Провадження №2/485/202/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі: головуючого судді - Устіченка
К.І.,

при секретарі - Коренець Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
зазначив, що рішенням Снігурівського
районного суду Миколаївської області
від 06 червня 2013 року та 10 вересня 2013
року з нього стягуються аліменти на
утримання сина у розмірі 1/4 частки всіх
видів доходу та дружини у розмірі 1/6
частки всіх видів заробітку
відповідно.

На теперішній час його звільнено з
місця роботи і він має менший дохід, а
тому на підставі ст.192 СК України просив
суд зменшити розмір аліментів до
твердих грошових сум. 21 лютого 2014 року
уточнив свої вимоги та просив суд
зменшити розмір аліментів на утримання
сина, визначивши їх у твердій грошовій
сумі 350грн. щомісяця, а на утримання
дружини 200грн.

У судовому засіданні свої позовні
вимоги підтримав повністю та просив
суд про їх задоволення.

Відповідачка позов не визнала. Суду
пояснила, що позивач є працездатною
особою, має освіту, а тому взмозі
працювати і надавати сину матеріальну
допомогу на його утримання у розмірах,
які визначені судом. Незважаючи на те,
що на сьогоднішній день його звільнено
з роботи, він отримує допомогу по
безробіттю у розмірі 2300грн., але
аліменти на утримання сина не сплачує.
Просила суд відмовити позивачеві у
задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази, суд прийшов до
наступного.

Згідно ст.192 Сімейного кодексу України,
розмір аліментів, визначених за
рішенням суду або за домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів, у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них та у інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з копій рішень
Снігурівського районного суду
Миколаївської області від 06 червня 2013
року та 10 вересня 2013 року (а.с.11-12), з
позивача на користь відповідачки
стягнуті аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки
всіх видів доходів платника, але не
менше 30% прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку з 21 травня 2013
року і у розмірі 1/6 частини заробітку
(доходу) з 14 серпня 2013 року до 01 лютого
2016 року на утримання відповідачки до
досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України
обов'язок доказування обставин, на які
сторона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень покладено на
сторони. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Стаття 131 ЦПК України зобов'язує
сторони подати свої докази суду до,- або
під час попереднього судового
засідання у справі, а якщо попереднє
судове засідання у справі не
проводиться, - до початку розгляду
справи по суті.

Позивач на підтвердження своїх вимог
щодо зменшення розміру аліментів
посилається на ту обставину, що його
звільнено з роботи, а розмір допомоги
по безробіттю значно менший, ніж
заробітна плата, яку він отримував, але
будь-яких доказів зміни матеріального
або сімейного стану на підтвердження
своїх вимог суду не надав.

З наданих доказів позивачем
убачається, що він працював на посаді
начальника відділення №1409 ПАТ КБ
«Надра» Миколаївське РУ і звільнений з
займаної посади за згодою сторін.

На теперішній час перебуває на обліку у
Центрі зайнятості населення та
отримує допомогу по безробіттю у
розмірі 2300грн. Звільнення позивача з
роботи не є підставою для зменшення
розміру аліментів, які з нього
стягуються на утримання дитини та
відповідачки, так як дохід, який він
отримує, є достатнім для надання
допомоги на утримання дитини і дружини
та не перевищує 50% сукупного доходу,
який він отримує.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 не працює,
він взмозі надавати дитині і
відповідачці допомогу на їх утримання
у розмірах, які стягнуті на рішеннями
суду.

В силу ч.1 ст.184 СК України, якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Позивач на теперішній час отримує
допомогу по безробіттю, а тому підстав
для стягнення аліментів у твердій
грошовій сумі суд не вбачає.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача
не ґрунтуються на доказах, які ним
надано, а тому відмовляє у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3,15, 60, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2
про зменшення розміру аліментів -
відмовити.

На рішення суду першої інстанції може
бути подано апеляційну скаргу до
апеляційного суду Миколаївської
області через Снігурівський районний
суд протягом 10-ти днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ