Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/671/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Шаєнко Ю.В.
УХВАЛА

Іменем України

20.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. -головуючої,

Суровицької Л.В.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Ткаченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом кредитної спілки
«Простір» до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
селянського (фермерського)
господарства «Кропас» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до
кредитної спілки «Простір» про
визнання кредитного договору частково
недійсним за апеляційною скаргою
кредитної спілки «Простір» на рішення
Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 10 грудня
2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року кредитна спілка
«Простір» звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
селянського(фермерського)
господарства «Кропас» про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилався на те, що 9.04.2010 року
між ним, як кредитодавцем, та ОСОБА_5, як
позичальником, було укладено кредитний
договір, згідно з яким він надав
позичальнику кредит у розмірі 31 440
гривень строком на 8 місяців із сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 84% річних.

Того ж дня у забезпечення
виконання позичальником зобов»язань
за кредитним договором із ОСОБА_6 та
СФГ «Кропас» було укладено договір
поруки.

Позичальник прострочив виконання
зобов»язань за договором, внаслідок
чого, станом на 20.12.2012 року, його
заборгованість по сплаті процентів за
користування кредитом становила 12 543
грн.06коп., з яких 9 201 грн.30 коп. вже було
стягнуто з нього на користь КС
«Простір» за рішенням Петрівського
районного суду від 27.07.2012 року.

Крім того, за наявності
прострочення позичальником виконання
кредитного зобов»язання плата за
користування кредитом (відсоткова
ставка) збільшена кредитором вдвічі
кожного наступного дня, починаючи з
наступного дня після настання строку
виконання кредитного зобов»язання на
підставі п.3.3 кредитного договору,
внаслідок чого заборгованість
збільшилась додатково на 142 963 грн.44 коп.

Загальна сума заборгованості
по сплаті процентів становить 146 305
грн.20 коп.

У вересні 2013 року ОСОБА_5 подав
зустрічний позов про визнання п.3.3
кредитного договору недійсним з
підстав невідповідності його вимогам
закону.

Рішенням Петрівського районного
суду від 10.12.2013 року у задоволенні
позову КС «Простір» відмовлено,
зустрічний позов задоволено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення через
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідність
висновку суду обставинам справи.
Зазначає про те, що суд не звернув увагу
на те, що позовні вимоги складаються не
тільки з вимог про стягнення
заборгованості у розмірі нарахованих
подвійних процентів, а із
заборгованості по процентам,
нарахованих без застосування положень
п.3.3 кредитного договору. Висновок суду
про недійсність п.3.3 кредитного
договору зроблено з порушенням норм
матеріального права.

Заслухавши пояснення представника
ОСОБА_5 ОСОБА_8, яка просила відхилити
скаргу, дослідивши додані до
матеріалів справи письмові докази,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення.

Судом першої інстанції
встановлено, що дійсно, 9.04.2010 року між
КС «Простір» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір №28, за умовами якого
позивач надав ОСОБА_5 кредит в сумі 31 440
гривень за сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 84%
річних строком на 8 місяців. У
забезпечення виконання позичальником
зобов»язань за кредитним договором між
КС «Простір» та ОСОБА_6 і СФГ «Кропас» (
з кожним окремо) 9.04.2010 року було
укладено договори поруки.

Рішенням Петрівського
районного суду Кіровоградської
області від 27.07.2012 року із ОСОБА_5,
ОСОБА_6, СФГ «Кропас» солідарно на
користь КС «Простір» було стягнуто 39 563
гривні 48 коп. кредитної заборгованості,
яка утворилась станом на 26.04.2012 року, з
яких: 30 362 грн.18 коп. основного боргу (так
званого «тіла кредиту») та 9 201 грн.30 коп.
боргу по сплаті процентів за
користування кредитом.

Як видно з особової картки
позичальника (а.с.16) 22- 23.10.2012 року
позичальник на виконання зазначеного
рішення суду повернув кредитодавцю 30 362
грн.18 коп. основного боргу та 9 201 грн.30
коп. процентів.

Звертаючись до суду з позовом
про стягнення заборгованості по сплаті
процентів, позивач визначає її розмір,
нарахований відповідно до п.3.1
кредитного договору, станом на 20.12.2012
року, в сумі 12 543 грн.06 коп. ( 84% річних
від суми кредиту за фактичну кількість
днів користування кредитом), а з
урахуванням стягнутої з боржників
суми заборгованості по сплаті
процентів за користування кредитом - в
сумі 3341 грн.76 коп. ( 12 543 грн.06 коп.- 9 201
грн.30 коп.)

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд
(ч.2ст.11 ЦПК України).

Враховуючи, що в особовій картці
позичальника не відображена сплата
позичальником на користь позивача сума
у 6000 гривень, яка мала місце 16.11.2012 р. ( 4
000 гривень) та 29.11.2012 р. (2000 гривень), що
підтверджується відповідними
квитанціями (а.с.49), суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що позовні вимоги про стягнення
з відповідачів заборгованості по
сплаті процентів за користування
кредитом у розмірі, визначеному
відповідно до п. 3.1 кредитного договору,
задоволенню не підлягають, оскільки
визначена позивачем сума
заборгованості у цій частині позовних
вимог є погашеною.

Доводи апеляційної скарги цих
обставин не спростовують, констатуючи
лише, нібито, наявність, зокрема,
непогашеної заборгованості по сплаті
процентів у сумі 3341 грн.76 коп., що
суперечить вищенаведеним обставинам
справи.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог КС «Простір» про
стягнення з відповідачів процентів за
користування кредитом у розмірі,
встановленому п.3.3 кредитного договору,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що позивач
не дотримався процедури повідомлення
позичальника про зміну процентної
ставки не пізніш як за 15 календарних
днів до дати, з якої
застосовуватиметься нова процентна
ставка, як це вимагається ч.4ст.1056-1 ЦК
України. Крім того, суд визнав
недійсним п.3.3 кредитного договору,
задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_5
до КС «Простір», оскільки умова
договору про право кредитора у разі
прострочення виконання кредитного
зобов»язання, починаючи з наступного
дня після настання строку виконання
кредитного зобов»язання, збільшити
плату за користування кредитом
(відсоткову ставку) вдвічі кожного
наступного дня не відповідає вимогам
ч.4 та 6 ст.1056-1 ЦК України ( у редакції
Закону №3795-У1 від 22.09.2011 року).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки позивач, прийнявши рішення
про зміну процентної ставки шляхом
застосування подвійної процентної
ставки за кожен день прострочення з
13.08.2012 року по 22.08.2012 року включно,
внаслідок чого первісний розмір
процентної ставки - 84% річних було
збільшено до 86016% річних, мав би
дотримуватись вимог ч.6 ст.1056-1 ЦК
України, якою передбачено, що у разі
застосування змінюваної процентної
ставки у кредитному договорі повинен
визначатися максимальний розмір
збільшення процентної ставки.

Умови кредитного договору,
зокрема, не містять максимального
розміру збільшення процентної ставки,
передбаченої п.3.3 кредитного договору.
Крім того, КС «Простір» не довела, що
розмір процентної ставки, передбаченої
п.3.3 кредитного договору, визначено з
урахуванням вимог ч.2ст.1056-1 ЦК України,
якою встановлено, що розмір процентів,
тип процентної ставки ( фіксована або
змінювана) та порядок їх сплати за
кредитним договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту і
пропозиції, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що умови кредитного договору,
викладені у п.3.3 договору, та
застосування позивачем цих умов
свідчить про зловживання ним своїм
правом, а тому визнання судом першої
інстанції зазначеного пункту договору
недійсним та відмова у задоволенні
позову в частині стягнення
заборгованості по сплаті процентів,
нарахованих відповідно до п.3.3
договору, відповідає вимогам ч.ч.3, 6ст.13,
ч.3ст.16ч.1ст.203, ч.3ст.215, ст.217 ЦК України.

Апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права (ч.1ст.308 ЦПК
України).

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304. 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної
спілки «Простір» відхилити, а рішення
Петрівського районного суду 10 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: