№ 2/243/170/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 січня 2014 року Слов’янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого - судді Руденко Л.М.,

при секретарі - Кобець О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Слов’янську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 –
про припинення договору довічного
утримання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до
Слов’янського міськрайонного суду
Донецької області з позовом до своєї
матері ОСОБА_2 про припинення договору
довічного утримання, мотивуючи свої
вимоги тим, що між ним та його матір»ю
ОСОБА_2 укладено договір довічного
утримання, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 передала йому у власність 2/5
частини житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд, а він зобов»язався довічно її
утримувати, забезпечувати харчуванням,
одягом, доглядом та обхідною допомогою.

09.07.1998р. договір було посвідчено
державним нотаріусом Другої
Слов»янської державної нотаріальної
контори ОСОБА_3, та накладено заборону
на відчуження майна до припинення
договору довічного утримання.

24.09.2012р. в КП БТІ м. Слов»янська за
ним було зареєстровано право власності
на вказану частину будинку.

Він є громадянином РФ, постійно
проживає на території РФ, а в Україну
приїздить 2-3 рази на рік у відпустку.

У зв»язку з його переважним
знаходженням на території другої
держави, він не може належним чином
виконувати свої зобов»язання за
договором довічного утримання від
09.07.1998року.

Відповідно до вимог ст. 755 ч. 1 ЦК
України, договір довічного утримання
може бути розірвано за рішенням суду за
вимогою набувача.

Згідно ст. 756 ч. 1 ЦК України, у разі
розірвання договору довічного
утримання у зв»язку з невиконанням або
неналежним виконанням набувачем
обов»язків за договором, відчужуваний
набуває право власності на майно, яке
було їм передано.

Відповідно до ст. 73 Закону України
«Про нотаріат», нотаріусом при
посвідченні договору довічного
утримання було накладено заборону на
відчуження майна, яка у разі припинення
договору повинна бути скасована.

Просить суд:

1. Розірвати договір довічного
утримання укладений 09.07.1998 року, між
ОСОБА_1, и ОСОБА_2, посвідчений
державним нотаріусом Другої
Слов»янської державної нотаріальної
контори ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі під №348.

2. Привести сторони в первісний стан,
а саме:

- припинити право власності ОСОБА_1 на 2/5
частини житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд;

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 2/5 частини житлового
будинку №12 по вул. Пушкінська, селища
Донецьке, Слов»янського району з
відповідною часткою господарських
будівель та споруд.

3. Скасувати державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_1 на підставі
договору довічного утримання від
09.-7.1998року на 2/5 частини житлового
будинку №12 по вул. Пушкінська, селища
Донецьке, Слов»янського району з
відповідною часткою господарських
будівель та споруд.

4. Скасувати заборону на відчуження 2/5
частини житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд, накладену 09.07.1998 року державним
нотаріусом Другої Слов»янської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3,
запис №10.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 – адвокат ОСОБА_4, діючий на
підставі договору (а.с.12), позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив суд
його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не
з»явилась, надіслала поштою заяву
(а.с.17), у якій вказала, що позовні вимоги
ОСОБА_1 вона визнає у повному обсязі, не
заперечує проти їх задоволення та
просила справу розглянути без її
участі у зв»язку з поганим
самопочуттям.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
документи, всебічно і повно з»ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
грунтуються позовні вимоги, об»єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Статтею 213 ЦПК України передбачено,
що рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим, ухвалене на основі
повно і всебічно з»ясованих обставин
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, показань свідків,
письмових доказів, речових доказів,
висновків експертів.

Стаття 58 ЦПК України передбачає, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Так, у судовому засіданні з
вірогідністю було встановлено, що:

- 09.07.1998р.Тягнирядко О.М. уклав договір
довічного утримання своєї матері
ОСОБА_1К.( а.с.4);

- відповідно до умов договору ОСОБА_2
передала ОСОБА_1 у власність 2/5 частини
житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд, а ОСОБА_1 зобов»язався довічно
утримувати ОСОБА_2, забезпечуючи її
харчуванням, одягом, доглядом та
обхідною допомогою (п.1,4 Договору від
09.07.1998р.);

- договір довічного утримання від
09.07.1998року було посвідчено державним
нотаріусом Другої Слов»янської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3
та зареєстровано за №348;

- у п. 6 цього договору вказано, що він
може бути розірваний за згодою сторін,
а в разі невиконання його умов та
відмови від добровільного розірвання
– у судовому порядку;

- ОСОБА_1 не виконує свої зобов»язання
за договором довічного утримання від
09.07.1998року, так як переважно
знаходиться на території РФ, де
проживає (а.с.2), працює і лише 2-3 рази на
рік приїздить до ОСОБА_2 за місцем її
проживання - будинок №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району, Донецької
області, Україна.

Стаття 61 ч.1 ЦПК України передбачає,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_1, з пояснень його представника
ОСОБА_4 та з заяви ОСОБА_2, ані позивач,
ані відповідач не заперечує проти
перелічених вище обставин, а тому,
відповідно до вимог ч. 1 ст.61 ЦПК
України, не підлягають доказуванню
сторонами.

Відповідно до вимог ст. 755 ч. 1 п.2 ЦК
України, договір довічного утримання
може бути розірвано за рішенням суду за
вимогою набувача.

Набувач – позивач ОСОБА_1, звернувся до
суду з позовом про розірвання договору
довічного утримання від 09.07.1998р.,
оскільки він належним чином не виконує
взяті на себе зобов»язання, відповідно
до умов договору довічного утримання
від 09.07.1998р., і цього не заперечує
відчужувач – відповідач ОСОБА_2, суд
вважає, що договір довічного утримання,
укладений 09.07.1998року, між ОСОБА_1, и
ОСОБА_2, посвідчений державним
нотаріусом Другої Слов»янської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі під №348, слід
розірвати.

Згідно ст. 756 ч. 1 ЦК України, у разі
розірвання договору довічного
утримання у зв»язку з невиконанням або
неналежним виконанням набувачем
обов»язків за договором, відчужуваний
набуває право власності на майно, яке
було їм передано.

Враховуючи вимоги ст. 756 ч. 1 ЦК України,
суд вважає, що вимогу позивача щодо
приведення сторони в первісний стан:
припинення право власності ОСОБА_1 на 2/5
частини житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд; і визнання за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 2/5
частини житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд.

Також підлягає задоволенню вимога
ОСОБА_1 в частині скасування державної
реєстрації права власності за ОСОБА_1
на підставі договору довічного
утримання від 09.07.1998року на 2/5 частини
житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд.

Відповідно до ст. 73 Закону України
«Про нотаріат», нотаріусом при
посвідченні договору довічного
утримання було накладено заборону на
відчуження майна, яка у разі припинення
договору повинна бути скасована.

Враховуючи вимоги ст. 73 Закону України
«Про нотаріат», суд вважає, що позовну
вимогу ОСОБА_1 щодо скасування заборони
на відчуження 2/5 частини житлового
будинку №12 по вул. Пушкінська, селища
Донецьке, Слов»янського району з
відповідною часткою господарських
будівель та споруд, накладену 09.07.1998
року державним нотаріусом Другої
Слов»янської державної нотаріальної
контори ОСОБА_3, запис №10, слід
задовольнити.

Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК
України розглядає справу у межах
заявлених позовних вимог та на
підставі доказів, наданих сторонами.
Особа, яка бере участь у справі,
зобов’язана надати усі наявні у неї
докази та довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, що мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких виник спір.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 73 Закону України «Про
нотаріат», ст.ст. 755 ч. 1 п.2, 756 ч. 1 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 27, 57, 58, 60, 61, 62, 209 ч.3,
212-215 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення договору довічного
утримання задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання
укладений 09.07.1998року, між ОСОБА_1, и
ОСОБА_2, посвідчений державним
нотаріусом Другої Слов»янської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3,
зареєстрований в реєстрі під №348.

Привести сторони в первісний стан, а
саме:

- припинити право власності ОСОБА_1 на 2/5
частини житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд;

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 2/5 частини житлового
будинку №12 по вул. Пушкінська, селища
Донецьке, Слов»янського району з
відповідною часткою господарських
будівель та споруд.

Скасувати державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_1 на підставі
договору довічного утримання від
09.07.1998року на 2/5 частини житлового
будинку №12 по вул. Пушкінська, селища
Донецьке, Слов»янського району з
відповідною часткою господарських
будівель та споруд.

Скасувати заборону на відчуження 2/5
частини житлового будинку №12 по вул.
Пушкінська, селища Донецьке,
Слов»янського району з відповідною
часткою господарських будівель та
споруд, накладену 09.07.1998 року державним
нотаріусом Другої Слов»янської
державної нотаріальної контори ОСОБА_3,
запис №10.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Слов’янський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: