Справа № 405/5664/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 р.
Ленінський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді
Кореняк В.К.

при секретарі Мишевець
Т.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Першої Кіровоградської
державної нотаріальної контори,
Олександрівської районної державної
нотаріальної контори Кіровоградської
області та ОСОБА_3 про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання недійсним договору
купівлі - продажу та визнання права
власності

В С Т А Н
О В И В :

Представниками позивача від
імені останнього заявлено позовні
вимоги про

-визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3,
на 12/25 частин житлового будинку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
виданого державним нотаріусом
Кіровоградської державної
нотаріальної контори 10.12.2010 р. і
зареєстрованого в реєстрі за № 1-1403 ;

-визнання недійсним договору купівлі
продажу 12/25 вказаного житлового
будинку від 16.12.2010 р., посвідченого
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу і
зареєстрованого в реєстрі за № 1760 ;

-визнання за позивачем права власності
на 12/25 частин житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1.

На обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначено, що позивач є
спадкоємцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_4. На підставі
договору дарування від 29.12.1992 р. ОСОБА_4
на праві власності належали 12/25 частин
будинку з надвірними будівлями, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2, а тому
після його смерті право власності на
частину будинку в порядку спадкування
перейшло до позивача. Проте,
зареєструвати у визначеному законом
порядку своє право на вказаний об»єкт
нерухомості позивач не має можливості,
оскільки 10.12.2010 р. відповідачкою
ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про
право на спадщину за законом саме на
вказану вище частину будинку, а 16.12.2010 р.
вона продала її відповідачеві ОСОБА_3,
уклавши відповідний договір
купівлі-продажу. Оскільки ОСОБА_2 є
спадкоємцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а не ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.,
вказується про наявність передбачених
законом підстав для задоволення вимог
про визнання недійсними свідоцтва про
право на спадщину за законом і договору
купівлі-продажу частини будинку, а
також визнання за позивачем права
власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_4., на 12/25 частин будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_2.

В судовому засіданні
представниками позивача заявлений
позов підтримано повністю. Сам позивач,
незважаючи на визнання судом
потрібним надання ним особистих
пояснень і неодноразові належні
повідомлення особисто його про час і
місце розгляду справи, в судові
засідання не з»явився, від його імені
на адресу суду поштою надійшла заява
про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не

визнали і заявили, що позивач не має
права на 12/25 частин житлового будинку з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, оскільки він не є
спадкоємцем особи, якій належало право
власності на вказаний об»єкт
нерухомості на підставі договору
дарування від 29.12.1992 р. Стверджують, що з
метою створення підстав для
неправомірного набуття позивачем
права власності на частину будинку
вчинялось підроблення документів, які
підтверджують тотожність особи, яка як
ОСОБА_4 03.04.1985 р. отримала паспорт серії
НОМЕР_1 у відділі внутрішніх справ
Снігурівського райвиконкому
Миколаївської області, і особи, про
наявність права на спадкове майно якої
позивач стверджує в позові.

Представники відповідачів - Першої
Кіровоградської державної
нотаріальної контори та
Олександрівської районної державної
нотаріальної контори Кіровоградської
області в судові засідання не
з»явились, про час і місце розгляду
справи повідомлялись належним чином,
надали до суду заяви про розгляд справи
без їх присутності. З урахуванням
викладеного і відповідно до положень
ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим
розгляд справи без присутності
вказаних осіб.

Заслухавши пояснення представників
позивача і відповідачів, показання
допитаного в якості свідка
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5,
вивчивши матеріали справи суд вважає,
що в задоволенні позову необхідно
відмовити повністю.

В судовому засіданні встановлено,
що 29.12.1992 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було
укладено договір дарування частини
будинку, посвідчений державним
нотаріусом Першої кіровоградської
державної нотаріальної контори
Водяніцькою А.В., номер в реєстрі 1-5680. За
умовами вказаного договору 12/25 частин
будинку за адресою АДРЕСА_2, було
подаровано особі, документованій
паспортом громадянина СРСР НОМЕР_1,
виданим 03.04.1985 р. Снігурівським РВВС
Миколаївської області на ім»я ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Державну реєстрацію права
власності ОСОБА_4 на вказаний об»єкт
нерухомості було здійснено 27.05.1994 р.

Згідно актового запису про смерть
№ 25 від 06.11.2009 р., вчиненого
Нововасилівською сільською радою
Снігурівського району Миколаївської
області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачкою ОСОБА_2, яка є
спадкоємцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
помер ІНФОРМАЦІЯ_3, 10.12.2010 р. було
отримано свідоцтво про право на
спадщину за законом у вигляді 12/25
частин будинку за адресою АДРЕСА_2, що
належали ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
підставі вказаного вище договору
дарування від 29.12.1992 р.

16.12.2010 р. на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Кіровоградського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
номер у реєстрі 1750, ОСОБА_2 12/25 частин
будинку за адресою АДРЕСА_2, продала
ОСОБА_3.

15.04.2010 р. ОСОБА_1 звернувся до
Снігурівської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті його рідного
брата ОСОБА_4, а 30.12.2010 р. йому було
відмовлено у видачі витягу з реєстру
прав власності на об»єкт нерухомого
майна в АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв»язку з прийняттям
спадкового майна іншим спадкоємцем -
ОСОБА_2.

Викладені обставини підтверджені
поясненнями представників сторін,
показаннями свідка ОСОБА_5, а також
наступними матеріалами справи

-договором дарування 12/25 частин будинку
за адресою АДРЕСА_2 від 29.12.1992 р.

-актовим записом про смерть
ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

-свідоцтвом про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

-свідоцтвом про право ОСОБА_2 на
спадщину за законом від 10.12.2010 р.

-договором купівлі-продажу 12/25 частин
будинку за адресою АДРЕСА_2 від 16.12.2010 р.

-копією спадкової справи після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із
заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини

-повідомленням ОКП «Кіровоградське
обласне об»єднань бюро технічної
інвентаризації» від 30.12.2010 р. про
відмову у видачі позивачеві витягу з
реєстру прав власності.

Належність, допустимість та
достовірність вказаних письмових
доказів не оспорюється сторонами, а
тому вказані вище обставини судом
вважаються встановленими.

Згідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1218 ЦК України визначено, що до
складу спадщини входять усі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи,
визначені в заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від
її прийняття спадкоємцями за
заповітом, а також у разі не охоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
особи, визначені в ст. 1261-1265 цього
Кодексу (ст. 1223 ЦК України).

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні обставини суд відзначає
наступні дві обставини:

-ОСОБА_2 не була спадкоємцем власника
12/25 частин будинку за адресою АДРЕСА_2, а
тому для отримання нею 10.12.2010 р.
свідоцтва про право на спадщину за
законом не існувало передбачених
законом підстав;

-перехід до ОСОБА_1 в порядку
спадкування права власності на 12/25
частин будинку за адресою АДРЕСА_2,
пов»язано з тим, чи були однією і тією ж
фізичною особою особа, яка 03.04.1985 р. в
Снігурівському РВВС Миколаївської
області отримала паспорт громадянина
СРСР НОМЕР_1, особа, якій згідно
договору дарування від 29.12.1992 р. було
подаровано відповідний об»єкт
нерухомого майна, а також особа, про
наявність права на спадкове майно якої
ОСОБА_1 стверджує в позові.

Для з»ясування питання тотожності
особи судом під час розгляду справи в
порядку ст. 137 ЦПК України з Управління
державної міграційної служби України в
Миколаївській області було
витребувано засвідчену копію заяви
ОСОБА_2 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про видачу
паспорта (бланк Ф.1). Після отримання
даного документа та вивчення його в
судовому засіданні встановлено, що
крім фотокартки особи, якій 03.04.1985 р.
видавався паспорт громадянина СРСР
НОМЕР_1, в заяві є наявною також
фотокартка, вклеєна до вказаного
паспорту 11.12.1992 р., тобто через 7 років
після видачі паспорта і безпосередньо
перед укладенням договору дарування
частини будинку від 29.12.1992 р. При цьому,
в зовнішньому вигляді осіб, зображених
на зазначених двох фотографіях, є
суттєві відмінності. З невідомих
причин сторонами по справі під час
судового розгляду не було заявлено
клопотань про витребування оригіналів
необхідних документів та призначення
по справі відповідної експертизи для
з»ясування питання, чи зображена на
фотографіях, вклеєних до одного
паспорта, одна й та ж особа. Проте, суд,
оцінюючи даний доказ відповідно до ст.
212 ЦПК України, відзначає, що
відмінність зовнішності особи,
зображеної на фотографії, вклеєної до
паспорту 11.12.1992 р., від зовнішності
особи, якій відповідний паспорт був
виданий 03.04.1985 р., є очевидною і
доступною для звичайного сприйняття, в
зв»язку з чим робить висновок, що до
заяви про видачу паспорту, а, відтак, і
до паспорту ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
11.12.1992 р. була вклеєна фотографія іншої
особи.

Суд вважає, що дана обставина є
визначальною для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення (ч. 2 ст.
212 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним
і обґрунтованим. Тобто,
рішення суду не може використовуватись
для неправомірного набуття особою
права власності на майно.

Заявлені по справі вимоги позивач
обґрунтовуються тим, що позивач є
спадкоємцем особи, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_4. і була документована як
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Проте, оскільки в
судовому засіданні встановлено, що з
11.12.1992 р. до паспорту ОСОБА_4 була
вклеєна фотографія іншої особи,
остільки смерть зазначеної в позові
особи не свідчить про виникнення у
ОСОБА_1 права на 12/25 частин будинку за
адресою АДРЕСА_2.

Обставин, які б спростовували
даний висновок суду, позивачем та його
представниками в судовому засіданні не
доведено. Сам позивач протягом всього
часу розгляду справи жодного разу не
з»явився в судове засідання, ним були
проігноровані судові виклики і після
того, як суд визнав потрібним надання
ним особистих пояснень. Така поведінка
позивача, з огляду на встановлені в
судовому засіданні обставини, також
врахована судом при вирішенні справи.

З урахуванням викладеного,
оскільки в судовому засіданні не
підтверджений перехід до ОСОБА_1 в
порядку спадкування права власності на
12/25 частин будинку за адресою АДРЕСА_2,
остільки в задоволенні заявлених
позовних вимог необхідно відмовити
повністю.

На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1223 ЦК
України і керуючись
ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Першої Кіровоградської
державної нотаріальної контори,
Олександрівської районної державної
нотаріальної контори Кіровоградської
області та ОСОБА_3 про визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання недійсним договору
купівлі - продажу та визнання права
власності - відмовити повністю.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда
В. К. Кореняк