АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 608/2547/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Квятковська Л.Й. Провадження
№ 22-ц/789/179/14 Доповідач - Щавурська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючої - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзеля І. В., Ходоровського М.
В.,

при секретарі - Беська С.В.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 і
його представника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Чортківського районного
суду Тернопільської області від 10
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" про стягнення страхового
відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ПАТ
«Страхова компанія «Дніпроінмед», ТОВ
"Агросем" про стягнення страхового
відшкодування та відшкодування
матеріальної шкоди, спричиненої
дорожньо-транспортною пригодою. В
обгрунтування позовних вимог
посилався на те, що 05 травня 2012 року
близько 08 год. 05 хв. на автодорозі
Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече на
408 км 620 м ОСОБА_3, керуючи транспортним
засобом марки «Toyota-Avensis», д.р.н. НОМЕР_1,
виконуючи розворот, не переконався, що
це буде безпечним і не створить
перешкод для інших учасників руху, не
надав дорогу попутному транспортному
засобу, який виконував маневр обгону,
чим порушив вимоги п.п.10.1, 10.4 Правил
дорожнього руху та вчинив ДТП,
внаслідок якої було пошкоджено
транспортний засіб марки "Skoda FABIA", д.р.н.
НОМЕР_2, належний позивачу. Вказана ДТП
мала місце з вини ОСОБА_3 Останнього
постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 22.05.2012
року притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП.
Автомобіль, яким керував ОСОБА_3 в
момент вчинення ДТП, належить ТОВ
«Агросем», з яким винуватець ДТП
перебував в трудових відносинах.
Згаданий автомобіль ТОВ "Агросем" було
застраховано у ПАТ "Страхова компанія
"Дніпроінмед", ліміт відповідальності
за шкоду, заподіяну майну складає 50 000
грн. В березні-квітні 2013 року він
звернувся до страховика з метою
отримання страхового відшкодування,
однак в задоволенні його вимоги було
відмовлено, в звязку з чим просив
стягнути в судовому порядку з ПАТ
"Страхова компанія "Дніпроінмед" в його
користь страхове відшкодування в сумі
50000 грн., а з ТОВ "Агросем" - 12052 грн.
матеріальної шкоди, не покритої
страховим відшкодуванням.

Рішенням Чортківського районного
суду Тернопільської області від 10
грудня 2013 року в позові ОСОБА_1 до
відповідача приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" про стягнення страхового
відшкодування відмовлено за
недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
необґрунтованість рішення суду,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Звертає увагу на те, що суд першої
інстанції при вирішенні справи не взяв
до уваги положення п.п.36.7, 37.2 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів". Крім цього, стверджує, що
висновок автотехнічного дослідження
№000121/1 від 30 серпня 2012 року не може бути
належним доказом у даній справі, а
посилання суду першої інстанції на
вказаний висновок, як на підставу
ухвалення рішення у справі, суперечить
нормам процесуального права.

У судовому засіданні апелянт
ОСОБА_1 і його представник адвокат
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали,
просили її задовольнити.

Відповідач ПАТ "Страхова компанія
"Дніпроінмед", будучи належним чином
повідомленою про день і місце розгляду
справи, явку свого представника в
судове засідання не забезпечила, що, на
думку колегії суддів, у відповідності
до ч.2 ст.305 ЦПК України, не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення учасників
апеляційного розгляду, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, дослідивши нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції зумовлено поважністю причин
незалежних від позивача (однобічністю
та неповнотою судового розгляду,
невиконанням судом вимог ЦПК в частині
сприяння сторонам у здійсненні
правосуддя), ознайомившись з
матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з
неможливістю встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
дорожньо-транспортною пригодою, що
мала місце за обставин, якими позивач
обгрунтовував позовні вимоги, і
характером та розміром заподіяної
внаслідок цієї ДТП матеріальної шкоди.

При цьому, до такого висновку суд
прийшов на основі представленого
відповідачем висновку автотехнічного
дослідження, в якому зазначено про
неможливість утворення комплексу
пошкоджень автомобіля позивача за
обставин, викладених у поясненнях обох
водіїв - учасників ДТП.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може, оскільки вони не відповідають
обставинам справи, зроблені у зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин справи
та неправильним застосуванням норм
матеріального права, порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
зобов'язаний вирішити наступні
питання: чи мали місце обставини, якими
обгрунтовувалися вимоги і заперечення
сторін та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте зазначені вимоги закону
залишилися поза увагою суду першої
інстанції.

Так, судом установлено, що 05.05.2012
року близько 08 год. 05 хв. на автодорозі
Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече на
408 км + 620 м відбулось зіткнення двох
транспортних засобів: марки «Toyota-Avensis»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням водія ОСОБА_3 та "Skoda FABIA",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_1

Причиною виникнення ДТП було порушення
водієм ОСОБА_3 вимог п.п.10.1, 10.4 Правил
дорожнього руху, яке полягало в тому, що
при виконанні маневру розвороту водій
не переконався, що це буде безпечним і
не створить перешкод для інших
учасників руху, не надав дорогу
попутному транспортному засобу "Skoda FABIA"
під керуванням ОСОБА_1, який виконував
маневр обгону.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 22
травня 2012 року винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП за обставин,
що мали місце 05.05.2012 року визнаний
ОСОБА_3 (а.с.5).

Під час ДТП автомобілі зазнали
механічних пошкоджень.

Таким чином, вірно встановивши факт
отримання автомобілем позивача
механічних пошкоджень у ДТП 05.05.2012 року,
що сталася з вини ОСОБА_3, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
необгрунтовано прийшов водночас до
протилежного висновку про
неможливість встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
дорожньо-транспортною пригодою і
характером та розміром заподіяної
внаслідок цієї ДТП матеріальної шкоди.

У відповідності до ст.212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних
доказів. Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає у
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Обгрунтовуючи рішення про відмову у
позові ОСОБА_1 на підставі лише
наявності висновку № 000121/1 від 30.08.2012
року автотехнічного дослідження (а.с.40),
судом першої інстанції порушено вимоги
ст.212 ЦПК України в частині надання
переваги доказам, представленим
відповідачем ПАТ "Страхова компанія
"Дніпроінмед" та не враховано, що
вказаний висновок не має переваги
перед іншими засобами доказування, він
підлягає дослідженню та перевірці, а
фактичні дані, що містяться в ньому,
оцінюються судом за загальними
правилами (в сукупності з іншими
доказами).

Так, судом не було звернуто увагу на те,
що вказаний висновок зроблений лише на
підставі пояснень водіїв та схеми,
намальованої водієм ОСОБА_3 Матеріали
справи в повному обсязі спеціалістом
Любарським К.А. не досліджувались.

Більше того, судом при ухваленні
рішення не враховано вимоги ч.4 ст.61 ЦПК
України в частині, що постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено постанову, з питань чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

В порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України
суд першої інстанції не сприяв
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи; не перевірив доводів
сторони позивача про наявність
передбачених законом підстав для
виплати відповідачем страхового
відшкодування, що унеможливило
встановлення фактичних обставин
справи, які мають визначальне значення
для правильного вирішення спору.

У відповідності до ч.ч.2,3 ст.303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Так, з метою усунення процесуальних
порушень, допущених судом першої
інстанції в частині встановлення усіх
обставин справи, в ході апеляційного
розгляду колегією суддів оглянуто
справу № 1916/1565/2012 про притягнення до
адмінвідповідальності ОСОБА_3 за ст.124
КУпАП.

У протоколі огляду транспортного
засобу "Skoda FABIA", д.р.н. НОМЕР_2 (а.с.5), що
міститься в даній справі, зафіксовано
наявність видимих пошкоджень, що
зазнав транспортний засіб позивача при
ДТП з участю водія ОСОБА_3, і зокрема:
тріщини вітрового скла, деформацію
переднього капота, розбиту передню
декоративну решітку, розбиту передню
ліву фару, розбитий передній бампер,
деформацію переднього лівого крила.

Усі перелічені в протоколі огляду
пошкодження відповідають такими самим,
вказаним у висновку експертного
автотоварознавчого дослідження від
червня 6.06.2012 року (а.с.68).

Що стосується інших пошкоджень, не
зазначених у протоколі огляду, то
даний факт пояснюється тим, що
працівниками ДАІ фіксуються лише
видимі пошкодження, а експертом
проводиться фіксація усіх пошкоджень
внаслідок розбирання окремих деталей і
вузлів.

Враховуючи те, що огляд транспортного
засобу позивача з метою визначення
розміру заподіяної шкоди, проводився
експертом всього через місяць після
ДТП, даний висновок за порадою ПАТ
"Агросем", з яким винний у ДТП перебував
у трудових відносинах, давав саме той
експерт, з яким у відповідача страхової
компанії був укладений договір, а також
враховуючи те, що висновок є
обгрунтованим, мотивований, такий
висновок сумнівів у колегії суддів не
викликає.

Разом з тим, враховуючи те, що висновок
спеціаліста від 30.08.2012 року, долучений
відповідачем суперечить іншим
матеріалам справи (протоколам огляду
транспортних засобів, що містяться в
матеріалах оглянутої судом
апеляційної інстанції справи про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3, постанові про
визнання винним у вчиненні даної ДТП
ОСОБА_3, яка останнім не оскаржувалась і
є такою, що вступила в законну силу),
зроблений без урахування усіх
матеріалів справи, колегія суддів
оцінює даний висновок критично і до
уваги не приймає.

Будь-яких інших доказів, що у період між
ДТП, що сталася 05.05.2012 року і складанням
висновку експертом 06.06.2012 року з участю
автомобіля позивача мала місце інша
ДТП, стороною відповідача не надано.

Також, висновок спеціаліста від 30.08.2012
року не є належним та допустимим
доказом і в частині встановлення вини у
вчиненні ДТП іншого її учасника - водія
ОСОБА_1

На підтвердження вини ОСОБА_1 у ДТП
стороною відповідача не надано жодних
належних чи допустимих доказів.

Таким чином, на думку колегії
суддів, матеріалами справи повністю
доведено як факт вини у вчиненні ДТП
05.05.2012 року лише водія ОСОБА_3, так і факт
спричинення пошкоджень транспортному
засобу ОСОБА_1, а також
причинно-наслідковий зв'язок між діями
(порушенням вимог ПДР саме водієм
ОСОБА_3) та наслідками (спричиненням
пошкоджень транспортному засобу
позивача ОСОБА_1). А тому, висновки суду
про неможливість встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
дорожньо-транспортною пригодою, що
мала місце за обставин, якими позивач
обгрунтовував позовні вимоги, і
характером та розміром заподіяної
внаслідок цієї ДТП матеріальної шкоди
зроблені з неповним з'ясуванням
обставин справи та не відповідають
обставинам справи.

Крім цього, в ході апеляційного
розгляду справи встановлено, що на час
вчинення ДТП водій ОСОБА_3 перебував у
трудових відносинах з ТОВ "Агросем", яке
є власником транспортного засобу
«Toyota-Avensis», д.р.н. НОМЕР_1.

Відповідальність ТОВ "Агросем" згідно
полісу обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/2337391 від 29.12.2011 року
застраховано у ПАТ "Страхова компанія
"Дніпроінмед". Ліміт відповідальності
за шкоду, заподіяну майну одного
потерпілого складає - 50000 грн (а.с.20).

Відповідно до висновку № 66 Е/12
експертного автотоварознавчого
дослідження вартості матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
"Skoda FABIA", д.р.н. НОМЕР_2, складеного 06.06.2012
року, вартість матеріального збитку,
завданого ОСОБА_1, складає 62052 грн
(а.с.64-71).

З цього ж висновку вбачається, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля, що складає 63082 грн. 60 коп.
більша від ринкової вартості
автомобіля, що складає 62052 грн.

Крім цього, як пояснив представник
апелянта, в березні 2013 року його
довірителем було надіслано заяву в ПАТ
"Страхова компанія "Дніпроінмед" з
проханням виплати страхового
відшкодування.

В липні 2013 року отримано відмову
відповідача, яка обгрунтована
невиконанням ОСОБА_1 обов'язків,
передбачених Законом (ст.33-1.1), що
призвело до неможливості страховика
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди
(а.с.66).

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове майно,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Згідно вимог ч.1 ст.1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
обов'язків.

У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" № 1961-ІУ від 01.07.2004 року з
наступними змінами та доповненнями при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно вимог п.35.1 ст.35 Закону для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону
страховик протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний:

у разі визнання вимог заявника
обгрунтованими - прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його. Якщо у зв'язку з відсутністю
документів, що підтверджують розмір
заявленої шкоди, страховик не може
оцінити її загальний розмір, виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється у розмірі шкоди,
оціненої страховиком. Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи, якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Враховуючи вищеперелічені вимоги
закону, і зокрема те, що подія,
внаслідок якої позивачу заподіяна
матеріальна шкода, є страховим
випадком, позивачем подавалася заява
відповідачу про виплату страхового
відшкодування, однак відповідачем було
відмовлено у виплаті останнього,
колегія суддів приходить до висновку
про підставність стягнення такого з
ПАТ "Страхова компанія "Дніпроінмед" в
користь позивача ОСОБА_1

При цьому, відмова ПАТ "Страхова
компанія "Дніпроінмед" з посиланням на
невиконання ОСОБА_1 обов'язків,
передбачених Законом (ст.33-1.1), що
призвело до неможливості страховика
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди,
на думку колегії суддів, є
необгрунтованою, оскільки носить
загальний характер та не підтверджена
відповідними доказами, які б свідчили
про бажання страхової компанії
оглянути транспортний засіб позивача
та відмову останнього надати для
огляду транспортний засіб, а також
доказами, які б свідчили про відмову
ОСОБА_1 у наданні необхідних для
страхової компанії документів, на
вимогу останньої.

Колегія суддів бере до уваги
також той факт, що будучи повідомленим
про розгляд справи як судом першої
інстанції, так і апеляційної, будь-які
заперечення відповідачем щодо
вартості матеріального збитку,
визначеного експертним шляхом і
обгрунтованого висновком від 06.06.2012
року, на адресу суду не надходили.

Визначення розміру збитків саме
експертним шляхом, проведеним
відповідно до законодавства (на
підставі ОСОБА_3 товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
та Фондом державного майна України
24.11.2003 року № 142/52092 у редакції наказу
Міністерства юстиції України, Фонду
державного майна України від 24.07.2009
року № 1335/5/1159 і зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 04.08.2009
року за № 724/16740), відповідає змісту
положень Закону України "Про
обов'язкове страхування власників
наземних транспортних засобів".

Статтею 30.1 Закону передбачено умови, за
яких транспортний засіб визнається
фізично знищеним, і зокрема, - якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необгрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необгрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до дорожньо-транспортної
пригоди.

Згідно вимог статті 30.2 вищезгаданого
Закону, у випадку визнанням
транспортного засобу фізично знищеним,
власнику останнього відшкодовується
різниця між вартістю транспортного
засобу до та після
дорожно-транспортної пригоди, а також
витрати по евакуації транспортного
засобу з місця дорожно-транспортної
пригоди.

Як вбачається зі змісту висновку № 66Е/12
від 05.06.2012 року експертного
автотоварознавчого дослідження з
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_2
(а.с.71), проведення належного ремонтного
відновлення досліджуваного автомобіля
внаслідок його пошкодження в ДТП 05.05.2012
року є технічно можливим, але -
економічно необгрунтованим, оскільки
вартість такого ремонту, що складає 63082,
60 грн., перевищує ринкову вартість
автомобіля на момент пошкодження, що
складала 62052 грн.

Враховуючи наведене, і зокрема,
наявність фактичних даних (викладених
у висновку № 66Е/12 від 05.06.2012 року
експертного автотоварознавчого
дослідження), що відновлювальний
ремонт транспортного засобу позивача є
економічно необгрунтованим, колегія
суддів приходить до висновку, про
безпідставність вимоги позивача про
відшкодування йому страховою компанію
вартості матеріального збитку, що
рівна вартості транспортного засобу до
ДТП у розмірі 62052 грн.

З врахуванням того, що вартість
відновлювального ремонту автомобіля
позивача перевищує ринкову вартість
автомобіля до ДТП, в ході апеляційного
розгляду справи представником
позивача долучено також висновок № 28
Е/14 експертного автотоварознавчого
дослідження з визначення ринкової
вартості автомобіля Skoda Fabia,
реєстраційний номер НОМЕР_2, після його
пошкодження у ДТП, складений 4.03.2014 року,
з якого вбачається, що ринкова вартість
даного автомобіля після його
пошкодження у ДТП, складає 26156 грн.

Даний висновок складено тим самим
експертом (з яким у відповідача ПАТ
"Страхова компанія "Дніпроінмед", був
укладений договір), що й попередній.

Таким чином, з врахуванням вимог
ст.ст.30.1, 30.2 вищезгаданого Закону,
колегія суддів вважає, що позивачу
ОСОБА_1 підлягало до відшкодування
відповідачем ПАТ "Страхова компанія
"Дніпроінмед" сума, що складає різницю
між вартістю транспортного засобу до
ДТП та після ДТП: 62052 - 26156 = 35896 грн.

У відповідності до п.п.1, 2, 3, 4 ч.1
ст.309 Цивільного процесуального
кодексу України підставами для
скасування апеляційним судом рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
невірне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Таким чином, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 10 грудня 2013
року про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення
страхового відшкодування, підлягає
скасуванню з ухваленням судом
апеляційної інстанції у даній справі
нового рішення по суті позовних вимог,
яким позов ОСОБА_1 до ПАТ "Страхова
компанія "Дніпроінмед" слід
задовольнити частково, стягнувши в
користь позивача з відповідача 35896 грн.
страхового відшкодування.

Керуючись ст.ст.10 ч.3, 60 ч.ч.1, 4; 209 ч.1;
303 ч.ч.1,2; 305 ч.2, 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.1, 2, 3, 4; 313; 314
ч.2, 316 ч.1; 317 ч.1; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст.1187 ч.2, 1188 ч.1, ст.1172 ч.1
Цивільного кодексу України, п.п.22.1, 30.1,
30.2, 34.4, 36.2 Закону України "Про
обов'язкове страхування власників
наземних транспортних засобів" № 1961-ІУ
від 01.07.2004 року з наступними змінами та
доповненнями, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного
суду Тернопільської області від 10
грудня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Дніпроінмед" про стягнення страхового
відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед" на користь
ОСОБА_1 35896 (тридцять п'ять тисяч
вісімсот дев'яносто шість) грн.
страхового відшкодування та 358 (триста
п'ятдесят вісім) грн. 96 коп. судових
витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Б. Щавурська