Справа № 717/2653/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 січня 2014 року Кельменецький
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого –
судді:                    Туржансько
го В.В.

при
секретарі:
Олійник І.Г.

з участю
відповідача:                    ОСОБ
А_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Кельменці
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк” до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк” подало до
Кельменецького районного суду позовну
заяву у якій просить стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
„ПриватБанк” заборгованість у
розмірі 17271 гривня 51 копійка за
кредитним договором №CVXRRX37110007 від
17.05.2007 року. Стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов визнав частково.
Відповідач заявив клопотання в якому
просить зменшити йому пеню.

Представник позивача ОСОБА_2 до суду не
з’явилася та надіслала заяву у якій
просить розглянути справу без її
присутності, позовні вимоги підтримує
повністю і просить їх задовольнити.

Судом досліджено наступні докази:
розрахунок заборгованості за
договором № CVХRRX37110007 від 17 травня 2007
року укладеним між ПриватБанком та
клієнтом ОСОБА_1 станом на 30.10.2013 року,
копія анкети позичальника ОСОБА_1,
копія заяви ОСОБА_1 CVХRRX37110007 від 17
травня 2007 року, копія Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(„Розстрочка”) (Стандарт), копія листа
рахунку №08 від 17 травня 2007 року, копія
меморіального ордеру №70517В02ТТ від 17
травня 2007 року.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ
„ПриватБанк”, яке в подальшому
реорганізоване в публічне акціонерне
товариство комерційний банк
„ПриватБанк” та відповідачем ОСОБА_1 17
травня 2007 року був укладений кредитний
договір CVХRRX37110007. Згідно даного
договору відповідач ОСОБА_1 отримав
кредит в розмірі 3552 гривні зі сплатою
відсотків у розмірі 1% на місяць на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 16.05.2009
року, зі сплатою щомісячної суми
винагороди за надання фінансового
інструменту в розмірі 85 гривень 25
копійок та одноразової винагороди за
надання фінансового інструменту в сумі
592 гривні. Отже, між позивачем та
відповідачем відповідно до ст. 1046
Цивільного кодексу України склалися
зобов'язальні правовідносини з приводу
позики грошей, тобто грошові
зобов'язання. Згідно даного договору
відповідач зобов’язався щомісячно, в
період з 1 по 5 число, сплачувати
відповідні платежі за цим договором в
загальній сумі 252 гривні 73 копійки.

Для виконання зобов‘язань за цим
кредитним договором банк відкрив
відповідачу рахунок 1477.

Відповідач не в повному обсязі
сплачував необхідні платежі, у зв‘язку
з чим утворилася прострочена
заборгованість.

Згідно договору при порушенні
позичальником зобов’язань із
погашення кредиту позичальник сплачує
банку відсотки за користування
кредитом в розмірі 11,83 % на місяць, що
складає 141,96 річних.

Згідно пункту 5.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(„Розстрочка”) (Стандарт) при
порушенні позичальником будь-якого із
зобов’язань передбачених Заявою та
п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов’язується сплатити банку пеню в
розмірі 0,15 % від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожен
день прострочки платежу.

Таким чином, станом на 30.10.2013 року
відповідач ОСОБА_1 не виконав в повному
обсязі свої зобов’язання за кредитним
договором, щодо оплати частки боргу у
встановлений договором строк та не
повернув позивачу основний борг в сумі
867 гривень 86 копійок, а також
прострочив заборгованість по
відсотках в сумі 5922 гривні 29 копійок,
заборгованість по щомісячній
винагороді за надання фінансового
інструменту в сумі 426 гривень 25 копійок.
Відповідно до умов договору
відповідачу нараховані штрафи: 500
гривень штрафу (фіксована частина), 798
гривень 64 копійки штраф (процентна
складова) та пеня за несвоєчасність
виконанням зобов’язань за договором в
сумі 8756 гривень 47 копійок. Загальна
сума нарахованої заборгованості
складає 17271 гривню 51 копійку.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 Цивільного кодексу
України позичальник зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Якщо договором
встановлений обов’язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов’язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов’язується повернути кредит та
сплатити проценти. Згідно ст. 526
Цивільного кодексу України
зобов’язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства. Проте,
відповідач в порушення умов договору,
який згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України є обов’язковим до виконання, в
порушення ст. 525 Цивільного кодексу
України односторонньо відмовився від
своїх зобов’язань за цим договором,
порушив свої зобов’язання по
поверненню суми позики за цим
договором. Зокрема відповідач не
своєчасно та не в повному обсязі вносив
щомісячні платежі за договором. Згідно
ст. 612 Цивільного кодексу України
боржник вважається таким, що
прострочив зобов’язання якщо він не
виконав його у строк встановлений
договором.

Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст.
611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей,
штраф є відповідальністю, яка залежить
лише від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання й у
часі визначається з настанням однієї з
подій як невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання,
тобто встановлює певні юридичні
наслідки у вигляді обов'язку сплатити
певну суму, яка залежить не тільки від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

Тобто, пеня та штраф є різними видами
неустойки як засобу юридичної
відповідальності, а не окремими видами
штрафних санкцій.

Штраф має разовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 5.3. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови)
при порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених договором
більш ніж на 30 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн + 5 % від суми
заборгованості.

Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 5.1.
вказаних Умов сплачується при
порушенні позичальником зобов'язань із
погашення кредиту у розмірі 0,15 % від
суми простроченого платежу по кредиту
за кожний день прострочки, але не менше
1 гривні за кожний день прострочки.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Тобто, законодавцем
передбачено дві підстави для зменшення
неустойки за рішенням суду: 1) значне
перевищення неустойкою розміру
збитків та 2) за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що розмір неустойки
у вигляді пені в сумі 8756 гривень 47
копійок значно перевищує розмір
збитків - заборгованості за кредитом,
яка становить 867 гривень 86 копійок.

Згідно до пункту 27 Постанови № 5
Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року „Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин”
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу.

Таким чином, суд вважає за можливе
зменшити розмір неустойки, нарахованої
позивачем і стягнути з відповідача
неустойку передбачену п.5.1 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам в
розмірі, який дорівнює сумі основного
боргу, а саме 867 гривень 86 копійок,
оскільки відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК
України зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

У заяві позивальника за підписом
відповідача ОСОБА_1 від 17.05.2007 року
зазначено що останній
ознайомився і згідний з умовами
кредитування, які були надані йому в
письмовій формі. Відповідач надав свою
згоду на те, що ця заява, разом із
запропонованими банком умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт) ,
Тарифами, складає між ним та банком
кредитно – заставний договір.

Вказані вище обставини стверджується
взаємним зв'язком доказів, досліджених
судом у їх сукупності. Дані докази є
належними та допустимими.

Враховуючи викладене вище суд вважає,
що позовну заяву публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк” до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості слід
задовольнити частково. З відповідача
слід стягнути на користь позивача борг
в сумі 8988 гривень 47 копійок, в тому
числі: 867 гривень 86 копійок основного
боргу, заборгованість по процентах в
сумі 5922 гривні 29 копійок,
заборгованість по щомісячній
винагороді за надання фінансового
інструменту в сумі 426 гривень 25 копійок,
пеню за несвоєчасність виконанням
зобов’язань за договором в сумі 867
гривень 86 копійок, штраф у фіксованій
частині 500 гривень та як відсоток від
суми заборгованості з врахуванням
зменшеного розміру пені в сумі 404
гривні 21 копійки.

Суд вважає, що з відповідача на користь
позивача слід стягнути судовий збір в
розмірі 119 гривень 38 копійок
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

Враховуючи викладене вище, на підставі
ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст.
509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050,
1054 Цивільного кодексу України,
керуючись ст. ст.3,8,10, 11,15, 60, 79, 88, 212- 216
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
„ПриватБанк” до ОСОБА_1
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк” 8988 (вісім тисяч
дев’ятсот вісімдесят вісім) гривень 47
(сорок сім) копійок в рахунок
заборгованості за кредитним договором
та 119 (сто дев’ятнадцять) гривень 38
(тридцять вісім) копійок судового
збору.

В решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного
суду Чернівецької області через
Кельменецький районний суд. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: