22-ц/772/381/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Борисюк І.Е.Категорія: 32
Доповідач: Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :
головуючого - судді Іванюка М.В,
суддів Камзалова В.В. та Панасюка О.С,
при секретарі Руденко О.М, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань апеляційного суду
Вінницької області апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського
суду від 17 грудня 2013р. у справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 до ОСОБА_2, Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Вінницькій області та Головного
управління казначейства України у
Вінницькій області про солідарне
відшкодування моральної шкоди, --

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013р. ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися в суд з
позовом до ОСОБА_2, Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Вінницькій області та до Головного
управління казначейства України у
Вінницькій області про солідарне
відшкодування моральної шкоди.

Зазначили, що 16 червня 2001р. під час
прогулянки по річці Південний Буг на
моторному човні, що перебував у
володінні відповідача ОСОБА_2, вказаний
човен внаслідок недотримання правил
безпеки затонув, в результаті чого
трагічно загинули його пасажири ОСОБА_7
та його неповнолітній син ОСОБА_8.

Посилаючись на наявність вини у
діях ОСОБА_2. та на протиправну
бездіяльності Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Вінницькій області, а також на те, що
шкода заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, позивачі просили стягнути
солідарно з відповідачів кошти у
відшкодування моральної шкоди, а саме:

ОСОБА_3 просила стягнути
солідарно з відповідачів 400000грн. у
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної їй у зв'язку з загибеллю
чоловіка і сина;

ОСОБА_4 просив стягнути з
відповідачів солідарно 400000грн. у
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної йому у зв'язку з загибеллю
батька і брата;

ОСОБА_5 просив стягнути з
відповідачів солідарно 150000грн. у
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної йому у зв'язку з загибеллю
онука і зятя;

ОСОБА_6 просила стягнути з
відповідачів солідарно 150000грн. у
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної їй у зв'язку з загибеллю
онука і зятя.

Рішенням Вінницького міського суду від
17 грудня 2013р. позов було задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 :

на користь ОСОБА_3 - 75000грн. у зв'язку зі
смертю чоловіка ОСОБА_7 і 75000грн. у
зв'язку зі смертю сина ОСОБА_8;

на користь ОСОБА_4 - 75000грн. у зв'язку зі
смертю батька ОСОБА_7 і 50000грн. у зв'язку
зі смертю брата ОСОБА_8;

на користь ОСОБА_5 - 20000грн. у зв'язку зі
смертю онука ОСОБА_8;

на користь ОСОБА_6 - 20000грн. у зв'язку зі
смертю онука ОСОБА_8.

В задоволенні інших вимог позивачам
було відмовлено (у тому числі заявлених
доУправління охорони, використання і
відтворення водних біоресурсів та
регулювання рибальства у Вінницькій
області та Головного управління
казначейства України у Вінницькій
області про солідарне відшкодування
моральної шкоди).

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не
оскаржували в апеляційному порядку
дане рішення щодо часткової відмови у
задоволенні їх позову.

ОСОБА_2. у своїй апеляційній скарзі
просить дане рішення скасувати і
ухвалити нове рішення, яким повністю
відмовити у задоволенні пред'явлених
до нього вимог. Вважає, що ухвалюючи
рішення про стягнення з нього на
користь позивачів зазначених сум у
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції належним чином не
з'ясував обставини, які мають значення
для справи, порушив норми
процесуального права і невірно
застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
адвокат ОСОБА_9 підтримали апеляційну
скаргу з наведених у ній підстав.

Представник позивачів ОСОБА_10, а також
прокурор КисловЮ.А. просять відхилити
апеляційну скаргу як безпідставну.

Представники Управління охорони,
використання і відтворення водних
біоресурсів та регулювання рибальства
у Вінницькій області та Головного
управління казначейства України у
Вінницькій області також просили
апеляційну скаргу відхилити.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість
оскаржуваного рішення в межах вимог і
заперечень, заявлених в суді першої
інстанції та в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає лише
частковому задоволенню з таких підстав
:

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2. про те, що
мав місце лише нещасний випадок і що
він не був володільцем човна як джерела
підвищеної небезпеки та про
відсутність його вини у трагічній
загибелі ОСОБА_7 і неповнолітнього
ОСОБА_8. Згідно з постановою
Тульчинського районного суду від 07
грудня 2011р, було закрито кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_2. у
вчиненні злочину, передбаченого ст.217
КК України на підставі ст.11-1 КПК
України у зв'язку з закінченням строків
давності притягнення до кримінальної
відповідальності.

У вказаній постанові, яка є одним із
доказів, зазначено, що ОСОБА_2, нехтуючи
вимогами Правил користування
маломірними суднами на водних об'єктах
області, які встановлені рішенням 7-ї
сесії 22 скликання Вінницької обласної
ради народних депутатів 16.07.1996р (вони
були чинними станом на 16.06.2001р)
самовільно використав човен, який
завідомо для нього був не
зареєстрований і не пройшов технічний
огляд, не маючи допуску на плавання
обласною дільницею Держфлотнагляду
України за вимогами безпеки плавання,
чим порушив вимоги пунктів 4.1- 4.2 правил.
Не маючи суднового квитка, у якому
вказується пасажировмісткість, він
організував посадку в човен чотирьох
чоловік (включаючи себе як судноводія),
не звернув увагу на те, що човен
переобладнаний без відповідного
дозволу (встановлено удвічі потужніший
і важчий двигун і сидіння від
автомобіля). Не забезпечивши кожного
пасажира та судноводія
індивідуальними засобами рятування
(жилетом, нагрудником, кругом), він
пішов у плавання, чим порушив вимоги
п.п.4.18.21, 4.9 і надмірно перевантажив
човен, який було занурено у воду
настільки, що отвори, які призначені
для зливу води з кришки повітряного
баку і мають бути над поверхнею води,
занурилися і через них вода потрапила
на кришку повітряного бака. Перед цим
ОСОБА_2. не перевірив та не забезпечив
технічно справний стан і комплектність
судна, а також не стежив за технічним
станом судна під час плавання,
внаслідок чого човен став
використовуватися у технічно
несправному стані. Вода через отвори у
кришці повітряного бака затікала у
човен, але ОСОБА_2. як судноводій на це
належним чином не реагував, чим порушив
п.п.5.2, 5.3 зазначених Правил.

Причаливши до берега, ОСОБА_2. не
забезпечив висадку пасажирів, не
прив'язав човна належним чином, і разом
з пасажирами перебував у нічний час у
човні, який не був обладнаний бортовими
ліхтарями, а потім заснув. Після цього у
нічний час човен течією був віднесений
від берега де через зазначену вище
технічну несправність почав тонути.
При цьому ОСОБА_2. залишив човен та
пасажирів, не надавши їм
індивідуальних рятувальних засобів та
іншої допомоги, і поплив до берега, чим
порушив п.п. 4.23, 4.3, 44 Правил.

ОСОБА_2. порушено вимоги п.п. 1.2, 4.1, 4.2, 4.3,
4.4, 4.9, 4.18, 4.23, 5.3, 5.7 чинних на той час
Правил користування маломірними
суднами на водних об'єктах області, які
встановлені рішенням 7-ї сесії 22-го
скликання Вінницької обласної ради
народних депутатів від 16.07.1996р, ст.8п.11
та ст.67 Водного кодексу України,
внаслідок чого і стався даний нещасний
випадок.

Крім постанови про закриття
кримінальної справи той факт, що
ОСОБА_2. був володільцем зазначеного
моторного човна як джерела підвищеної
небезпеки, підтверджується іншими
матеріалами кримінальної справи №
01150320. Так, зі змісту показань самого
ОСОБА_2, які він давав в ході
попереднього слідства ( т.1 а.с.22, 23, 139,140,
171, 172, 321, 322, т.2 а.с. 61, 62, 68, 78 ) вбачається,
що вказаний моторний човен на той час
перебував у його розпорядженні. Це ж
підтверджується наявними у
кримінальній справі поясненнями
ОСОБА_11 (т.1 а.с. 39,175) ОСОБА_12 ( т.1 а.с. 24, 25,
173, 174) та ОСОБА_13 (т.1 а.с.40, 143, 144),
висновком судової
технічно-товарознавчої
судноводійської експертизи № 945 від
26.05.2006р (т.1 а.с. 307-309) висновком
додаткової судово-товарознавчої
судноводійської експертизи № 15008 від
07.02.2008р(т.1 а.с. 350, 351), згідно з яким було
встановлено порушення ОСОБА_2. правил
експлуатації зазначеного вище
моторного човна, що призвело до
загибелі людей.

При цьому встановлено, що зазначений
моторний човен не зареєстрований, його
власник не встановлений і це ніким не
заперечується. Тому немає підстав
вважати, що вказаний човен вибув з
володіння власника і перейшов у
володіння ОСОБА_2. неправомірно. У
зв'язку з цим суд першої інстанції
цілком обгрунтовано застосував до
вказаних правовідносин положення ч.1
ст.1187 ЦК України, яка визначає
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки. При цьому
посилання апеляційної скарги на те, що
судом визначено дві підстави для
відшкодування шкоди ( перша - ОСОБА_2. -
винуватець загибелі людей; друга -
ОСОБА_2. - володілець джерела підвищеної
небезпеки) колегія суддів до уваги не
приймає. Адже при вирішенні справи суд
послався на ст.ст.1167, 1168 ЦК України (на
норми, які регулюють відшкодування
моральної шкоди) та на ч.1 ст.1187 ЦК
України (норму, яка регулює
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки).

Посилання апеляційної скарги на те, що
суд нібито безпідставно стягнув з
апелянта кошти на користь ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 у відшкодування моральної
шкоди, пов'язаної зі смертю онука, однак
доказів про проживання з онуком однією
сім'єю ними надано не було, колегія
суддів також до уваги не приймає. Адже
КоменчукМ.К.не надав суду доказів
протилежного і доводів позивачів не
спростував.

Разом з тим колегія суддів
звертає увагу на встановлені у справі
обставини, що передували загибелі
ОСОБА_7 та його неповнолітнього сина
ОСОБА_8. Зазначене вище нехтування
елементарними правилами безпеки
перебування на моторному човні мало б
бути очевидними не лише для ОСОБА_2, а й
для інших дорослих учасників цього
дозвілля.

У зв'язку з зазначеними
обставинами справи колегія суддів
вважає, що розмір заподіяної позивачам
моральної шкоди є меншим від розміру,
визначеного судом першої інстанції.
Згідно ст.309 ЦПК України це є підставою
для зміни оскаржуваного рішення.

На підставі наведеного ьі
керуючись ст.ст. 3ч.1 п.6, 1167, 1168, 1187ч.1ЦК
України, ст.ст.303, 304, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316,
317, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького міського суду від
17 грудня 2013р. у даній справі змінити.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 сум
у відшкодування моральної шкоди :

на користь ОСОБА_3 - з 75000грн. до 25000грн. у
зв'язку зі смертю ОСОБА_7 і з 75000грн. до
25000грн. у зв'язку зі смертю ОСОБА_8;

на користь ОСОБА_4 - з 75000грн. до 25000грн. у
зв'язку зі смертю ОСОБА_7 і з 50000грн. до
17000грн. у зв'язку зі смертю ОСОБА_8;

на користь ОСОБА_5 - з 20000грн. до 7000грн. у
звязку зі смертю ОСОБА_8;

на користь ОСОБА_6 - з 20000грн. до 7000грн. у
зв'язку зі смертю ОСОБА_8.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :