Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Бондаренка Ю.О., Куцин М.М.,

при секретарі - Гаврилко В.С.,

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді справу за
апеляційною скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 30 жовтня 2013
року по справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування в
порядку регресу виплат, пов'язаних з
регламентною виплатою, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України звернулося до
суду із даним позовом, мотивуючи тим, що
27 квітня 2010 року у м. Києві на
проспектів Визволителів сталося
зіткнення автомобілів Ауді,
реєстраційний номер НОМЕР_2 (транзитний
номер), яким керував відповідач, та
Ніссан, реєстраційний номер НОМЕР_1,
яким керувала гр. ОСОБА_3
Дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини відповідача, що стверджується
постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 21 травня 2010 року.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди власнику автомобіля Ніссан
завдано матеріальну шкоду на суму 5722,32
грн., що стверджується звітом про
оцінку автомобіля № 322 від 26 липня 2010
року, складеним ТзОВ «Експерт-Сервіс
Авто».

На час скоєння дорожньо-транспортної
пригоди відповідач не мав чинного
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Цивільно-правова відповідальність
потерпілого була застрахована за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № ВС / 6661974 терміном дії з
28.02.2010 р. по 27.02.2011 р.).

На підставі заяви власника
пошкодженого транспортного засобу, яка
була задоволена позивачем, потерпілому
виплачено відшкодування в розмірі 5722,32
грн., що стверджується платіжним
дорученням № 3459 від 18 серпня 2010 року.

Листом від 11.10.2010 року МТСБУ
запропонувало відповідачу добровільно
відшкодувати понесені позивачем
витрати, однак, до цього часу претензія
не була виконана.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 1166, 1188, 1191
ЦК України, ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивач просив стягнути з
ОСОБА_1 на свою користь 5722,32 грн.
виплаченого страхового відшкодування,
540,28 грн. витрат на збір документів,
стягнути судовий збір та витрати на
правову допомогу у розмірі 1500 грн., а
всього суму коштів у розмірі 7992 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 30 жовтня 2013 року в позові
Моторного (транспортного) страхового
бюро України відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду, як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав передбачених чинним
законодавством для відмови у позові
відсутні.

Заслухавши пояснення представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який просить рішення
суду залишити без змін, перевіривши
матеріали справи, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
констатував, що право вимоги
відповідно до ст. 933 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування»
перейшло до позивача 27.04.2010 року після
заподіяння шкоди внаслідок ДТП, а
позов пред'явлений 13.08.2013 року після
спливу позовної давності, а тому слід
застосувати наслідки ч.4 ст. 267 ЦК
України про застосування якої заявлено
стороною у спорі.

Даний висновок суду не ґрунтується на
фактичних обставинах справи і рішення
суду постановлене всупереч вимогам
ст.ст. 256, 257, 260, 267, 1166, 1191 ЦК України,
ст.ст. 38 п.2, 38 п.2.1, 13 п.13.1, 41 п.41.1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Матеріалами справи встановлено, що 27
квітня 2010 року у м. Києві на проспекті
Визволителів мала місце
дорожньо-транспортна пригода, яка
сталася з вини ОСОБА_1 і постановою
Дніпровського районного суду м. Києва
від 21 травня 2010 року відповідача
визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що на день розгляду
справи становить 340 грн. на користь
держави.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди власнику автомобіля Ніссан
завдано матеріальної шкоди на суму 5722,32
грн., що стверджується Звітом про
оцінку автомобіля № 322 від 26 липня 2010
року.

ОСОБА_1 шкода потерпілій не була
відшкодована і ним не було
застраховано свою цивільно-правову
відповідальність.

У відповідності до п.п. 38.2.1, 38.2 ст. 38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» - МТСБУ після
сплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
власника, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у п.13.1 ст. 13 цього Закону.

Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Право зворотної вимоги до боржника
виникає з моменту відшкодування
потерпілому шкоди, і з цього часу
починається перебіг строку позовної
давності.

Власник пошкодженого транспортного
засобу звернувся до позивача із заявою
про виплату страхового відшкодування,
оскільки цивільно-правова
відповідальність потерпілого була
застрахована за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № ВС / 6661974 терміном дії з
28.02.2010 р. до 27.02.2011 р.).

Заява потерпілого позивачем була
задоволена і виплачено йому
відшкодування у розмірі 5722,32 грн., що
стверджується платіжним дорученням №
3459 від 18 серпня 2010 року.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 1191 ЦК
України, що право зворотної вимоги до
відповідача виникає з моменту
відшкодування потерпілому шкоди, яка
була позивачем відшкодована 18 серпня
2010 року і з цього часу починається
перебіг строку позовної давності і
МТСБУ звернулося в суд із позовом 13
серпня 2013 року, тобто в межах строку
позовної давності визначених ст.ст. 256,
257 ЦК України, а тому висновок суду, що
позивач звернувся в суд після спливу
строку позовної давності не
ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що позивачем відшкодовано
шкоду потерпілому у зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою, яка
сталася з вини відповідача у розмірі
5722,32 грн., яка добровільно ним не
відшкодована і у відповідності до
вимог ст. 38 п.п. 38.2.1, 38.2 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» ст. 1191 ЦК України дана сума
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
позивача.

Судові витрати у відповідності до
ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача у розмірі 344 грн. 10 коп., що
становить 229 грн. 40 коп. сплати судового
збору оплаченого при подачі позовної
заяви та 114 грн. 70 коп. за подану та
оплачену апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача 540 грн. 28 коп., що
становить розмір збитку понесених
позивачем на збір документів по справі
і підтверджується платіжним
дорученням № 3475 від 18 серпня 2010 року
(а.с. 8).

Разом з тим, вимоги позивача про
стягнення 1500 грн. витрат на правову
допомогу не підлягають задоволенню,
оскільки відсутні документально
підтверджені розрахунки витрат за
годину участі особи, яка надавала
правову допомогу у відповідності до ст.
1 Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у
відповідності до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, яким позовні вимоги позивача
слід задовольнити частково із
вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 60, 307, 309, 316 ЦПК України,
ст.ст. 256, 257, 260, 267, 1166, 1191 ЦК України,
ст.ст. 38 п.2, 38 п.2.1, 13 п.13.1, 41 п.41.1 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», судова колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 30 жовтня 2013 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України 5722 грн. 32 коп., 540 грн. 28 коп.
збитку та 344 грн. 10 коп. понесених
судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.