ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 1008/3611/12
Провадження № 2/362/40/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області у
складі: головуючого - судді Корнієнка
С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Василькові Київської області цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

31 травня 2012 року позивач, як
правонаступник ПАТ "ОТП Банк",
звернувся до суду із позовом в якому,
через неналежне виконання боржниками
взятих на себе за кредитним договором
№ ML-003/121/2008 від 11.04.2008 року, укладеним із
зазначеною банківською установою,
зобов'язань, просив суд стягнути з
відповідачів солідарно суму
заборгованості у розмірі 141893,60 доларів
США, що еквівалентно на день проведення
розрахунку заборгованості за курсом
НБУ - 1 133 715,67 грн., а також 134 799,12 грн. -
штрафних санкцій, передбачених умовами
вищезазначеного правочину та судовий
збір в сумі 3219 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримала в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в жодне судове
засідання не з'явився, разом з тим, з
його зустрічного позову поданого лише
16.01.2014 року про заміну умов кредитного
договору, не прийнятого судом до
спільного розгляду з первісним
позовом, вбачається, що вимоги позовної
заяви банківської установи він не
визнає.

Відповідач ОСОБА_2 подав до
суду заяву про можливість слухання
справи за його відсутності та не
визнання позову, просив суд
застосувати строки позовної давності
до пред'явлених до нього позовних
вимог.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд, вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та
ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, які мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості, та повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

З положень ст.ст.57 і 58 ЦПК України
вбачається поняття доказів в
цивільному процесі та їх допустимість.

У відповідності до положень ст.ст. 526, 530,
611, 612 ЦК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
закону, інших актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не пропустив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором.

Згідно з положеннями ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язків до виконання
сторонами.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Суд також враховує положення ст.ст.610 та
625 ЦК України, відповідно до яких
порушенням зобов'язання є його
невиконання, боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику - грошові кошти, у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 ЦК
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 554 ЦК
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Судом встановлено, що 11.04.2008 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № ML-003/121/2008
на строк до 11.04.2023 року, відповідно до
умов якого банк-позивач надав
останньому кредит у розмірі 120 000
доларів США на споживчі цілі, для чого
відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1.

Згідно з положеннями п. 3 цього
Договору, сторони домовились, що для
розрахунку процентів за користування
Кредитом буде використовуватись
плаваюча процентна ставка, що
складається із фіксованого відсотку в
розмірі 5,99% річних + FIDR (процента ставка
по строкових депозитах фізичних осіб у
валюті тотожні Валюті Кредиту, що може
змінюватись Банком (збільшуватись чи
зменшуватись) в порядку передбаченому
Договором).

У відповідності до положень п.п.4 і 5
Договору, повернення кредиту та сплати
процентів здійснюється шляхом сплати
Позичальником - відповідачем у
зазначеній справі ОСОБА_1, щомісячних
ануїтетних платежів рівними частинами
з нарахуванням процентів на залишок
заборгованості по Кредиту.

Крім того, 3 лютого та 13 липня 2009 року, а
також 10 березня 2010 року між сторонами
до Кредитного договору № ML-003/121/2008 було
укладено додатковий договір № 1 про
внесення зміни та доповнення до нього
щодо графіку платежів в новій редакції.

11 квітня 2008 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № SR-003/121/2008/1, відповідно
до умов якого останній, як поручитель,
зобов'язався відповідати за повне та
своєчасне виконання боржником -
відповідачем ОСОБА_1 його боргових
зобов'язань перед банківською
установою за кредитним договором в
повному обсязі таких зобов'язань.
Поручитель та боржник відповідають як
солідарні боржники, що означає, що
кредитор може звернутися з вимогою про
виконання боргових зобов'язань як до
боржника, так і до поручителя, чи до
обох одночасно (а.с. 26).

10.03.2010 року між вищезазначеними
сторонами було укладено додатковий
договір до Договору поруки, за яким
розмір боргових зобов'язань,
забезпечених порукою, на дату
укладення цього Договору склав 118 322,21
доларів США.

За умовами договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 10 грудня 2010
року з ПАТ «ОТП Банк» та витягу з
додатку № 1 до нього, позивач набув
права вимоги за кредитними договорами
ПАТ «ОТП Банк», в тому числі за
кредитним договором ML-003/121/2008 укладеним
банком з відповідачем ОСОБА_1 та
договором поруки SR-003/121/2008/1 - з
відповідачем ОСОБА_2

З розрахунку заборгованості
відповідача ОСОБА_1 вбачається, що
загальний розмір заборгованості за
кредитним договором станом на 19.12.2011
року склав 141893,60 доларів США, де 118322,22
доларів США - залишок заборгованості за
кредитом, 23571,38 доларів США - сума
відсотків, 134799,12 доларів США - сума пені
за прострочення зобов'язань.

Таким чином, в судовому засіданні
достовірно встановлено, що позивачем,
як банківською установою, зобов'язання
за кредитним договором виконані в
повному обсязі, а відповідачі від
взятих на себе зобов'язань ухиляються
та мають заборгованість.

Оскільки судом на підставі зібраних у
справі доказів достовірно встановлено,
що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе за
кредитним договором з банком
зобов'язання щодо повернення отриманих
коштів не виконує, а співвідповідач
ОСОБА_2 також не виконав своїх
зобов'язань за договором поруки, суд
дійшов до висновку про можливість
задоволення позову та стягнення з
відповідачів солідарно на користь
банка заборгованості за кредитним
договором, яка складається з
залишкової вартості кредиту, відсотків
та нарахованої пені на загальну суму
141893,60 доларів США, що еквівалентно 1 133 715
грн. 67 коп. за офіційним курсом НБУ на
дату проведення розрахунку
заборгованості, а також 134 799 грн. 12 коп.
штрафних санкцій, що разом складає 1 268
514 грн. 79 коп.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, відповідно до
ст. 88 ЦПК України судові витрати,
понесені позивачем у вигляді судового
збору підлягають стягненню з
відповідачів.

Суд критично ставиться до стверджень
відповідача ОСОБА_2 про пропуск
позивачем строку позовної давності на
пред'явлення до нього вимог щодо
солідарного стягнення заборгованості
позичальника через їх не доведення.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215,
223, 294 ЦПК України, ст.ст. 11, 321, 349, 553 та 554
ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» кредитну заборгованість в
сумі 1 268 514 грн. 79 коп., судовий збір в
розмірі 3 219 грн., а всього 1
271 733 грн. 79 коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги або закінченню
апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через
Васильківський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Корнієнко
С.В.