У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів
: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.

секретар судового
засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 13 січня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 13.01.2014 р.
позовні вимоги ПАТ КБ "Надра"
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ "Надра"
заборгованість по кредитному договору
№ 14/22/ЕК-2008-980 від 27.05.2008 р. : 8371,17 грн. по
тілу кредиту, 8253,83 грн. за відсотками,
4059,98 грн. штрафу, 1818,62 грн. пені. В решті
позовних вимог до ОСОБА_1 та у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
відмовлено. Вирішено питання про
судові витрати.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2
вважає його незаконним, ухваленим з
порушенням матеріального та
процесуального права у частині
задоволення позовних вимог до ОСОБА_1

Вказує, що судом не взято до уваги того,
що у п.11.2 договору сторони встановили
строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням платежів,
відповідно до графіку, який є складовою
частиною договору. Оскільки таким
графіком встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами, то право
кредитора вважається порушеним з
моменту недотримання боржником строку
погашення чергового траншу, а відтак
початок перебігу строку позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення. Вказане також
підтверджується правовим висновком
Верховного Суду України в постанові
від 06.11.2013 р. справа № 6-116цс13. Суд не
з'ясував, на погашення якого саме
простроченого платежу була спрямована
сплата коштів ОСОБА_1 11.07.2011 р. та який зі
строків позовної давності ним
перервався. В судовому засіданні
представник позивача зазначив, що
сплачені ОСОБА_1 кошти 11.07.2011 р. були
спрямовані банком на погашення
заборгованості по відсотках. А
останній платіж на погашення тіла
кредиту відповідач здійснила 27.04.2010 р.
Отже позивач звернувся до суду з
вимогами строки давності яких минули
відповідно до ст. 261, 266, 267 ЦК України.
Крім того позивачем безпідставно
нараховано штраф і пеню на основну суму
заборгованості, строк давності якої
минув. Крім
________________________________________________________________________
____________________

Справа № 565/1874/13-ц
Головуючий у 1-й
інст. - Ковтунович М.І.

Провадження № 22ц/787/457/2014

Доповідач - Оніпко О.В.

того, відповідно до ст. 1048 ЦК України є
неправомірним нарахування позивачем
відсотків у розмірі 36% річних з дня
закінчення дії кредитного договору,
тобто з 14.05.2010 р.

Просить рішення в частині задоволення
позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про її відхилення, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 було укладено
договір 14/22/ЕК-2008-980 від 27.05.2008 р. за
умовами якого банк надає позичальнику
грошові кошти в сумі 25 000 грн. на
споживчі потреби строком до 14 травня 2010
року зі сплатою за користування
кредитом відсотків з розрахунку 26 %
річних, що обчислюються виходячи з 360
днів у році.

18 листопада 2013 року ПАТ КБ "Надра"
звернулося до відповідачів з вимогою
про стягнення заборгованості з
врахуванням заяви про зменшенням
розміру позовних вимог від 26.12.2013 р. 22
864,34 грн., з яких: заборгованість по тілу
кредиту - 8371,17 грн.; заборгованість за
відсотками - 8 253,83 грн.; пеня за
прострочення сплати кредиту 2179,36 грн.;
штраф за порушення вимог кредитного
договору - 4059,98 грн.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит)позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормами частини 1 статті 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору. Якщо
у зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (частина 1 статті 530 ЦК
України).

Згідно п.1.3 договору кредит надається
позичальнику строком до 14 травня 2010
року.

Пунктом 11.2. договору визначено, що
договір діє до повного виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

Відповідно до п.1 ст. 264 ЦК України
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

У запереченні на позов представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявив про застосування
судом наслідків пропуску строків
позовної давності.

З розрахунку наданого позивачем (а.с. 49)
та неоспореного ОСОБА_1 вбачається, що
останній платіж на виконання договору
було останньою здійснено 11 липня 2011
року, після закінчення строку
виконання договору, що свідчить про
визнання нею усієї заборгованості, яка
утворилась за кредитним договором №
14/22/ЕК-2008-980 від 27.05.2008р.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі
недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором: 1) у першу чергу
відшкодовуються витрати кредитора,
пов'язані з одержанням виконання; 2) у
другу чергу сплачуються проценти і
неустойка; 3) у третю чергу сплачується
основна сума боргу.

Пунктом 5.1.3 договору встановлено, що
кошти для погашення заборгованості в
першу чергу направляти на сплату: 1)
прострочених відсотків за
користування кредитом; 2) поточних
відсотків за користування кредитом; 3)
штрафних санкцій за не сплачені у строк
відсотки; 4) простроченої основної суми
боргу - сума кредиту; 5) неустойки за
повернення в строк кредиту; 6) суми
кредиту.

За наведених обставин доводи
апеляційної скарги про нез»ясування
місцевим судом на погашення якого саме
платежу було внесено відповідачкою
кошти, не заслуговують на увагу і не є
підставою для відмови у позові.

Не може також бути взято до уваги
посилання представника відповідача на
безпідставне нарахування відсотків по
кредиту після закінчення строку
договору.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що
зобов'язання припиняться виконанням,
проведеним належним чином.

В ч.1 ст. 631 ЦК України зазначено, що
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснювати свої права
і виконувати свої обов'язки відповідно
до договору.

Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце, під час дії
договору.

Так, ч.1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 ЦК України,
яка нараховується від дня, коли речі
мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

У зв»язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх
зобов'язань за договором у повному
обсязі, ПАТ КБ "Надра" правомірно
продовжувало нараховувати відсотки,
пеню та неустойку, які включені до суми
заборгованості.

За наведених обставин, місцевий суд
обгрунтовано задовольнив позовні
вимоги ПАТ КБ « Надра» до ОСОБА_1 та
стягнув з відповідачки на користь
позивача заборгованість у загальній
сумі 22 505, 60 грн.

Оскільки рішення суду першої інстанції
ухвалене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги висновків,
наведених у ньому, не спростовують,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 13 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: