інстанції Волчко А.Я.Провадження №
22-ц/780/4706/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Сліпченка О.І.

суддів Олійника В.І., Лащенка В.Д.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк «Надра» на
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 01
квітня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1,
треті особи: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укргаз», компанія з
управління активами «Ексінор» про
звернення стягнення та визнання права
власності на майно,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що 21 березня 2008 року між ним та
ОСОБА_1 було укладено договір про
надання останній до 19 березня 2033 року
кредиту в розмірі 176 362,30 дол. США. За
умовами даного договору ОСОБА_1 мала
регулярно сплачувати частину кредиту
та відсотки за користування кредитом.

Відповідач перестала вносити
необхідні платежі станом на листопад
2013 року тому за нею рахується
заборгованість по сплаті кредиту 176 196,97
доларів США (408 342,38 грн.), заборгованість
по сплаті відсотків в розмірі 122 469,74
доларів США (978 900,67 грн.) Оскільки ОСОБА_1
порушила взяте на себе зобов'язання
банком була нарахована пеня за
прострочення сплати кредиту та
процентів за користування кредитом - 17
114,63 доларів США (136 797,23 грн.) та штраф за
порушення - 17 636,23 доларів США (140 966,39
грн.).

В зв'язку з несплатою відповідачем
мінімального необхідного платежу з
16.04.2008 року позивачем визнано строк
повного повернення кредиту таким, що
настав, та відповідачу надіслано
вимогу про повне повернення кредитних
коштів, сплату процентів, штрафу та
пені за кредитом.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору
цільовим призначенням кредиту є
придбання цінних паперів - облігацій у
бездокументарній формі випуску,
емітованих товариством з обмеженою
відповідальністю «Укргаз» (далі - ТОВ
«Укргаз») кількістю 15 099 шт.,
номінальною вартістю 30,00 грн. кожна,
номінальна вартість лоту облігацій -
452 970,00 грн. Зазначене
придбання облігацій мало відбутись з
метою фінансування будівництва
нерухомості відповідно до договору
купівлі-продажу цінних паперів від
17.03.2008 року, що укладений між
відповідачем в якості покупця та
продавцем цінних паперів ВАТ КБ
«Надра», що діє в якості повіреного від
імені товариства з обмеженою
відповідальністю «КУА «Ексінор», яке в
свою чергу, діє від імені та в інтересах
і за рахунок пайового венчурного
інвестиційного фонду «Ексінор 1»
недиверсифікованого виду закритого
типу.

Таким чином, внаслідок укладання
договору купівлі-продажу цінних
паперів від 17.03.2008 року та сплати за них
875 742,00 грн. в якості договірної вартості
таких цінних паперів, що було здійснено
за рахунок одержаного кредиту,
відповідач вступив в інвестиційні
відносини із забудовником ТОВ
«Укргаз».

Крім того, з метою визначення в натурі
об'єкту нерухомого майна, будівництво,
якого інвестується за рахунок
придбання за кредитні кошти цільових
облігацій, 19.02.2008 року між відповідачем
та ТОВ «Укргаз» було укладено договір
бронювання об'єкту будівництва.

Предметом договору є бронювання за
відповідачем індивідуально визначеної
нерухомості, а саме: двокімнатна
квартира загальною площею 150,99 кв.м
Зазначена нерухомість має стати
власністю відповідача після
завершення її будівництва та за умови
придбання лоту цільових облігацій, що
відповідає метражу нерухомості та
існування права власності відповідача
на зазначений лот облігацій на момент
їх погашення.

Відповідно до п.2.4 договору бронювання
об'єкт будівництва передається
відповідачу у строки, зазначені в
договору, але в будь-якому випадку
після прийняття об'єкту нерухомості.

Відповідно до акту вводу в
експлуатацію спірний об'єкт
нерухомості було прийнято до
експлуатації Державною комісією 14.12.2007
року.

21.03.2008 року між позивачем та
відповідачем укладено договір застави
цінних паперів, за яким в якості
забезпечення зобов'язань відповідача
за кредитним договором в заставу
передано в повному обсязі лот цільових
облігацій.

Крім того, з 21,03.2008 року між позивачем та
відповідачем укладено договір застави
майнових прав. Зазначені майнові права
визначені договором застави майнових
прав як «право вимоги, що належить
Заставодавцю на підставі проспекту
емісії цінних паперів, факту
перерахування облігацій на рахунок
Боржника з метою їх погашення, що
підтверджується відповідною випискою
про обіг по рахунку, відкритому у
цінних паперах та договору бронювання

За умовами договору відповідач
зобов'язувався після завершення
будівництва та введення об'єкту в
експлуатацію укласти нотаріальний
договір іпотеки нерухомого майна.
Разом з тим, ОСОБА_1 не тільки не
передала майно в іпотеку, але й
ухиляється від оформлення права
власності на проінвестоване житло.
Вказав, що відповідно до акту здачі в
експлуатацію об'єкту нерухомості -
житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому
введений в експлуатацію, майнове право
вимоги до ТОВ «УкрГаз» щодо погашення
цільових облігацій передачею у
власність квартири №7, розташованої на
3-му поверсі зазначеного будинку, є
таким, строк реалізації якого настав.

Тому зобов'язання ТОВ «УкрГаз» з
передачі нерухомості з метою погашення
облігацій та в рахунок реалізації
інвестором своїх прав, які походять з
облігацій, підлягає виконанню в натурі
на користь позивача.

Просив суд з метою часткового (у межах
вартості заставленого майна, вказаної
нижче) задоволення майнових вимог
позивача до відповідача, що випливають
з кредитного договору від 21 березня 2008
року, звернути стягнення на належні
відповідачу: цінні папери - звичайні
іменні цільові облігації, емітовані
ТОВ «УкрГаз», код ISIN UA 102683 ВВ04, серія В,
форма існування - бездокументарна у
кількості 15099 штук загальною
номінальною вартістю 452 970 грн.; повний
комплекс майнових прав, що надається
власнику цінних паперів, на які
звертається стягнення - а саме право
вимагати від ТОВ «УкрГаз» погашення
цінних паперів, на які звернуто
стягнення, шляхом передачі у власність
позивачу об'єкту нерухомого майна:
2-кімнатна квартира АДРЕСА_1.

Також визнати за ПАТ КБ «Надра» право
власності на вищезазначений об'єкт
нерухомого майна. З метою оформлення
ПАТ КБ «Надра» права власності на
квартиру - визнати за ПАТ КБ «Надра»
право від свого імені пред'явити до
погашення спірні цінні папери. Судові
витрати просив покласти на
відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 01
квітня 2014 року позов задоволено
частково. В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1
в сумі
2665006 (два мільйони шістсот шістдесят
п'ять тисяч шість) грн. 67 коп. звернуто
стягнення на належні ОСОБА_1 цінні
папери у кількості 15 099 (п'ятнадцять
тисяч дев'яносто дев'ять), загальною
номінальною вартістю 452970 (чотириста
п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот
сімдесят) грн. 00 коп. та стягнуто судові
витрати. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду в частині відмови у зверненні
стягнення на майнові права, належні
відповідачу та відмови у визнанні за
ПАТ КБ «Надра» права від свого імені
пред'явити для погашення ТОВ «Укргаз»
звичайні іменні цільові акції, належні
відповідачу позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить змінити рішення
суду першої інстанції в цій частині і
ухвалити нове, яким задоволити вказані
позовні вимоги, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 21 червня 2011 року
відкрите акціонерне товариство
«Комерційний Банк «Надра» було
перейменовано в Публічне акціонерне
товариство «Комерційний Банк «Надра»,
яке є правонаступником ВАТ
«Комерційний Банк «Надра».

21 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та
ОСОБА_1 було укладено договір
№ 235/П/99/2008-840. За цим договором банк
надав ОСОБА_1 кредит у тимчасове
користування у сумі 176 362,30 доларів США
строком до 19.03.2033 року на умовах сплати
відповідачем 13,89 % річних за
користування кредитними коштами.
Згідно договору відповідач
зобов'язаний забезпечити повернення
коштів, отриманих в рамках кредиту,
сплату процентів щомісяця до 10
(десятого) числа поточного місяця у
сумі не менше ніж 2 145, 23 доларів США -
сума мінімально необхідного платежу.

21.03.2008 року позивач виконав
зобов'язання з надання кредиту
відповідачу, що підтверджується заявою
про видачу готівки № 748 від 21.03.2008 року,
меморіальними ордерами № 748, № 749 від
24.03.2008 року.

Відповідач зобов'язання за кредитним
договором не виконала, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість: по основній
сумі кредиту - 176 196,97 доларів США (за
курсом НБУ становить 1 408 342,38 грн.), за
відсотками - 122 469,74 доларів США (за
курсом НБУ становить 978 900,67 гри.).

Пунктом 5.2 кредитного договору
передбачено, що у разі прострочення
позичальником строку сплати
мінімального необхідного платежу по
погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3
кредитного договору Відповідач
сплачує Банку пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на час
виникнення заборгованості, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

У зв'язку із вищевикладеним,
відповідачу була нарахована пеня в
сумі 17 114,63 доларів США (за курсом НБУ
становить 136 797,23 грн.)

Пунктом 5.3 кредитного договору
передбачено, що у разі порушення
відповідачем вимог п. 4.3 за виключенням
п. п. 4.3.8, 4.3.9 кредитного договору
позичальник сплачує Банку штраф у
розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної
п.1.1 кредитного договору, за кожен
випадок. У зв'язку із вищевикладеним,
Відповідачу було нараховано штраф в
сумі 17636,23 доларів США (за курсом НБУ
становить 140 966,39 грн.)

Згідно з п. 4.2.4 кредитного договору
позивач має право вимагати від
відповідача дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих відсотків та інших
платежів, передбачених кредитним
договором, можливих штрафних санкцій,
якщо відповідач не вніс черговий
мінімальний платіж у термін,
визначений п. 3.3.3 кредитного договору, а
також у випадку не оформлення договору
іпотеки, що визначений у п. 2.1.3
кредитного договору (не залежно від
причин), у строк, визначений у
кредитному договорі.

В зв'язку з несплатою відповідачем
мінімального необхідного платежу по
погашенню кредиту протягом 67 місяців
поспіль, у період з 16.04.2008 року
позивачем визнано строк повного
повернення кредиту таким, що настав, та
Відповідачу надіслано вимогу про повне
поверненні кредитних коштів, сплату
процентів, штрафу та пені за кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а з
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, щ звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, ш залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього кодексу.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Стаття 2 цього Закону визначає
банківський кредит як будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яку гарантію, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми. При цьому,
відповідно до приписів цієї статті,
кошти - це гроші у національній або
іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
заставу" заставою може бути
забезпечена будь-яка дійсна існуюча
або майбутня вимога, що не суперечить
законодавству України, зокрема така, що
випливає з договору позики, кредиту,
купівлі-продажу, оренди перевезення
вантажу тощо.

Згідно ст. 12 Закону України "Про
заставу" передбачено, що у договорі
застави визначаються суть, розмір та
строк виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, опис предмета
застави, а також інші умови, відносно
яких за заявою однієї із сторін повинна
бути досягнута угода.

21.03.2008 року між позивачем та
відповідачем укладено договір застави
цінних паперів, за яким в якості
забезпечення зобов'язань відповідача
за кредитним договором в заставу
передано в повному обсязі лот цільових
облігацій.

Крім того, 21.03.2008 року між позивачем та
відповідачем укладено договір застави
майнових прав № 207. Зазначені майнові
права визначені договором застави
майнових прав як справо вимоги, що
належить Заставодавцю на підставі
проспекту емісії цінних паперів, факту
перерахування облігацій на рахунок
Боржника з метою їх погашення, що
підтверджується відповідною випискою
про обіг по рахунку, відкритому у
цінних паперах та договору бронювання
житла».

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
заставу", за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст.
20 Закону України "Про заставу").
Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчої напису нотаріуса, якщо інше
не передбачено законом, або договором
застави (ч. 6 ст. 20 Закону України "Про
заставу").

Оскільки вимоги позивача щодо
звернення стягнення на предмет застави
відповідають вимогам чинного
законодавства, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення зазначеної позовної
вимоги. Рішення суду в цій частині
позивачем не оскаржується.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що задовольняючи
вимогу про звернення стягнення на
цінні папери та відмовляючи у
зверненні стягнення на майнові права
суд фактично позбавив позивача права
переводу на нього заставленого майна
відповідно до договору застави
майнових прав, що в свою чергу
позбавило позивача права вимагати від
ТОВ «Укргаз» погашення лоту облігацій
шляхом передачі позивачу конкретного
об'єкта будівництва, визначеного
договором бронювання.

А відмовляючи позивачу у визнанні
права від свого імені пред'являти для
погашення ТОВ «Укргаз» звичайні іменні
цільові акції, належні відповідачу
судом порушено ст. 23 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», згідно якої в
рішенні суду має бути зазначено спосіб
реалізації предмета забезпечувального
обтяження.

Стосовно цих доводів апеляційної
скарги, слід зазначити, що відповідно
до ст.4 Закону України "Про
цінні папери та фондовий ринок" до
особи, яка набула право власності на
цінний папір, переходять усі
посвідчені ним права. Обмеження обігу
та/або реалізації прав за цінними
паперами може бути встановлено тільки
у випадках і в порядку, передбачених
законом.

Оскільки відсутні будь-які обмеження
щодо реалізації прав за цінними
паперами згідно умов до укладених між
сторонами договорами, то всі майнові
права за цінними паперами і так
переходять до позивача при набутті
права власності на облігації, у зв'язку
з цим відсутня необхідність захисту
права позивача шляхом передачі
майнових прав за судовим рішенням.

Щодо позовних вимог про визнання права
власності на спірний об'єкт
нерухомості, то слід зазначити, що
відповідно до п.2.4 вищезазначеного
договору бронювання об'єкт будівництва
передається Відповідачу у строки,
зазначені в договору, але в будь-якому
випадку після прийняття об'єкту
нерухомості.

Відповідно до п. 3.3 договору бронювання,
погашення лоту облігацій відбувається
шляхом передачі відповідачу об'єкта
будівництва за актом прийому-передачі,
що є передумовою та підставою для
оформлення та реєстрації відповідачем
первісного права власності на об'єкт
будівництва, а згідно п. 3.4 договору
бронювання, Забудовник повинен
погасити лот облігацій та передати
відповідачу об'єкт будівництва
протягом термінів для погашення
облігацій, визначених інформацією про
випуск, а також виготовити за свій
рахунок технічну документацію на
об'єкт будівництва та надати її
відповідачу в момент підписання акту
прийому-передачі об'єкту будівництва.

Оскільки, погашення лоту облігацій на
час звернення до суду не відбулось, а
відповідно до умов договору бронювання
об'єкту будівництва, передбачений
інший порядок набуття права власності
на квартиру, який не позбавляє позивача
вирішити це питання в позасудовому
порядку, то суд першої інстанції не
знайшов підстав для задоволення вимог
позивача щодо визнання права власності
майно. Рішення в цій частині позивачем
не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не в повній мірі дослідив наявні
обставини, що мають значення для
справи, а саме: положення договору
застави майнових прав, договору
бронювання, проспекту емісії облігацій
ТОВ «Укргаз», не застосовано норми
Закону України «Про заставу», «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» - необґрунтовані.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 01
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: