Справа № 203/7341/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі - Авраменко А.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2014 року до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась позивач із вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
послалась на те, що з 2003 року по 2011 рік
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, від якого має
двох неповнолітніх дітей. Рішенням
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 квітня 2013 року з
відповідача на користь позивача
вирішено стягувати аліменти на
утримання останньої в розмірі 800
гривень щомісяця і до досягнення
найстаршою дитиною трирічного віку,
однак відповідач не виконує належним
чином таке рішення, в зв'язку із чим у
відповідача виник борг в розмірі 4942
гривень станом на 21 жовтня 2014 року.
Посилаючись на вказані обставини,
позивач просить суд стягнути на її
користь з відповідача неустойку (пеню)
за допущення виникнення вказаного
боргу зі сплати аліментів за період з 01
грудня 2012 року по 21 жовтня 2014 року в
розмірі 16553,32 гривень на підставі ст.196
СК України.

Представник позивача позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити в
повному обсязі з викладених вище
підстав.

Представник відповідача позовні
вимоги не підтримала, визнала
наявність у її довірителя боргу зі
сплати аліментів, однак просила суд
зменшити розмір визначеної позивачем
неустойки до ? від розміру боргу
позивача за аліментами, оскільки
останній має невелику заробітну плату,
решту коштів заробляє випадковими
заробітками, що мають нерегулярний
характер. Крім того, представник
відповідача зазначила, що борг за
аліментними зобов'язаннями виник не з
вини відповідача, оскільки останній не
переховується і не ухиляється від
сплати аліментів, діючи виключно
сумлінно, а його невеликий дохід, а
також обов'язок сплачувати аліменти на
дітей і зумовили виникнення боргу.

Від відповідача надійшли до суду
письмові заперечення, в яких він також
просив суд задовольнити позов
частково, зменшивши розмір неустойки
до ? від суми заборгованості за
аліментами з підстав, аналогічних
викладеним його представником в
судовому засіданні (а.с.68).

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2013 року, вирішено
стягувати з відповідача на користь
позивача аліменти на її утримання в
сумі 800 гривень з усіх видів заробітку
(доходу) платника аліментів щомісячно,
починаючи з 30 листопада 2012 року і до
досягнення спільною дитиною сторін
ОСОБА_5 трьохрічного віку (а.с.4, 8-9, 12).

20 травня 2013 року на вказане рішення
суду позивачу було видано виконавчий
лист, за яким в подальшому Кіровським
ВДВС ДМУЮ було відкрито виконавче
провадження №38246748, заборгованість
відповідача за яким станом на 21 жовтня
2014 року становить 4942 гривень, а станом
на 16 грудня 2014 року вже 6154,83 гривень.
(а.с.5, 6, 14, 45, 50, 51, 64, 65).

Відповідно до наявного у матеріалах
справи розрахунку, розмір неустойки
(пені), нарахований внаслідок
прострочення відповідачем свого
вищевказаного аліментного
зобов'язання, за період з 01 грудня 2012
року по 21 жовтня 2014 року становить 16553,32
гривень, з яких: 5272 гривень - неустойка
(пеня) за грудень 2012 року (800 гривень х 1%
х 659 днів прострочення), 5024 гривень -
неустойка (пеня) за січень 2013 року (800
гривень х 1% х 628 днів прострочення), 2100
гривень - неустойка (пеня) за лютий 2013
року (350 гривень х 1% х 600 днів
прострочення), 2352 гривень - неустойка
(пеня) за грудень 2013 року (800 гривень х 1%
х 294 днів прострочення), 131,5 гривень -
неустойка (пеня) за січень 2014 року (50
гривень х 1% х 263 дні прострочення), 904
гривні - неустойка (пеня) за червень 2014
року (800 гривень х 1% х 113 днів
прострочення), 656 гривень - неустойка
(пеня) за липень 2014 року (800 гривень х 1% х
82 дні прострочення), 113,82 гривень -
неустойка (пеня) за жовтень 2014 року (542
гривні х 1% х 21 день прострочення) (а.с.6, 7,
51, 65). Правильність нарахування та
достовірність розміру неустойки (пені)
стороною відповідача не
заперечувались.

Крім того, судом встановлено, що на
примусовому виконанні в Кіровському
ВДВС ДМУЮ перебуває також і виконавче
провадження №37847246 з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
на рішення Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013
року про стягнення з відповідача на
користь позивача на утримання дітей
сторін - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів в розмірі ?
частини всіх видів заробітку (доходу)
платника аліментів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 30 листопада 2012 року і до
досягнення дітьми повноліття. Станом
на 16 грудня 2014 року розмір
заборгованості відповідача за даним
виконавчим провадженням становить
22745,78 гривень. (а.с.11, 12, 45-48, 66, 67)

Згідно довідки ТОВ «Проектсільхоз» від
01 грудня 2012 року відповідач працює у
вказаному товаристві з 01 грудня 2014 року
на посаді менеджера маркетингового
відділу з посадовим окладом 1250 гривень
(а.с.69).

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами СК
України.

Так, відповідно до ст.ст.7, 18 СК України
кожен учасник сімейних відносин, який
досяг чотирнадцяти років, має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.
Способом захисту сімейних прав та
інтересів зокрема є відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, якщо
це передбачено СК України або
договором.

Згідно положень ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.
Неустойка не сплачується, якщо платник
аліментів є неповнолітнім.

Згідно ст.7 ч.9 СК України сімейні
відносини регулюються на засадах
справедливості, добросовісності та
розумності, відповідно до моральних
засад суспільства.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті. Аналізуючи встановлені
судом на підставі таких доказів
фактичні обставини в контексті
наведених вище норм сімейного
законодавства, суд приходить до
наступного висновку.

Відповідальність за несвоєчасне
виконання аліментного зобов'язання
спрямована на стимулювання боржника -
платника аліментів своєчасно
сплачувати аліменти та, певною мірою,
компенсувати одержувачеві аліментів
ті втрати, які він поніс у зв'язку із
затримкою їх сплати. Підставою для
стягнення неустойки (пені) є винна
поведінка платника аліментів. У даному
випадку необхідно виходити із
презумпції вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти та прострочила
виконання зобов'язання, яка і повинна
доказувати протилежне. Таким чином,
підсумовуючи викладене та враховуючи,
що факт допущення відповідачем
прострочення своїх аліментних
зобов'язань на утримання позивача
знайшов своє повне підтвердження в
ході розгляду справи, а наведений
позивачем розрахунок неустойки (пені)
за період з 01 грудня 2012 по 21 жовтня 2014
року відповідає дійсності, його
правильність не заперечувалась
стороною відповідача, до того ж
стороною відповідача не надано, а судом
не встановлено доказів відсутності
вини відповідача у такому
простроченні, тобто доказів виникнення
заборгованості з незалежних від
відповідача причин (наприклад, тяжка
хвороба відповідача, несвоєчасна
виплата заробітної плати, затримка або
неправильне перерахування аліментів
банками тощо), суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність їх задоволення,
але частково - шляхом зменшення на
підставі ст.196 ч.2 СК України суми
неустойки (пені), що підлягає стягненню,
до 10000 гривень. Підставою для зменшення
є матеріальне становище відповідача,
яке, виходячи з розміру офіційного
заробітку позивача в сумі 1250 гривень на
місяць та наявності зобов'язання
сплачувати аліменти також на утримання
двох спільних дітей сторін (за цим
зобов'язанням у відповідача також
наявна заборгованість), за
переконанням суду не дозволяє спалити
неустойку (пеню) позивачеві в бажаному
останньою розмірі.

Разом з тим, суд критично ставиться та
не приймає до уваги заперечення
відповідача, його представника щодо
відсутності вини відповідача у
виникненні заборгованості зі сплати
аліментів на утримання позивача,
оскільки при ухваленні Кіровським
районним судом м. Дніпропетровська 18
лютого 2013 року рішення про стягнення з
відповідача на користь позивача
щомісяця аліментів в розмірі 800 гривень
з усіх видів доходу (заробітку)
платника аліментів, а також при
апеляційному перегляді такого рішення,
суди першої та апеляційної інстанцій
при вирішенні питання про можливість
задоволення позову, визначення розміру
аліментів та форми, у якій вони мають
стягуватись, безумовно враховували як
наявність у відповідача інших грошових
зобов'язань (наявність обов'язку
сплачувати аліменти на неповнолітніх
дітей), так і матеріальний стан
відповідача, його можливість
сплачувати аліменти на дружину,
зокрема, як свідчить зміст судових
рішень, судами було враховано
відсутність у відповідача регулярного
заробітку. За таких обставин,
враховуючи наявність у відповідача на
час розгляду даної справи вже
офіційного місця роботи, а разом із ним
постійного та регулярного заробітку, а
також ще додатково нерегулярних
доходів, що визнано самим відповідачем
у його запереченні, твердження сторони
відповідача про відсутність вини
останнього у виникненні боргу зі
сплати аліментів з підстав
незадовільного матеріального стану,
наявності обов'язків додатково
сплачувати аліменти на дітей, суд
вважає необґрунтованими та
безпідставними. (а.с.4, 8-9, 68, 69)

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
держави судові витрати по сплаті
судового збору в розмірі 243,6 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.7, 141, 180-185, 188, 190, 191 СК України,
ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 223, 367
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) неустойку
(пеню) за прострочення сплати
аліментів, призначених рішенням
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 18 лютого 2013 року
по цивільній справі №0418/7979/2012, за
період з 01 грудня 2012 року по 21 жовтня 2014
року в розмірі 10000 гривень.

ОСОБА_3 у задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

У рахунок відшкодування судових витрат
по справі стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1)
на користь держави 243,6 гривень.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур