грн. Вважаючи постанову
необґрунтованою, посилаючись на ст.ст.
383-387 ЦПК України, просив її скасувати.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23.12.2013 року відмовлено
у відкритті провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування ухвали, в зв'язку з
порушенням судом норм процесуального
права, та передачу питання на новий
розгляд.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

З матеріалів справи видно, що
постановою державного виконавця
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції від 02.09.2013
року на директора ДП «Кіровоградський
ремонтний завод» ОСОБА_2 за не
виконання рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 25.05.2012
року накладено штраф в сумі 340 грн.
(а.с.11).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті провадження у
справі, якщо заява не підлягає розгляду
в судах у порядку цивільного
судочинства.

Порядок розгляду адміністративними
судами справ з приводу рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби встановлено статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини 1 цієї статті
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 82 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
порядок оскарження рішень, дій або
бездіяльності посадових осіб
державної виконавчої служби.

Так, положеннями частини 4 статті 82
Закону, яка встановлює правила
визначення юрисдикції судів щодо
вирішення справ з приводу рішень, дій
чи бездіяльності державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби, визначено критерії
розмежування юрисдикцій: - суд, який
видав виконавчий документ, та статус
суб'єкта звернення до суду у
виконавчому провадженні; - а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно роз'яснень п. 6 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» № 3 від 13.12.2010 року судам
необхідно враховувати, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до певних видів
відповідальності за невиконання
рішення у добровільному порядку та
порушення обов'язків, що покладаються
на осіб, які беруть участь у
виконавчому процесі. Виконавчий збір -
це санкція відповідальності майнового
характеру, що накладається на боржника
за невиконання рішення у строк,
встановлений для його добровільного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її добровільного
невиконання, виконується примусово в
установленому Законом порядку шляхом
накладення стягнення на заробітну
плату, інші види доходів боржника чи на
його майно.

Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
учасників виконавчого провадження,
громадян і посадових осіб за
невиконання покладених на них
обов'язків щодо вчинення необхідних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні, не виконана добровільно, є
підставою для її примусового виконання
шляхом звернення стягнення на
заробіток чи інші доходи оштрафованої
особи, а за їх відсутності - на її майно.

За змістом пункту 8 частини другої
статті 3 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є виконавчими
документами. Якщо виконавче
провадження закінчено, а виконавчий
збір або штраф не стягнуто, відповідна
постанова виділяється в окреме
провадження і підлягає виконанню в
загальному порядку.

Тому судам слід ураховувати, що спори
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби під час виконання постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору або накладення
штрафу, прийнятої під час виконання
будь-яких виконавчих документів, у тому
числі рішень судів загальної
юрисдикції та господарських судів,
також належать до адміністративної
юрисдикції.

Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» № 6 від
07.02.2014 року відповідно до статей 28, 41, 89
Закону про виконавче провадження при
визначених умовах у разі невиконання
боржником рішення самостійно
державний виконавець виносить
постанови про стягнення виконавчого
збору, про накладення штрафу та про
стягнення витрат, пов'язаних із
організацією та проведенням
виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 Закону про виконавче
провадження постанови державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат на проведення виконавчих
дій та накладення штрафу є окремими
виконавчими документами. У зв'язку із
цим справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
прийнятих у виконавчих провадженнях
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі,
належать до компетенції
адміністративних судів.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що спірні
правовідносини не підлягають розгляду
в порядку цивільного судочинства,
оскільки ОСОБА_2 просить скасувати
постанову про накладення штрафу
прийняту у виконавчому провадженні
стосовно примусового виконання
судового рішення у цивільній справі
яка є окремим виконавчим документом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
суду є законною і обґрунтованою, та
постановленою із додержанням вимог
закону, доводи апеляційної скарги не є
обґрунтованими та не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303-304, 307, 312-315, 317, 319,
325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, ухвалу
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя:

Судді: