Справа №576/202/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Кривцова Г.В.Номер
провадження 22-ц/788/528/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 5
УХВАЛА

12 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Рибалки В. Г., Ільченко О. Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 13 лютого 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7,

про зобов'язання усунення перешкод у
користуванні власністю та зобов'язання
вчинити дії, -

в с т а н о в
и л а:

У січні 2014 року позивачка ОСОБА_3
звернулася до суду з вказаним позовом
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
згідно договору купівлі-продажу від 14
вересня 1998 року вона, як фізична особа,
набула право спільної часткової
власності (8/100) на будівлю за адресою -
АДРЕСА_1. Іншими співвласниками будівлі
є відповідачка та треті особи.
Відповідачка ОСОБА_4 замінила у будівлі
двоє дверей та вимагає від неї та
третіх осіб, щоб вони компенсували їй
вартість дверей у рівних долях. Проте,
вона вважає, що компенсації підлягають
витрати у частині, що відповідає її
частці у праві спільної часткової
власності (8/100). Відповідачка
відмовляється добровільно надати їй
ключі від вхідних дверей загального
користування до будівлі, що
перешкоджає її доступу до належного їй
підвалу та магазину в неробочий час і
порушує її право власності (право
користування). З метою врегулювання
спору в досудовому порядку вона надала
проект договору про порядок
користування спільним майном
відповідачці та третім особам. Але
відповідачка будь-яких дій щодо
врегулювання спору не вчинила.
Посилаючись на такі обставини,
позивачка просила зобов'язати ОСОБА_4
надати їй дублікат ключів від вхідних
дверей загального користування
вищевказаного приміщення.

Ухвалою Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 13 лютого 2014
року провадження у справі закрито в
зв'язку з тим, що справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Роз'яснено ОСОБА_3 право звернення з
відповідним позовом до Господарського
суду Сумської області.

Повернуто ОСОБА_3 судовий збір у сумі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану ухвалу та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

По суті доводить, що постановляючи
оскаржувану ухвалу суд першої
інстанції не врахував, що власниками
вищевказаної будівлі є фізичні особи.
Вказує, що використовує свою частку в
названій будівлі не лише в
господарських цілях (отримання
прибутку). Судом не встановлений
зв'язок права доступу до її частки в
будівлі з її господарською діяльністю.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_8 підтримав доводи
апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу
суд першої інстанції по суті виходив з
того, що приміщення по АДРЕСА_1 є
нежитловим і використовується
власниками як магазин роздрібної
торгівлі.

Позивачка ОСОБА_3 є власником 8/100 частин
даного приміщення, саме як фізична
особа, тип об'єкта: магазин сміжних
товарів та підвал.

Глухівська міська рада надала в оренду
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
несільськогосподарського призначення
- для роздрібної торгівлі та
комерційних послуг.

Згідно розрахунку оцінки землі і
орендної плати за землю, цільове
призначення вказаної земельної
ділянки - для комерційного
використання та громадського
призначення.

Сторони та треті особи у справі є
фізичними особами-підприємцями, і їх
діяльність станом на час подання
позову не припинена.

Врахувавши такі обставини суд першої
інстанції дійшов висновку, що даний
спір підлягає розгляду в порядку
господарського судочинства, так як
сторонами у справі є фізичні
особи-підприємці, а спір виник з
приводу користування нежитловим
приміщенням при здійсненні сторонами
підприємницької діяльності в даному
приміщенні.

Проте, погодитись з такими висновками
неможливо з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 1-4, 10, 118, 119 ЦПК
України саме позивач формулює предмет
і підстави позову, визначає у який, на
його думку, спосіб підлягають захисту
його права.

Як убачається з матеріалів справи,
позивачка звернулася до суду за
захистом своїх цивільних прав, і
звуження судом першої інстанції її
вимог лише до захисту права на зайняття
підприємницькою діяльністю є
недостатньо обґрунтованим.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 3 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» №3 від 01 березня 2013 року,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного
судочинства суди розглядають справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ за
КАС України (ст. 17), ГПК України (ст.ст. 1,
12), КПК України або КУпАП віднесено до
компетенції адміністративних,
господарських судів, до кримінального
провадження чи до провадження в
справах про адміністративні
правопорушення. Законом може бути
передбачено розгляд інших справ за
правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: припинення дії,
яка порушує право; примусове виконання
обов'язку в натурі.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

На зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства.

Статтею 325 ЦК України передбачено, що
суб'єктами права приватної власності є
фізичні та юридичні особи.

Фізичні та юридичні особи можуть бути
власниками будь-якого майна, за
винятком окремих видів майна, які
відповідно до закону не можуть їм
належати.

Склад, кількість та вартість майна, яке
може бути у власності фізичних та
юридичних осіб, не є обмеженими.

Ураховуючи вказані обставини справи,
предмет і підстави позову, вимоги
названих законів, колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, як така, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, з
підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК
України, з направленням справи для
продовження розгляду до Глухівського
міськрайонного суду Сумської області в
іншому складі суддів (ч. 1 ст. 21 ЦПК
України).

Керуючись ст.ст. 21, 303, 307, п. 3 ч.1 ст. 312, ст.
ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати ухвалу Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 13 лютого 2014 року.

Справу направити для продовження
розгляду до Глухівського
міськрайонного суду Сумської області в
іншому складі суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -