Справа № 201/836/14-ц
Провадження № 2/201/654/2014р.
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

12 березня 2014р.

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді -
Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кім Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

20.01.2014р. ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом про
розірвання шлюбу.

Позивач у позовній заяві в
обґрунтування вимог посилався на те, що
вони з відповідачкою зареєстрували
шлюб 21.12.1984р. у Жовтневому відділі
ДРАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області.
Від даного шлюбу неповнолітніх дітей
не мають. Шлюбні відносини з
відповідачкою припинилися з січня
2013р., коли відповідач переїхав на
зйомну квартиру. Причиною припинення
шлюбних відносин стали відсутність в
родині взаєморозуміння з питань
ведення господарства, втрата почуття
любові та поваги. Крім того, причиною
припинення шлюбних стосунків стала
також наявність у позивача іншої
жінки, з якою він бажає створити
родину. Сторони проживають окремо, не
ведуть спільного господарства, не
мають спільного бюджету. Позивач
вважає, що родина розпалася остаточно і
не може бути відновлена. Строк на
примирення, просив не надавати. Просив
шлюб розірвати та винести рішення в
судовому засіданні за його
відсутності без фіксування процесу
технічними засобами, про що надав суду
відповідну заяву.

Відповідачка проти задоволення позову
не заперечувала, період та причину
припинення шлюбних стосунків, вказані
позивачем визнала в повному обсязі.
Просила шлюб розірвати та винести
рішення суду в судовому засіданні за
її відсутності та без фіксування
процесу технічними засобами.

Таким чином, суд вважає за можливе на
підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України
ухвалити рішення в судовому засіданні
за відсутності сторін та без
фіксування процесу технічними
засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 110 Сімейного
Кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини та
інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу
України, особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 21.12.1984р. у
Жовтневому відділі РАЦС ДМУЮ
Дніпропетровської області (а.с. № 5).

Судом встановлено, що спільне життя
сторін не склалося через психологічну
несумісність подружжя, відсутність в
родині взаєморозуміння з питань
ведення господарства, втрату почуття
любові та поваги. Крім того, наявність
у позивача іншої жінки також стала
причиною припинення шлюбних стосунків
між сторонами. Сторони проживають
окремо, мають роздільний бюджет,
спільне господарство не ведуть, не
підтримують подружніх відносин з
січня 2013р.

З огляду на вищевикладене і приймаючи
до уваги те, що шлюбні відносини між
сторонами по даній справі припинені
більше року тому і з цього часу
більше не відновлювалися,
неповнолітніх дітей у подружжя не
має, позивач від позову не відмовився,
а відповідачка визнала позовні
вимоги та не заперечувала проти
розірвання шлюбу, суд дійшов висновку
про те, що родина сторін розпалася
остаточно, її відновлення бути не може,
і шлюб підлягає розірванню.

При винесенні рішення суд також
приймає до уваги положення ст. 61 ЦПК
України, оскільки відповідачка
визнала позовні вимоги та погодилася
на розірвання шлюбу.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у
зв'язку із задоволенням позову, суд
вважає за можливе стягнути з
відповідачки на користь позивача
понесені при подачі позову судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243грн. 60коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 115
Сімейного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60,
61, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21.12.1984р. у
Жовтневому відділі ДРАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, під актовим записом № 2362 між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які не мають
неповнолітніх дітей - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
відповідачки ОСОБА_2 не змінюється.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені при подачі позову судові
витрати в розмірі 243 грн. 60коп.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 115
СК України копію рішення суду про
розірвання шлюбу надіслати на адресу
Жовтневого відділу РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції для внесення

відомостей до Державного реєстру
актів цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене
в апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів.

Суддя :

Н.В.Ткаченко