У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Мазур Л.М.,
Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання договорів іпотеки недійсними,
скасування заборони відчуження майна
та виключення записів з державного
реєстру іпотек, за касаційною скаргою
ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на
рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 11 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із вказаним позовом, на
обґрунтування якого зазначив, що йому
на праві приватної власності належить
будинок, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1. 05 лютого 2008 року позивач видав
довіреність, якою уповноважив свою
матір - ОСОБА_6 управляти і
розпоряджатися від свого імені всім
своїм майном в тому числі і належним
йому будинком. Із позову Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
(далі - ПАТ «УкрСиббанк) йому стало
відомо про те, що 20 травня 2008 року між
ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був
укладений договір про надання
споживчого кредиту № 0 на суму 195000
доларів США, що еквівалентно 984 750 грн за
курсом на день укладання договору.

На забезпечення зобов'язань за
договором в той же день між банком та
ОСОБА_6 був укладений договір поруки,
згідно з умовами якого поручитель
ОСОБА_6 зобов'язується відповідати
перед банком за невиконання ОСОБА_5
усіх зобов'язань за кредитним
договором № 0 від 20 травня 2008 року
в повному обсязі. Крім того ОСОБА_6,
діючи на підставі довіреності, 20 травня
2008 року укладала договір іпотеки
згідно умов якого передала ПАТ
«УкрСиббанк» в іпотеку належний ОСОБА_4
житловий будинок, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач посилається на те, що вказаний
правочин було вчинено без його згоди в
порушення закону, зокрема вимог ч. 3 ст.
238 ЦК України, відповідачі діяли за
взаємною домовленістю та виключно у
власних інтересах, взявши кошти на
власні потреби вони для розрахунку з
банком уклали без його відома
оспорювані договори іпотеки.

За таких обставин, ОСОБА_4 просив суд:
визнати недійним договір іпотеки,
укладений 20 травня 2008 року між ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4, від імені якого
діяла за довіреністю ОСОБА_6,
посвідченої приватним нотаріусом
Кременчуцького нотаріального округу
ОСОБА_8, предметом якого є житловий
будинок з господарськими будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
скасувати заборону відчуження
нерухомого майна, житлового будинку з
господарськими будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1, який передано в
іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» за договором
іпотеки, укладеним від імені позивача
ОСОБА_6 та посвідченим приватним
нотаріусом ОСОБА_8, зареєстрованим в
реєстрі за номером 7038, зареєстрованим
за номером заборони 7039; скасувати
частково договір іпотеки від 20 травня
2008 року, укладений відповідачем ОСОБА_6
і ПАБ «УкрСиббанк» на земельну ділянку
площею 1000 кв. м, цільове призначення
якої - обслуговування житлового
будинку і господарських будівель за
адресою: АДРЕСА_1; скасувати заборону
відчуження нерухомого майна земельної
ділянки в розмірі 1000 кв. м по пров.
Можайського 5б, розташовану під
вказаним житловим будинком і
господарськими будівлями за
реєстраційним в реєстрі за номером 7041 і
посвідченим приватним нотаріусом
ОСОБА_8; виключити записи з Державного
реєстру іпотек, щодо нерухомого майна
житлового будинку і господарських
будівель, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1, які передані в іпотеку ПАТ
«УкрСиббанк» за договором іпотеки від
20 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_6,
що діяла на підставі довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом
ОСОБА_8, зареєстровано в реєстрі за
номером 7038, та номер заборони 7039;
виключити записи з Державного реєстру
іпотек, щодо земельної ділянки площею
1000 кв. м, цільове призначення якої
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 11 листопада 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Полтавської області від 18 грудня 2013
року, у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка діє в
інтересах ОСОБА_4, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і апеляційний суд,
обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_6,
укладаючи договір іпотеки від імені
ОСОБА_4, діяла в межах повноважень,
передбачених довіреністю, якою позивач
уповноважив її укладати від його імені
всі не заборонені законом правочини, в
тому числі і договір іпотеки належного
йому майна. За таких обставин суд
дійшов правильного висновку про те, що
договори іпотеки за своїм змістом
відповідають вимогам ст. 203 ЦК України,
підстави для визнання договорів
недійсними, передбачені ст. 215 ЦК
України, відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції, з якими
погодився й апеляційний суд, не
спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 11 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 18 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Г.В. Юровська

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко