Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/840/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
- Бубличенко В.П.

Мурашка С.І.

при секретарі
- Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді в режимі
відеоконференції цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 24 січня
2014 року і

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3
звернулася з позовом до ОСОБА_4 про
позбавлення батьківських прав. В
обґрунтування позовних вимог
зазначала, що з 21 листопада 1998 року
вона перебувала у шлюбі з відповідачем,
мають неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

8 грудня 2008 року шлюб з
відповідачем розірвано у
встановленому законом порядку. З часу
розірвання шлюбу відповідач не
цікавився життям, розвитком та станом
здоров'я дитини, повністю ухилився від
виконання батьківських обов'язків.
Протягом тривалого часу не виявляє
батьківської любові та уваги до сина,
не надає матеріальної допомоги на його
утримання, аліменти не сплачує.

Питання про ставлення
відповідача до сина було предметом
розгляду комісії з питань захисту прав
дитини при виконавчому комітеті
Олександрійської міської ради. 07.10.2013
року комісія дійшла висновку про
доцільність позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав.

Посилаючись на зазначені
обставини та ст.ст. 150,155,157,164,165 СК
України позивачка просила позов
задовольнити.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 січня 2014 року позов
задоволено у повному обсязі. ОСОБА_4
позбавлено батьківських відносно
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати і ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачці
у задоволенні її вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_4, його представника, адвоката
ОСОБА_7, які підтримували доводи
апеляційної скарги, заперечення на
скаргу ОСОБА_3 та її представника за
довіреністю, ОСОБА_8, думку прокурора
Кан Т.Б., яка вважала, що підстав для
задоволення скарги немає, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та доводи апеляційної скарги у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позив та позбавляючи
відповідача батьківських прав, суд
виходив з того, що він свідомо
ухиляється від виконання своїх
обов'язків відносно сина.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов його з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що сторони
перебували в шлюбі з 21 листопада 1998
року по 8 грудня 2008 року. Відповідач є
батьком малолітнього сина сторін
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6).

З 2008 року сторони проживають окремо.

Підстави позбавлення батьківських
прав наведені у ст.164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України
визначено, що мати, батько, можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у
п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом і може мати місце при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Обов'язок надати докази на
підтвердження вимог і заперечень
законом покладено на сторони ( ст. 60 ЦПК
України ) .

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В порушення наведених вимог закону,
ст.т.212-214 ЦПК України та роз'яснень
Пленуму Верховного Суду в рішенні суд
не зазначив, які безспірні докази
свідчать про свідоме, винне ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дитини, у
чому полягає його винна поведінка.

Так, суд як на підставу для
позбавлення відповідача батьківських
прав послався на висновок комісії з
питань захисту прав дитини при
виконавчому комітеті
Олександрійської міської ради від
07.10.2013 року (а.с.7).

Проте зазначений висновок є
недостатньо обґрунтованим, оскільки
комісія дійшла його без урахування
думки відповідача з цього питання та
не містить відомостей, з яких саме
міркувань комісія дійшла висновку про
необхідність позбавлення відповідача
батьківських прав,чим це
підтверджується. За основу комісією
було взято пояснення матері дитини
(позивача) про те, що вона сама утримує
дитину, а відповідач матеріальної
допомоги не надає, про що в судовому
засідання підтвердила представник
комісії Омельяненко О.В. (а.с.47).

Відповідачем до апеляційної
скарги надано поштові квитанції та
розписки позивача за період з січня 2009
по травень 2012 року про сплату аліментів
у добровільному порядку на загальну
суму 10 408 грн. (а.с.62-68).

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду від 13 серпня 2012
року з відповідача з 11 липня 2012 року на
утримання сина стягнуто аліменти у
розмірі ? частини доходу, але не менше 30
% прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку (а.с.19-22).

Наявність заборгованості по
аліментах при відсутності доказів про
ухилення відповідача від їх сплати не є
підставою для позбавлення
батьківських прав відповідно до п.2 ч.1
ст.164 СК України.

Також позивачка, як на одну з
підстав для позбавлення відповідача
батьківських прав посилалася на те, що
для виїзду дитини за кордон для
лікування та удосконалення вивчення
іноземних мов необхідно дозвіл
відповідача, якого останній не надає.
Однак, належних та допустимих доказів
на підтвердження цих доводів суду не
надала.

Суд не прийняв до уваги та не дав
належної оцінки поясненням
відповідача, хоча це має суттєве
значення для вирішення спору, про те, що
він заперечує проти позбавлення його
батьківських прав, доля сина йому не
байдужа, він добровільно сплачував
аліменти, але останнім часом, у зв'язку
із переїздом до іншого міста, не може
працевлаштуватися, тому має тимчасові
матеріальні труднощі та
заборгованість по аліментам. Він не
проти виїзду дитини за кордон для
навчання та лікування, але з таким
проханням позивачка до нього не
зверталася. Спілкується з сином по
телефону (а.с.46).

Згідно з положеннями ч.2 ст. 171
СК України дитина, яка може висловити
свою думку,має бути вислухана при
вирішенні спору між батьками, зокрема,
і про позбавлення батьківських прав.

Суд має право постановити рішення
всупереч думці дитини, якщо цього
вимагають її інтереси (ч.3 ст.171 СК
України).

Малолітній син сторін ОСОБА_5, у
судовому засідання пояснив, що
позбавлення відповідача батьківських
прав дасть йому можливість
безперешкодного виїзду за кордон (а.с.47
зворот).

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що позбавлення відповідача
батьківських прав не буде відповідати
інтересам дитини, тому думка дитини в
даному випадку не може бути врахована.

Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від
23 лютого 2006 року «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Практика Європейського суду з прав
людини свідчить про те, що питання
позбавлення батьківських прав мають
ґрунтуватись на оцінці особистості
відповідача та його поведінці. Факт
оскарження відповідачем заяви про
позбавлення батьківських прав також
може свідчити про його інтерес до
дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у
справі «Хант проти України»).

В матеріалах справи немає доказів того,
що відповідач негативно
характеризується, жорстоко поводиться
з дитиною, є алкоголіком чи наркоманом,
або своєю поведінкою негативно впливає
на виховання сина.

Ураховуючи наведене позов ОСОБА_3 про
позбавлення відповідача батьківських
прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
не можна визнати доведеним, а рішення
суду таким, що ухвалене з додержанням
вимог матеріального і процесуального
права.

Зазначене, відповідно до п.п.2, 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України, є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку і ухвалення
нового рішення, яким у задоволенні
позову відмовити.

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 24 січня 2014 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про позбавлення батьківських прав
відмовити.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді