Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Коробенка С.В.

при секретарі Бабій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
зустрічними позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернулась в
суд з позовною заявою про поділ
спільного майна подружжя, придбаного
під час шлюбу з ОСОБА_2.

У відповідності до своїх позовних
вимог ОСОБА_1 просила визнати спільним
майном подружжя:

- квартиру АДРЕСА_1, яку Позивач
оцінює в 1014400 грн;

- автомобіль марки Volkswagen Golf,
державний реєстраційний номер НОМЕР_6,
оцінений Позивачем в 134000 грн;

- гаражний бокс АДРЕСА_3,
вартістю 131000 гривень.

При цьому Позивач наполягала на тому,
що її частка у праві власності на
квартиру відповідає 72,42% з огляду на
наступні обставини.

Позивач зазначає, що 05 березня 1997 року
за договором купівлі-продажу
Відповідач придбав двокімнатну
квартиру АДРЕСА_2 Фактично, як вказує
Позивач, купівлю було здійснено за 22.000
(двадцять дві тисячі) доларів США, і
джерелами походження коштів на її
придбання були:

- 7000 доларів США (31,82 % від вартості
квартири) - особисті гроші Позивача, які
вона отримала в подарунок від свого
батька, ОСОБА_4, які той в свою чергу
отримав спеціально для цих цілей у
позику, що підтверджується відповідною
розпискою;

- 15000 доларів США (68,18%) - спільні кошти
Позивача і Відповідача.

Пізніше зазначена квартира, як вказує
Позивач, була продана за 39.000 (тридцять
дев'ять) тисяч доларів США, і особистій
частці Позивача у цій сумі відповідала
вже сума в розмірі 12409,80 доларів США, а
частка спільних подружжя у цій
вартості становила 26590,20 доларів США.

16 грудня 2003 року Відповідачем фактично
за 45000 доларів США була придбана
трикімнатна квартира під АДРЕСА_1

Договірна вартість квартири згідно п. 2
зазначеного договору купівлі-продажу
становила 11.000 (одинадцять тисяч)
гривень 00 копійок. Фактично купівлю
було здійснено за 45.000 (сорок п'ять
тисяч) доларів США, з яких 12409,80 доларів
США були особистими грошима Позивача,
які належали їй на праві особистої
приватної власності, і були отримані
від реалізації попередньої квартири, а
32590,20 доларів США були спільними
коштами Позивача і Відповідача і
належали їм на праві спільної сумісної
власності подружжя.

Таким чином, як наполягає Позивач,
розмір часток внесків грошових коштів
для купівлі спірної квартири
становить:

- 27,58% від вартості квартири є внеском
Позивача за рахунок власних коштів
(12.409,80 / 45.000 * 100 = 27,58 %);

- 72,42% від вартості квартири є спільним
внеском колишнього подружжя за рахунок
коштів які були спільним сумісним
майном Позивача і Відповідача.

З огляду на викладене Позивач зазначає
що вартість її особистої частки у праві
власності на квартиру, яка дорівнює
27,58%, в грошовому еквіваленті
відповідає сумі в розмірі 279771,52
гривень. Інша частка квартири розміром
72,42 %, що в грошовому еквіваленті на час
звернення до суду становила 734628,48
гривень, є спільним-сумісним майном
Позивача і Відповідача.

Загалом, на думку Позивача, вартість
всього спільного майна, яке належить
Позивачу і Відповідачу на праві
спільної сумісної власності подружжя
становить 999628,48 гривень, яка
складається з вартості легкового
автомобіля Volkswagen Golf, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_6, (134000
гривень), вартості гаражного боксу
АДРЕСА_3 (131000 гривень), та вартості 72,42%
трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (734628,48
гривень).

Беручи до уваги рівність часток
подружжя у праві власності на спільне
майно, вартість 50 % належного їм
спільного майна становить 499814,24 грн.

Позивач зазначає, що частка в спірній
квартирі, яка має належати їй на праві
приватної власності після розподілу
має розмір 63,79 %, що в грошовому
еквіваленті на час звернення до суду
становить 647085,76 грн.

Пропонуючи свій варіант поділу
спільного майна подружжя Позивач
просить:

1. Визнати за нею право особистої
приватної власності на частку квартири
АДРЕСА_1 розміром 27,58 %, що в грошовому
еквіваленті становить 279771,52 грн.

2. Відступити від принципу
рівності часток, та визнати за
Позивачем право приватної власності на
частку в майні, яке належить Позивачу
та Відповідачу на праві спільної
сумісної власності в розмірі 73,49 %, яка
складається з частини трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 розміром 72,42%, що в
грошовому еквіваленті становить 734628,48
грн.

3. Визнати за Відповідачем право
приватної власності на частку в майні,
яке належить Позивачу та Відповідачу
на праві спільної сумісної власності в
розмірі 26,51 %, що в грошовому
еквіваленті становить 265.000 (двісті
шістдесят п'ять тисяч) гривень 00
копійок, і складається з автомобіля
Volkswagen Golf, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_6, вартістю
134000 грн та гаражного боксу АДРЕСА_3,
вартістю 131000 грн.

4. Стягнути з Позивача на користь
Відповідача суму компенсації замість
його частки в спільному сумісному
майні в розмірі 234814,24 грн.

До початку розгляду судом справи по
суті Відповідачем було заявлено
зустрічний позов, згідно з остаточною
редакцією якого від 29.01.2014р. (Том 2, а.с.
58-60) ОСОБА_2 просив визнати спільним
майном подружжя спірну квартиру
АДРЕСА_1, легковий автомобіль Volkswagen Passat,
2007 року випуску, легковий автомобіль
Volkswagen Golf, 2008 року випуску, а також не
закінчений будівництвом житловий
будинок, який розташований в садовому
товаристві «Пролісок-10» Хотинівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області на земельній ділянці
НОМЕР_7.

Пропонуючи свій варіант поділу
спільного майна подружжя ОСОБА_2 просив
визнати за по подружжям по 1/2 частці у
праві власності:

- на квартиру АДРЕСА_1;

- на автомобіль Volkswagen Golf, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6;

- на будівельні матеріали витрачені на
не закінчений будівництвом житловий
будинок який розташований в садовому
товаристві «Пролісок-10», Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області на земельній ділянці
НОМЕР_7.

Крім того, ОСОБА_2 просив визнати за
кожним з подружжя по 1/2 частці від
вартості автомобіля Volkswagen Passat, 2007 року
випуску, який був відчужений його
дружиною без його відома та згоди за 18000
доларів США.

У судовому засіданні представник
Позивача первісний позов підтримав у
повному обсязі, просив його
задовольнити. При цьому зазначив, що
Volkswagen Passat, 2007 року випуску, вартість
якого ОСОБА_2 просить віднести до
предмету поділу між подружжям, був
проданий з його відома та згоди, а кошти
від продажу використані в інтересах
сім'ї. Крім того, представник ОСОБА_1
звернув увагу суду на те, що
Відповідачем не наведено суду жодних
належних та достовірних доказів
наявності в садовому товаристві
«Пролісок-10», Хотинівської сільської
ради Вишгородського району Київської
області на земельній ділянці НОМЕР_7
будь-якого будинку чи будівельних
матеріалів, а також його стану,
кількості та вартості, у зв'язку з чим
їх не можна віднести до предмету
поділу.

Відповідач та його представник у суді
зазначили, що обставини придбання
спірної квартири, в тому числі щодо
наявності її особистих коштів,
Позивачем належними доказами не
підтверджені, а тому уся квартира має
бути визнана об'єктом спільного майна
подружжя, а не її лише її частина. Крім
того, ОСОБА_2 звернув увагу суду на те,
що гаражний бокс АДРЕСА_3, не перебуває
у його власності, а тому не може
підлягати поділу.

ОСОБА_2 також наполягав на тому, що він
не знав, що його дружина продала їх
спільний автомобіль Volkswagen Passat, 2007 року
випуску, дізнався про це лише після
того, як звернувся в міліцію з приводу
зникнення машини.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про вирішення
спору подружжя з приводу поділу
належного їм на праві власності
наступним чином.

Судом встановлено, що 21.06.1991 року між
сторонами було зареєстровано шлюб, а
рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 05.04.2012р. його було
розірвано. (а.с.41)

Згідно зі ст. 22 КпШС майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю.

Відповідно до статті 60 Сімейного
кодексу України (2004 р.), майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено, що 18.12.2003р. подружжям
було придбано квартиру АДРЕСА_1. У
відповідності до п.2 Договору квартиру
було придбано за 11000 гривень. Пояснення
Позивача про те, що квартиру насправді
було придбано за 45000 доларів США не
знайшли свого підтвердження належними
доказами під час судового розгляду, а
тому суд не може перевірити позицію
Позивача щодо наявності та долі її
особистих коштів у придбанні житла. За
таких обставин суд вважає необхідним
визнати усю квартиру спільним майном
подружжя.

Встановлено також, що під час шлюбу
подружжям також було придбано
транспортні засоби:

- автомобіль марки Volkswagen Golf, 2008
року випуску, номер кузова НОМЕР_8,
державний реєстраційний номер НОМЕР_6,
який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_2
і до цього часу перебуває у його
користуванні;

- автомобіль марки Volkswagen Passat B6, 2007
року випуску, номер кузова НОМЕР_9,
державний реєстрацій номер НОМЕР_5,
який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_1,
але відчужений нею ОСОБА_5 за 18 тисяч
доларів США в серпні 2011 року.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року N 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» рівність
прав кожного із подружжя на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності (якщо інше не
встановлено домовленістю між ними) та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.
65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один із
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Позивачем по справі не надано суду
будь-яких доказів отримання нею згоди
Відповідача на відчуження автомобіля,
а тому суд приходить до висновку, що
ОСОБА_1 здійснено відчуження спільної
сумісної власності подружжя не в
інтересах сім'ї, без згоди свого
чоловіка ОСОБА_2, а тому вартість
автомобіля підлягає поділу між
подружжям.

Визначаючи вартість автомобіля Volkswagen
Passat B6, 2007 року випуску, номер кузова
НОМЕР_9, державний реєстрацій номер
НОМЕР_5, на день його продажу суд
керується поясненнями Сторін, зокрема -
поясненнями ОСОБА_1, яка пояснила, що
продала автомобіль за 18000 доларів США,
та поясненнями ОСОБА_2, який визнав таку
вартість автомобіля. Іншого розрахунку
вартості ринкової вартості автомобіля
в матеріалах справи немає, жодним з
учасників розгляду справи клопотання
про призначення по справі судової
автотоварознавчої експертизи не
подано.

Неможливим, на думку суду, є віднесення
до складу спільного сумісного майна
подружжя, яке підлягає поділу,
гаражного бокс АДРЕСА_3, оскільки даний
об'єкт нерухомості на праві власності
не зареєстрований (а.с.63), крім того
згідно з довідкою ОАГК «Сигнал» від
21.11.2012р., оформлення права власності на
даний гаражний бокс взагалі неможливе
у зв'язку з порушеннями під час
будівництва (перебування гаражу у
санітарно-захисній зоні). (а.с. 61)

Що стосується вимог ОСОБА_2 про поділ
будівельних матеріалів, з яких
побудований подружжям за спільні кошти
житловий будинок який розташований в
садовому товаристві «Пролісок-10»,
Хотянівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області на земельній ділянці НОМЕР_7, то
суд керується наступним.

Безспірним є те, що будівництво
зазначеного будинку розпочате
сторонами без отримання відповідної
проектно-дозвільної документації.
Відтак, у відповідності до ст. 376 ЦК
України, даний житловий будинок
вважається самочинним будівництвом і
право власності на нього не виникло.
Відтак, об'єктом права власності в
даному випадку є лише будівельні
матеріали та конструкції, з яких
будинок побудований.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Заявляючи вимоги про поділ будівельних
матеріалів ОСОБА_2 не конкретизував
переліку використаних на будівництво
матеріалів та конструкцій, їх дійсної
вартості, не надав суду жодних
документів, які б підтверджували
придбання будь-яких будматеріалів, не
заявив клопотання про надання
експертного висновку щодо цього
питання, хоча і був попереджений судом
про наслідки нереалізації такого
права.

Беручи до уваги обсяг доказової бази,
наявної у матеріалах справи, а власне -
її відсутність, суд позбавлений
можливості вирішити вимогу про поділ
між подружжям будівельних матеріалів,
з яких збудований житловий будинок
який розташований в садовому
товаристві «Пролісок-10», Хотянівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області на земельній ділянці
НОМЕР_7.

Відповідно до статті 69 Сімейного
кодексу України дружина і чоловік
мають право на поділ майна, що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Стаття 70 Кодексу встановлює, що у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно зі ст.71 Сімейного кодексу
України якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Судом не встановлено підстав для
збільшення частки будь-якого з
подружжя під час поділу їх спільного
майна, а тому майно слід поділити
навпіл.

Відтак, враховуючи, що частки подружжя
у спільній власності є рівними, суд
приходить до єдино можливого порядку
поділу майна в даному випадку шляхом
визнання за сторонами по 1/2 частці у
праві власності на наступне майно:

- на квартиру АДРЕСА_1;

- на автомобіль Volkswagen Golf, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6;

- на вартість автомобіля Volkswagen Passat B6, 2007
року випуску, номер кузова НОМЕР_9,
державний реєстрацій номер НОМЕР_5, в
сумі 18000 доларів США. При цьому,
оскільки ОСОБА_1 вчинила дії, які
призвели до позбавлення права ОСОБА_2 у
спільній сумісній власності на
автомобіль, вона зобов'язаний
виплатити йому компенсацію в розмірі
вартості його частки - 9000 доларів США
(71740,80 грн за курсом НБУ станом на день
відчуження автомобіля).

Враховуючи відмову у задоволенні вимог
ОСОБА_1 про зміну часток у праві
спільної власності, немає підстав для
виплати ОСОБА_2 компенсації за рахунок
внесених Позивачем коштів на
депозитний рахунок суду, а тому
зазначенні кошти підлягають
поверненню Позивачу.

Керуючись ст.60, 62, 69-70 СК України, ст. 376
ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 174, 209,
212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

У порядку поділу спільного майна
подружжя визнати за ОСОБА_1:

- 1/2 частку у праві власності на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 82,3 кв.метри, житловою
площею 53,9 кв. метри;

- 1/2 частку у праві власності на
автомобіль марки Volkswagen Golf, 2008 року
випуску, номер кузова НОМЕР_8, державний
реєстраційний номер НОМЕР_6.

У порядку поділу спільного майна
подружжя визнати за ОСОБА_2:

- 1/2 частку у праві власності на
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 82,3 кв.метри, житловою
площею 53,9 кв. метри;

- 1/2 частку у праві власності на
автомобіль марки Volkswagen Golf, 2008 року
випуску, номер кузова НОМЕР_8, державний
реєстраційний номер НОМЕР_6.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
компенсацію в розмірі половини
вартості автомобіля Volkswagen Passat B6, 2007
року випуску, номер кузова НОМЕР_9 в
розмірі 71740,80 (сімдесят одна тисяча
сімсот сорок грн. 80 коп.) гривень.

Повернути ОСОБА_1 внесену нею на
підставі платіжного доручення №1 від 16
жовтня 2013 року суму в розмірі 234814,24
(двісті тридцять чотири тисячі
вісімсот чотирнадцять грн. 24 коп)
гривні з депозитного рахунку
Солом'янського районного суду м. Києва
№4186 в ГУ ДКСУ в м. Києві (код 820019).

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: