АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/3218/2014
інстанції: Юзькова О.Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 6 грудня 2013 року у
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Універсал Банк» про
розірвання договору поруки, за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк» про розірвання
договору поруки та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» про розірвання договору поруки,-

в с т а н о в и в :

ПАТ «Універсал Банк» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості,
мотивуючи свої вимоги тим, що 27 березня
2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 007-2008-920, за яким
відповідач отримала грошові кошти у
розмірі 1 000 000,00 доларів США з кінцевим
терміном повернення по 10 березня 2026
року.

В свою чергу між банком та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в якості забезпечення виконання
за кредитним договором 29 червня 2011 року
було укладено договори поруки,
відповідно до яких відповідачі взяли
на себе солідарну відповідальність з
позичальником щодо виконання умов
кредитного договору. За умовами
кредитного договору ОСОБА_2 взяла на
себе зобов'язання повертати кредит у
повному обсязі в терміни встановлені
угодою відповідно до графіку погашення
кредиту, що є додатком № 2 до кредитного
договору та сплачувати проценти у
розмірі 13,45% річних. У зв'язку із
фінансовими труднощами у позичальника
протягом 2009-2011 років між банком та
ОСОБА_2 укладалися додаткові угоди до
кредитного договору та
змінювавсяпорядок сплати кредиту.
Проте, взяті на себе зобов'язання за
договором позичальник належним чином
не виконував, внаслідок чого
утворилася заборгованість, яку банк
просив стягнути на його користь, а саме
у розмірі 1 196 439,36 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ складає 9 563 139,78
грн.

Не погоджуючись з заявленими вимогами
ОСОБА_2 звернулась із зустрічним
позовом про розірвання кредитного
договору та затвердження
альтернативного розрахунку залишку
заборгованості виходячи з курсу обміну
долара США до національної валюти, що
діяв на момент отримання кредиту та
встановлення графіку погашення на
залишок. Зазначала, що на момент
укладання договору та отримання коштів
відповідно до умов договору її не було
повідомлено про всі кредитні ризики,
девальвацію національної валюти
відносно валюти кредитування. Також
укладаючи договір ОСОБА_2 не могла
передбачити настання світової
фінансової кризи і при всій своїй
обачливості не могла запобігти
негативному впливу фінансової
світової кризи. Позивач неодноразово
зверталась до банку з проханням про
зміну валюти зобов'язання, проте банк
не погодився на її пропозицію.
Одночасно з численними зверненнями до
банку позивач шукала шляхи для
погашення заборгованості, серед
варіантів була і пропозиція передати у
власність банку в рахунок погашення
заборгованості квартиру, яка їй
належить, домоволодіння. Не дивлячись
на всі намагання позивача щодо
порозуміння, банк кошти які вносились
на погашення кредиту зараховував на
погашення процентів, внаслідок чого
заборгованість тільки збільшувалась.
За таких обставин ОСОБА_2 вважала, що
наявні підстави для розірвання
договору, відповідно до ст. 652 ЦК
України.

В свою чергу, відповідачі ОСОБА_3. та
ОСОБА_4, також не погодившись з вимогами
ПАТ «Універсал Банк» подали зустрічні
позови про розірвання договорів
поруки, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України. Повідомлення (вимога) від
кредитора позичальнику направлена 25
жовтня 2012 року і за положеннями п. 5.2.5.
кредитного договору право вимоги
виникло на 31 календарний день з дня
направлення вимоги, строк виконання
основного зобов'язання настав
25листопада 2012 року, проте банк
звернувся до суду з позовом лише в
травні 2013 року. Крім того зазначають, що
вони взагалі не отримували таких
попереджень від банку.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 6 грудня 2013 року
позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 1 196 439,36 доларів США, що в
гривневому еквіваленті становить 9 563
139,78 грн. Вирішено питання про розподіл
судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову банку відмовити,
зустрічні позови задовольнити.

В суді апеляційної інстанції
представник ПАТ «Універсал Банк» -
Чвалюк А.В. проти апеляційної скарги
заперечував, рішення Шевченківського
районного суду міста Києва від 6 грудня
2013 року просив залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду
із заявою у якій просила перенести
розгляд справи на більш пізній час у
зв'язку із її лікуванням, на
підтвердження чого надала відповідну
довідку. Визнаючи причину неявки
неповажною апеляційний суд виходить із
такого.

У зазначеній довідці від 18 березня 2014
року вказано, що ОСОБА_2 перебуває на
амбулаторному лікуванні з 17 березня 2014
року. Враховуючи, що відповідач
перебуває на амбулаторному (не
стаціонарному) лікуванні та те, що
остання 19 березня 2014 року особисто
з'явилася в суд апеляційної інстанції
та подала відповідну заяву, а також
беручи до уваги, що у заяві не зазначено
намірів подати суду додаткових доказів
по суті справи, колегія суддів вважала
за можливе слухати справу у
відсутність осіб, що не з'явилися на
підставі частини 2 статті 305 ЦПК
України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення з таких
підстав.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

При розгляді справи судом встановлено,
що 27 березня 2008 між ВАТ «Універсал
Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № 007-2008-920, за умовами якого
відповідач отримала грошові кошти в
сумі 1 000 000,00 доларів США строком до 10
березня 2026 року та зобов'язалась
сплачувати відсотки на рівні 13,45
річних.

В якості забезпечення виконання взятих
на себе зобов'язань, відповідно до
положень ст. 546 ЦК України, між банком та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 29 червня 2011 року
укладено договори поруки.

Як свідчать умови кредитного договору,
позичальник взяла на себе зобов'язання
повернути кредит у повному обсязі в
терміни та розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту, згідно
додатку № 2. При цьому терміном
погашення кожного щомісячного платежу
за графіком погашення кредиту
вважається останній робочий день, що
передує 10 числу кожного календарного
місяця строку кредитування, протягом
якого позичальник має сплатити платіж.

В свою чергу, за договорами поруки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяли на себе
зобов'язання відповідати перед банком
по всіх зобов'язаннях позичальника, що
випливають з кредитного договору №
007-2008-920 від 27 березня 2008 року, як
солідарні боржники в повному обсязі.

Протягом 2009- 2011 року до кредитного
договору укладалися додаткові угоди,
якими кредитор та боржник вносили
зміни до графіку платежів та
процентної ставки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У зв'язку із неналежним виконанням умов
кредитного договору станом на 15
листопада 2013 року сума заборгованості
становить 1 196 439,36 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ становить 9 563 139,78
грн. і складається з простроченої
заборгованості по кредиту - 45 759,90
доларів США, суми кредиту - 927 297,19
доларів США, відсотків - 217 733,53 доларів
США та підвищених відсотків - 5 648,74
доларів США.

Відповідно до вимог ст. 652 ЦК України, у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувались при укладанні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не передбачено договором або не
виплаває із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

При цьому, за приписами зазначеної
норми матеріального права, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладання договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виникнення договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладанні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
характеру не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, процесуальний закон у
розумінні вимог статей 57-60 ЦПК України
зобов'язує позивача довести наявність
одночасно чотирьох умов передбачених
ст. 652 ЦК України для розірвання
договору.

В матеріалах справи відсутні докази,
які свідчать про те, що при укладанні в
2008 р. кредитного договору ОСОБА_2 банком
повною мірою було повідомлено про всі
існуючи ризики, проте дана обставина не
може бути покладена в основу рішення
про розірвання договору.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
того, що ОСОБА_2 не доведено наявність
достатніх обставин, з якими
законодавець пов'язує можливість
розірвання договору, а доводи на які
остання посилалась як на підставу
своїх вимог та заперечень не
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України
встановлено, що порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк виконання основного зобов'язання
не встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладання
договору поруки.

У зустрічних позовах ОСОБА_3, ОСОБА_4
зазначають, що договори поруки,
укладені ними з банком мають бути
розірвані у зв'язку із тим, що виконання
основного зобов'язання - повернення
кредиту, настало через 31 день після
пред'явлення вимоги до позичальника,
яка направлена 25.10.2012 р.Посилались на ті
обставини, що кредитором не було
належним чином повідомлено
поручителів про дострокове погашення
кредиту.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних і
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Як зазначалось вище, підстави для
розірвання договору передбачені ст. 652
ЦК України, а положення ст. 559 ЦК України
передбачають можливість визнання
поруки припиненою при настанні певних
умов.

Беручи до уваги обов'язок суду
розглядати справи у межах позовних
вимог, враховуючи відсутність підстав
для розірвання договорів поруки
укладених з ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що вимоги останніх задоволенню
не підлягають.

Судом встановлено, що позичальник
ОСОБА_2 належним чином не виконує взяті
на себе зобов'язання за кредитним
договором, проте, зокрема з виписок по
особовому рахунку позичальника,
вбачається, що ОСОБА_2 здійснювались
платежі за для погашення
заборгованості без дотримання графіку
платежу встановленого сторонами
кредитного договору, внаслідок чого
виникла заборгованість.

Станом на 15 листопада 2013 року така
заборгованість становить 1 196 439,36
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 9 563 139,78 грн. і
складається з простроченої
заборгованості по кредиту у сумі 45 759,90
доларів США (365 758,88 грн.), суми
дострокового стягнення кредиту у сумі
927 297,19 доларів США (7 411 886,44 грн.),
відсотків у сумі 217 733,53 доларів США (1 740
344,08 грн.), підвищених відсотків у сумі 5
648,74 доларів США (45 150,38 грн.).

Як встановлено судом, відповідачам
направлялись вимоги про сплату
простроченої заборгованості та
попереджено про наслідки невиконання
такої вимоги - примусове стягнення.

За приписами ст. 629 договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 525 ЦПК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В свою чергу ст. 553 ЦК України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
згідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Зважаючи на викладене та беручи до
уваги неналежне виконання
позичальником умов кредитного
договору та солідарного обов'язку
останнього та поручителів перед
кредитором, колегія суддів
погоджується з висновком суду щодо
задоволення вимог ПАТ «Універсал
Банк».

Судом правильно вирішено питання про
розподіл судових витрат по справі у
відповідності до вимог статті 88 ЦПК
України.

Доводи апеляційної скарги з приводу
того, що банк виявив небажання змінити
валюту зобов'язання у зв'язку із чим
відбулось порушення співвідношення
майнових інтересів сторін, а
позичальника позбавлено того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору виходячи із сум, які були
визначені станом на дату укладення
договору кредиту не є такими, що можуть
вплинути на висновку суду, з огляду на
умови укладеного між сторонами
договору та його валюти, а тому не
беруться до уваги колегією суддів.

Доводи з приводу безпідставності
висновків суду щодо відсутності
підстав для задоволення вимог за
зустрічними позовами не знайшли свого
підтвердження при апеляційному
розгляді справи як недоведені, а
посилання скарги щодо допущених
помилок при ухваленні рішення та
розгляді справи на правильність
висновків щодо необхідності
солідарного стягнення з відповідачів
заборгованості, яка утворилася, не
впливають, оскільки не може бути
скасоване правильне по суті рішення з
формальних міркувань.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту першого частини 1
статті 307 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених статтею 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 6 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко