Справа № 1325/1304/12
Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Провадження № 22-ц/783/285/14
Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:
головуючого судді: Ванівського О.М.

суддів: Богонюка М.Я., Приколоти Т.І.

при секретарі: Цар М.М.

з участю: представника позивача -
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4

відповідачів - ОСОБА_5 та її адвоката -
ОСОБА_6, ОСОБА_7

третьої особи - приватного
нотаріуса Турківського районного
нотаріального округу - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові в залі суду
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Турківського
районного суду Львівської області від
11 вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа:
приватний нотаріус Турківського
районного нотаріального округу ОСОБА_8
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним та відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2012р. ОСОБА_9 звернулася в
суд із позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
будинку АДРЕСА_1 від 20 липня 2011 року
недійсним та стягнення моральної шкоди
в розмірі 10000 грн. і судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що їй на праві власності
належить будинок АДРЕСА_1. 15.03.2005р. вона
все своє майно, в тому числі
вищевказаний будинок, заповіла своєму
сину про що склала заповіт. Однак,
недавно їй стало відомо, що вказаний
будинок в 2011р. був переоформлений на її
сусіда - ОСОБА_7. Відповідачі - ОСОБА_7 та
його мати ОСОБА_5, скориставшись її
неграмотністю та глухотою, 20.07.2011р.
ввели її в оману, сказавши в
присутності свідків, що вона повинна
підписати документ про безкоштовне
надання їй дров, хоча насправді це був
договір купівлі-продажу її будинку.
Жодних коштів за нібито проданий
будинок від відповідачів вона не
отримала. Іншого житла, окрім цього
будинку в неї немає. Враховуючи те, що
вищевказаний договір укладений на
підставі незаконно виготовленого
другого паспорту та документів, яких
вона не замовляла, була введена
відповідачами в оману, через що не
могла розуміти значення своїх дій, її
волевиявлення не відповідало її
внутрішній волі, оскільки вона не
бажала наслідків, які він тягне, а тому
вважає, що є всі підстави для визнання
вказаного договору недійсним.

Рішенням Турківського районного суду
Львівської області від 11 вересня 2013
року позов ОСОБА_9 задоволено. Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
будинку разом із прилеглими до нього
господарськими будівлями і спорудами
за АДРЕСА_1 від 20 липня 2011 року,
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_7,
посвідчений приватним нотаріусом
Турківського районного нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрованим в
реєстрі за №804; стягнено солідарно з
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9
моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та
стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9
суму сплаченого судового збору в
розмірі 469,72 грн.; стягнено з ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 суму
сплаченого судового збору в розмірі по
74,14 грн. з кожного та стягнено з ОСОБА_7,
ОСОБА_5 суму недоплаченого судового
збору в розмірі по 40,56 грн. з кожного.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначає, що на
момент укладення оспорюваного
договору ОСОБА_9 усвідомлювала
значення своїх дій та могла керувати
ними, жодного обману щодо позивача вона
не вчиняла, а тому відсутні підстави
для визнання його недійсним. Крім того,
позивачем не надано жодних доказів
заподіяння їй моральної шкоди. Просить
рішення Турківського районного суду
Львівської області від 11 вересня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу: відповідачів -
ОСОБА_5 та її адвоката - ОСОБА_6, ОСОБА_7,
третю особу - ОСОБА_8 на підтримання
апеляційної скарги, представників
позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 та адвоката
ОСОБА_4 на її заперечення, вивчивши та
перевіривши матеріали справи, та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід зодоволити
частково з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з того, що позивач
внаслідок свого похилого віку, стану
здоров'я та неписьменності не розуміла
значення своїх дій та не могла керувати
ними; її волевиявлення не відповідало
їй внутрішній волі на укладення
правочину; оспорюваних договір
вчинений позивачем під впливом обману,
суперечить моральним засадам
суспільства та не спрямований на
реальне настання правових наслідків, а
тому визнав його недійсним з підстав,
передбачених ст.ст.203,215,230 ЦК України.

Судом та матеріалами справи
встановлено, що на підставі свідоцтва
про право власності на нерухоме мано
від 12.08.2010р. позивачу на праві приватної
власності належить житловий будинок,
який знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.(т.1 а.с.16). 15.03.2005 року вона
заповіла своєму синові все своє
майно(т.1 а.с.17). 20 липня 2011р. позивач
ОСОБА_9 та відповідач ОСОБА_7 уклали
договір купівлі-продажу будинку разом
із прилеглими до нього господарськими
будівлями та спорудами за АДРЕСА_1, що
стверджується договором
купівлі-продажу, посвідченого
нотаріусом Турківського районного
нотаріального округу Львівської
області ОСОБА_8 та зареєстрованого в
реєстрі за №804. (т.1 а.с.18, 190).

Згідно п.4.4. оспорюваного договору
сторони домовились, що Продавець
зобов'язується звільнити будинок,
оплатити всі комунальні послуги на
момент виселення, виписатись(знятись з
реєстрації) з проданого будинку разом
із усіма зареєстрованими в ньому
особами до 20.07.2012р., на що Покупець дав
свою згоду.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, а відповідно до ст.212 ЦПК
України жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно Акту №481 амбулаторної судової
психолого-психіатричної експертизи
від « 04.06.-29.07.2013р.», комісія прийшла до
висновку, що на даний час ОСОБА_9, 1927р.н.,
виявляє стійкий хронічний психічний
розлад у вигляді розумової відсталості
в ступені дебільності, обтяженої
церебральним атеросклерозом з
вираженим психоорганічним синдромом
та за своїм станом не може
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. Потребує опіки. Можна
припустити, що у період підписання
оспорюваного договору ОСОБА_9 також
виявляла розумову відсталість в
ступені дебільності обтяженої
церебральним атеросклерозом з
вираженим психоорганічним синдромом
та за своїм станом не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними. В зв'язку з наявністю
висновку експертів психіатрів,
відповісти на питання чи здатна ОСОБА_9,
враховуючи її вік, стан здоров'я,
особливості розумового розвитку,
правильно зрозуміти в повному обсязі
текст договору купівлі-продажу від
20.07.2011р. та приймати осмислене рішення
під час його підписання не
представилось можливим. (т.2 а.с.28-36)

Із показань свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 даних при розгляді справи в
суді першої інстанції, вбачається, що
позивач є неписьменною - не вміє читати
та писати. ОСОБА_9 постійно повторювала,
що хоче передати свій будинок у спадок
своєму єдиному синові.

Третя особа - нотаріус ОСОБА_8 в суді
апеляційної інстанції пояснив, що
додатково він не роз'яснював позивачу,
що остання змушена буде через 1 рік
виселитися із проданого будинку та не
з'ясовував у неї чи має вона інше житло.

Із медичних документів, наявних в
матеріалах справи вбачається, що
позивач знаходиться на обліку в лікаря
отоларинголога в Турківській
райполіклініці з приводу старечої
приглухуватості ІІІ-IV ступеня (т.1 а.с.15).

Згідно Довідки про склад сім'ї і
прописку від 13.02.2013р. ОСОБА_13(син
позивача) проживає в АДРЕСА_2 в
однокімнатній квартирі, без
комунальних вигод, загальною площею 45,2
кв.м. з сім'єю в кількості 4 осіб(дружина,
син та внук)(а.с. 140 )

Статтею 203 ЦК України встановлені
вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину. Підставою
недійсності правочину, згідно ч.1 ст.215
ЦК України, є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України, головним
елементом угоди є вільне волевиявлення
сторін правочину та його відповідність
внутрішній волі, які спрямовані на
настання певних наслідків, додержання
яких є необхідним для дійсності
правочину, а відсутність такої є
підставою для визнання такого
правочину недійсним.

Зважаючи на те, що позивач в момент
укладення спірного договору страждала
старечою приглухуватістю ІІІ-IV
ступеня, є неписьменною, у 2005 році
заповіла все своє майно синові, в
результаті вчинення правочину
фактично позбавила себе єдиного житла,
враховуючи стан її здоров'я та похилий
вік(85років), колегія суддів приходить
до висновку, що спірний договір
укладений нею за відсутності її
вільного волевиявлення, яке б
відповідало її внутрішній волі та було
спрямоване на настання реальних
наслідків.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції в частині визнання
недійсності спірного договору з
підстав визначених ст.203 ЦК України є
обґрунтованими та такими, що
відповідають фактичним обставинам
справи.

Разом з тим, висновок місцевого суду
про те, що даний договір
купівлі-продажу вчинений позивачем ще
й внаслідок обману з боку відповідачів,
а тому є підстави для визнання його
недійсним із цих підстав, є
безпідставний, оскільки такий факт
матеріалами справи, належними та
достовірними доказами, не доведений, як
того вимагають приписи ст. ст. 10, 11 ЦПК
України. Доводи апеляційної скарги в
цій частині висновків суду не
спростовують.

Крім того, згідно з роз'яснень, наданих
в п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 2009 року № 9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними». Правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину.
Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману. Обман може
виражатись в активних та пасивних діях
недобросовісної сторони правочину.

Таким чином, зайвим є посилання
місцевого суду, як на підставу визнання
договору недійсним, на ст.230 ЦК України,
оскільки матеріалами справи
встановлено недотримання загальних
вимог, які необхідні для чинності
правочину, а відтак для визнання
правочину недійсним є достатньо однієї
із підстав зазначених позивачем.

Право на відшкодування моральної шкоди
передбачене ст.23 ЦК України, однак ні
чинним законодавством у договірних
відносинах, ні умовами оспорюваного
договору не передбачено право на
відшкодування моральної шкоди, в тому
числі у випадку визнання його
недійсним, а відтак, колегія суддів
приходить до висновку, що відсутні
підстави для її відшкодування. Тому,
рішення суду першої інстанції в тій
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні таких позовних вимог.

В порядку ст.88 ЦПК України стягненню з
відповідачів підлягають судові
витрати пропорційно до задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2,3, 309, 313, 314
ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Турківського районного суду
Львівської області від 11 вересня 2013
року в частині стягнення моральної
шкоди в розмірі 10000 грн. - скасувати та в
цій частині відмовити.

Рішення Турківського районного суду
Львівської області від 11 вересня 2013
року в частині стягнення судового
збору - змінити та стягнути з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_9 сплачений при подачі
позовної заяви судовий збір в розмірі
469,72 грн..

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням апеляційного суду законної
сили.

Головуючий
О.М.Ванівський

Судді
М.Я.Богонюк

Т.І.Приколота