АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/2590/14
Головуючий в 1 інстанції Янжула О.С.
Доповідач Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Савеленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» на рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 13 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_2 та
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» про стягнення
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідачів моральної шкоди в сумі
200000 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки, які належать
відповідачам, в результаті аварії, яка
сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді в с. Городище в
районі м. Марганець, він постраждав та
отримав тяжкі травми, чим йому завдано
моральну шкоду.

Рішенням Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 13
січня 2014 року стягнуто на користь
позивача з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_2
солідарно в відшкодування моральної
шкоди 100000 грн., з АТ «СГ «ТАС» - 2550 грн.,
стягнуто солідарно з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_2, АТ «СГ «ТАС»
судовий збір на користь держави в
розмірі 114 грн. 70 коп., а в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права
Державне підприємство «Придніпровська
залізниця» просить скасувати рішення
суду в частині задоволених позовних
вимог ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та постановити нове рішення
про відмову в їх задоволенні.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - зміні з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
залізничному переїзді 115 км + 566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
в с. Городище в районі м. Марганець 12
жовтня 2010 року сталося зіткнення
електровоза ВЛ-8 № 1583 з рейсовим
автобусом БАЗ-А079 «Еталон», в
результаті чого загинуло 43 особи та 10
осіб травмовано, в тому числі,
постраждав позивач, отримавши тяжкі
тілесні ушкодження, а саме: травми у
вигляді тяжкої сочетанної закритої
черепно-мозкової травми забою
головного мозку 2-го ступеню,
субдуральні гігроми з двох сторін,
закрита травма грудної клітини,
перелом 3-7-го ребер справа і 4-6-го ребер
зліва, двосторонній гідроторакс,
перелом променевої кістки справа,
синдром позиційного здавлювання
правої нижньої кінцівки, напружена
гематома правого стегна, тромбоз
суральних вен правої гомілки, у зв'язку
з чим відповідно довідки МСЕК позивачу
встановлена друга група інвалідності з
06.04.2011 року безстроково.

За Актом розслідування причин та
обставин дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася 12 жовтня 2010 року на
залізничному переїзді 115 км+566 м
перегону Нікополь-Марганець
Криворізької дирекції залізничних
перевезень Придніпровської залізниці
від 12-13 жовтня 2010 року, автобус БАЗ-А079
«Еталон», державний номер НОМЕР_1,
належить ПП «ОСОБА_2», перевізник ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_1», ліцензія на перевезення
НОМЕР_3, дійсна до 29.11.2014 року, видана на
фізичну особу ОСОБА_2. Електровоз ВЛ-8
№1583. приписаний до Криворізького
локомотивного депо Придніпровської
залізниці, побудований 10.01.1967 на
Тбіліському електровозобудівному
заводі.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність
пов'язана з використання, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнанням,
використанням, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка володіє
транспортним засобом на законних
підставах. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберіганням або
утриманням якого створює підвищену
небезпеку.

У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислі
потерпілого.

Згідно ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали
шкоди, зобов'язані її відшкодувати
незалежно від їхньої вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України
особи, спільними діями або
бездіяльністю яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність
перед потерпілим.

Згідно п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року N 6 «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» шкода заподіяна
кількома особами, відшкодовується
кожною з них в частині, заподіяної нею.
Особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями, або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілими. У такому ж порядку
відповідають володільці джерел
підвищеної небезпеки за шкоду,
заподіяну внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки іншим
особам.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» судам
роз'яснено, що особи, які спільно
завдали шкоди, тобто завдали
неподільної шкоди взаємопов'язаними,
сукупними діями, або діями з єдністю
наміру, несуть солідарну
відповідальність перед потерпілими
(статті 543, 1190 ЦК). У такому самому
порядку відповідають особи, які
здійснюють діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки іншим особам.
Суди мають розрізняти випадки, коли
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки шкоди завдано
самим володільцям цих джерел, від
випадків, коли шкоди завдано іншим
особам (наприклад пасажирам,
пішоходам). У цьому випадку особи, які
спільно завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої вини
(частина 2 ст. 1188 ЦК). При цьому
солідарний боржник, який відшкодував
спільно завдану шкоду, має право
вимагати з кожного з інших завдавачів
шкоди частку виплаченого потерпілому
відшкодування. Оскільки боржник, який
виконав солідарне зобов'язання, має
право зворотної вимоги, тобто стає
кредитором за регресним зобов'язанням
до інших боржників, розподіл
відповідальності солідарних боржників
один перед одним (визначення часток) за
регресним зобов'язанням здійснюється
на загальних підставах за правилами
статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що
відповідає ступеню вини кожного з
боржників.

Виходячи з того, що позивачу
внаслідок взаємодії двох транспортних
засобів - джерел підвищеної небезпеки
(автобуса та поїзда) завдано моральної
шкоди, суд обґрунтовано дійшов
висновку про необхідність її стягнення
солідарно з відповідачів на користь
позивача, керуючись названими нормами
закону.

Доводи Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» у скарзі
про залишення судом без уваги
відсутності сукупних дій водія
автобусу БАЗ-А079 ОСОБА_4 та локомотивної
бригади електровоза ВЛ-8 № 1583 у
заподіянні позивачу шкоди, що виключає
їх солідарне зобов'язання щодо
відшкодування шкоди, фактично
зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь та переоцінки доказів,
яким суд дав належну оцінку за своїм
внутрішнім переконанням відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України.

Разом з тим, суд в рішенні не навів
достатніх необхідних мотивів і своїх
міркувань, з яких він виходив,
визначаючи розмір відшкодування
позивачу моральної шкоди в сумі 100000
грн., тому з урахуванням характеру та
обсягу заподіяних позивачу моральних і
душевних і фізичних страждань, їх
тривалості та конкретних обставин
справи, принципу розумності та
справедливості розмір стягнутих судом
з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця» та ОСОБА_2
відшкодувань за спричинену позивачу
моральну шкоду, на думку колегії
суддів, повинен бути зменшений до 30000
грн..

Крім того, стягуючи з відповідачів
солідарно судові витрати по справі суд
першої інстанції не врахував, що
нормами діючого законодавства не
передбачено стягнення судових витрат в
такому порядку.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає за необхідне рішення
суду в зазначеній частині змінити на
підставі ст. 309 ЦПК України.

Доводи щодо незаконності рішення
суду в частині стягнення моральної
шкоди з АТ «СГ «ТАС» в розмірі 2550 грн. в
апеляційній скарзі не наведені і
рішення суду в цій частині останнім не
оскаржується, тому апеляційною
інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307 - 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 13
січня 2014 року в частині стягнення на
користь ОСОБА_1 з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», ОСОБА_2 солідарно в
відшкодування моральної шкоди 100000 грн.
та порядку розподілу судових витрат -
змінити.

Стягнути солідарно з Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця» та ОСОБА_2 (НОМЕР_4) на
користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) в
відшкодування моральної шкоди 30000 грн..

Стягнути з Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», ОСОБА_2,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» судовий збір в
дохід держави в розмірі по 38 грн. 23 коп.
з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: