Провадження № 2/344/207/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Островського Л.Є.

секретарів
Устинської Н.С., Підхомної Н.М.,

Федорак Я.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод в
користуванні загальним коридором та
доступі до електрощитків, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод в
користуванні загальним коридором та
доступі до електрощитків. Свої позовні
вимоги позивачка мотивує тим, що їй на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого згідно з рішенням
Івано-Франківського міськвиконкому
від 31.01.1994р. за № 26/р належить квартира
НОМЕР_4 в дев'ятиповерховому будинку
АДРЕСА_1. ОСОБА_5, який проживає в
вищезгаданому будинку в квартирі
НОМЕР_3, поряд з її вхідними дверима в
коридорі загального користування
встановив цегляну перегородку з
металевими дверима, захопивши частину
загального коридору де знаходиться
електрощиток, електролічильник та
щиток телефонного зв'язку. Влаштована
перегородка обмежує доступ власників
квартир НОМЕР_4 та НОМЕР_5 до
електролічильників і електрощитів,
тому просить суд зобов'язати
відповідача ОСОБА_5 та теперішнього
власника квартири НОМЕР_3, що по АДРЕСА_1
ОСОБА_6 знести перегородку, повернути
самовільно зайняту частину коридору
загального користування та привести в
належний стан.

В судовому засіданні позивачка та
представник позивача позов підтримали
з підстав викладених у позовній заяві,
просили суд позов задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
в судовому зсіданні позов не визнали,
просили суд відмовити в його
задоволенні.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилася, хоча про день та час
розгляду справи повідомлялась
належним чином, про причини своєї
неявки суд не повідомила.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_3 в судовому засіданні
зазначила, що вона є власником квартири
НОМЕР_5 будинку АДРЕСА_1. Загальний
коридор є коридором спільного
користування. ОСОБА_6 порушує право
вільного доступу до електролічильника
та електрощитка, чим позбавляє мене
можливості вчасно оплачувати платежі
за використану електроенергію. Просить
зобов'язати ОСОБА_6 знести перегородку,
повернути самовільно зайняту частину
коридору загального користування та
привести в належний стан.

Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні
зазначила, що вона проживає квартирі
НОМЕР_5 будинку АДРЕСА_1. Загальний
коридор є коридором спільного
користування, однак через встановлену
перегородку не мають вільного доступу
до електролічильника та електрощитка.
Просить зобов'язати ОСОБА_6 знести
перегородку, повернути самовільно
зайняту частину коридору загального
користування та привести в належний
стан.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
зазначив, що приблизно в 1993 році була
встановлена перегородка в коридорі
загального користування, а до того
періоду часу доступ до
електролічильника та електрощитка був
вільний.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
зазначив, що на даний час проживає по
АДРЕСА_1. По вул. АДРЕСА_1 квартира
НОМЕР_4 в м. Івано-Франківську проживав
з 1977 р. по 1988 р. В період його проживання
за вказаною адресою перегородки не
було.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
вказала на те, що вона проживала у
квартирі НОМЕР_5, що по АДРЕСА_1 з 1989 р. по
2003 р. У 1993 році була встановлена
перегородка в коридорі загального
користування, а до того періоду часу
доступ до електролічильника та
електрощитка був вільний.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
суду повідомив, що сім'ю ОСОБА_5 знає з
1995 року, на той час перегородка вже була
встановлена.

Вислухавши пояснення позивача та
представника позивача, відповідача та
представника відповідача, третіх осіб,
свідків по справі, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
переконання, що позов підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності від
03.02.1994 року виданого агентством
приватизації державного житлового
фонду, квартира яка знаходиться за
адресою АДРЕСА_1/НОМЕР_4 належить на
праві приватної власності громадянці
ОСОБА_2

Згідно довідки виданої
Івано-Франківською філією ДП
«Дніпромісто» за № Т- 2/343 від 02.08.2012 р.
про проектне рішення плану 4-го поверху
житлового будинку АДРЕСА_1, влаштування
перегородки з дверима для квартири
НОМЕР_3 в коридорі загального
користування не передбачалось. Крім
того, проектом № 830 передбачено на
простінку між вхідними дверима до
квартири НОМЕР_4 і квартири НОМЕР_3
розташування поверхового електрощитка
з лічильниками для трьох квартир та
щитка телефонного зв'язку. Згідно
наданих ОБТІ копій технічного паспорта
з журналами квартир НОМЕР_4, НОМЕР_3,
НОМЕР_5 чітко видно, що додаткова
перегородка з дверима до квартири
НОМЕР_3 зафіксована ОБТІ 1.10.1993р., тоді як
будинок був зданий в експлуатацію в 1969
році. Влаштування такої перегородки
обмежує доступ власників квартир
НОМЕР_4 та НОМЕР_5 до електролічильників
і електрощитів та суперечить вимогам п.
11.2. ДБН В. 2.5 - 23:2010.

З листа від 27.06.2012р. за № Б/906
Департаменту містобудування та
архітектури слідує, що виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради не надавалося дозволу ОСОБА_5 на
встановлення цегляної перегородки в
коридорі загального користування.

З акту Єдиного розрахункового центру
№628 від19.07.2012 року вбачається, що
внаслідок затоплення квартири НОМЕР_5
по АДРЕСА_1 було пошкоджено кухонні
меблі, дерев'яну підлогу,
електропроводку та електроприлади не
можливо було відключити, так як не було
доступу до електрощитка коридорного,
оскільки знаходиться за перегородкою
мешканців кв. НОМЕР_3, яких не було
вдома.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 11.10.2012 року ОСОБА_5 передав у
власність, а ОСОБА_6 прийняла у
власність належну ОСОБА_5 квартиру під
номером НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону, а ч.3
встановлено, що усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України за № 4-рп/2004 від 02.03.2007 року,
власники приватизованих квартир
водночас є й співвласниками допоміжних
приміщень багатоквартирного будинку
(підвалів, горищ, сходів, колясочних
тощо). Набуте громадянами право на
квартири державного житлового фонду та
належні до них допоміжні приміщення є
непорушним, забезпечується державою і
захищається судом. Власники
приватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
рівноправними співвласниками
допоміжних приміщень. Вони є рівними у
праві володіти, користуватися і
розпоряджатися допоміжними
приміщеннями. Ніхто з власників
квартир не має пріоритетного права
користуватися та розпоряджатися цими
приміщеннями, у тому числі й з питань
улаштування мансард, надбудови
поверхів тощо.

Під час експлуатації приміщень
житлових будинків слід керуватися,
крім іншого, нормами Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005
року № 76, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.08.2005
року за № 927/11207 та Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року № 572.

Допоміжні приміщення житлового
будинку (вестибюлі, коридори, колясочні
та інше) призначені для забезпечення
експлуатації будинку або побутового і
культурного обслуговування населення
по місцю проживанні. Приєднання цих
приміщень до площі квартир порушує
інтереси інших жильців будинку,
позивачки та третіх осіб зокрема.

Рішенням Конституційного Суду України
від 02.03.2004 року у справі № 1-2/2004 в п.4.2
встановлено, що допоміжні приміщення,
відповідно до п.2 ст. 10 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду", стають обєктами права спільної
власності співвласників
багатоквартирного будинку, тобто їх
спільним майном, одночасно з
приватизацією громадянами квартир, що
засвідчується єдиним документом
свідоцтвом про право власності на
квартиру. Для підтвердження набутого в
такий спосіб права не потребується
вчинення будь-яких інших додаткових
юридичних дій. Власникам квартир немає
необхідності створювати з цією метою
обєднання співвласників
багатоквартирного будинку.

В п. 4.3 вказаного Рішення визначено, що
відповідно до Конституції України всі
суб»єкти права власності рівні перед
законом. У багатоквартирних будинках,
де не всі квартири приватизовані чи
приватизовані повністю, власник
(власники) неприватизованих квартир (їх
правонаступники) і власники
приватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
рівноправними співвласниками
допоміжних приміщень. Вони є рівними у
праві володіти, користуватися і
розпоряджатися допоміжними
приміщеннями. Ніхто з власників
квартир не має пріоритетного права
користуватися та розпоряджатися цими
приміщеннями, в тому числі і з питань
улаштування мансард, надбудови
поверхів і т.ін.

Також в цьому пункті зазначено, що
згідно зі ст. 19 Закону України "Про
об»єднання співвласників
багатоквартирного будинку" спільне
майно власників квартир складається з
неподільного та загального майна.
Неподільне майно перебуває у їх
спільній сумісній власності і не
підлягає відчуженню, загальне майно у
спільній частковій власності.
Відповідно до цього Закону
співвласники допоміжних приміщень
мають право розпоряджатися ним в межах,
встановлених зазначеним Законом та
цивільним законодавством.

Таким чином, зазначено в Рішенні,
питання щодо згоди власників квартир
співвласників допоміжних приміщень
багатоквартирного будинку на
надбудову поверхів, улаштування
мансард і т.ін. з використанням при
цьому конструктивних елементів
будинку, як і на вчинення інших дій
стосовно допоміжних приміщень (оренда
тощо), має вирішуватися відповідно до
законів про власність та інших законів
України, передусім Цивільного кодексу
України.

Згідно п.2 ст. 369 ЦК України
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Відповідно до ст. 382 ЦК України
власникам квартири у дво - або
багатоквартирному будинку належать на
праві спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або в середині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників не житлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Крім того, згідно з ст. 179 ЖК України
користування квартирами державного та
громадського житлового фонду та їх
утримання здійснюється з обовязковим
додержанням вимог Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинкових територій, затверджених
постановою КМУ.

Відповідно до законодавства України
переобладнання і перепланування жилих
і підсобних приміщень, балконів і
лоджій власниками квартир, наймачами і
орендарями може провадитися лише з
відповідними проектами без обмеження
інтересів інших громадян, які
проживають у цьому будинку, з дозволу
власника будинку (квартири), та органу
місцевого самоврядування, виданого в
установленому порядку. Крім того
власники квартир зобовязані не
захаращувати сходові клітки, поза
квартирні коридори, колясочні, …
підтримувати чистоту і порядок в
будинку.

Коридор між квартирами є спільною
власністю мешканців будинку та є
місцем загального користування.
Відповідно, позивач є співвласником
допоміжних приміщень будинку, в тому
числі коридору та сходової клітини.

Переобладнання та перепланування
жилих і підсобних приміщень
проводиться лише з метою благоустрою
квартири за відповідними проектами без
обмежень інтересів інших громадян, які
проживають у цьому будинку.

Згідно зі ст.152 ЖК України,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що перегородка влаштована
відповідачем в загальному під"їзді
перед своєю квартирою була встановлена
без згоди на те мешканців цього
будинку, які також є співвласниками
допоміжних приміщень та приміщень
загального користування в будинку
АДРЕСА_1, вказана перегородка
перешкоджає жильцям будинку у вільному
користуванні частиною допоміжних
приміщень будинку та доступі до
електролічильника та електрощитка, що
належать їм усім на праві спільної
сумісної власності суд вважає позовні
вимоги такими що підлягають
задоволенню, а тому необхідно
зобов'язати ОСОБА_6 знести перегородку,
яка знаходиться на четвертому поверсі
дев'ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 в
коридорі загального користування
поруч з квартирою НОМЕР_3, повернути
самовільно зайняту частину коридору
загального користування та привести в
належний стан.

Не підлягає задоволенню позовна вимога
до ОСОБА_5, оскільки відповідно до
договору купівлі-продажу від 11.10.2012
року ОСОБА_5 передав у власність, а
ОСОБА_6 прийняла у власність належну
ОСОБА_5 квартиру під номером НОМЕР_3 в
будинку АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст.318,369,382 ЦК України,
ст.ст.152,179 ЖК України, ст. 19 Закону
України "Про обєднання співвласників
багатоквартирного будинку", рішенням
Конституційного Суду України за №
4-рп/2004 від 02.03.2007 року, керуючись ст.ст.
215-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_6, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1 знести перегородку, яка
знаходиться на четвертому поверсі
дев'ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 в
коридорі загального користування
поруч з квартирою НОМЕР_3, повернути
самовільно зайняту частину коридору
загального користування та привести в
належний стан.

Стягнути з ОСОБА_6, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_2
судовий збір в сумі 111 грн. 80 коп.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Івано-Франківської
області через міський суд протягом 10
днів з часу його проголошення.

Суддя:
Л.Є.
Островський