АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/54/2014
І інстанції В.С.Постол
Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 30 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.При
прокурорі: Настич В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
прокурора Генічеського району
Херсонської області на рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 06 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Генічеського державного бюро
технічної інвентаризації про визнання
права власності на нерухоме майно-,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 20112 року ОСОБА_5 звернувся
до суду з вище зазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, їй на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі - продажу від 22.09.2003
року, укладеному на Українській
товарній біржі та зареєстрованому в
Генічеському ДБТІ належить 3/1600 частки
оздоровчого комплексу «Колос» - частка
спального комплексу «Р», яка
складаєьбся з номеру 6 (кімната 24 площею
9,5 кв.м., кімната 25 площею 9,6 кв.м.,
кімната 26 площею 15,9 кв.м., кімната 27
площею 2,2 кв.м.), нежила площа 47,2 кв.м.

Ухвалою Генічеського районного суду
Херсонської області від 07 червня 2010
року їй та іншим співвласникам
вищевказаного корпусу у спільне
користування виділено частину
земельної ділянки, прилеглої до
будівлі, площею 2083 кв.м.

Оскільки спальний корпус був
непридатний для використання за
призначенням, потребував капітального
ремонту, нею було його відремонтовано,
переобладнано та добудовано. Проведено
наступні роботи: належна їй частина
приміщення спального корпусу «Р»
переобладнане, а саме: збудовано
кімнату відпочинку 1 площею 18,9 кв.м.,
кухню 2 площею 4,3 кв.м., санвузол 3 площею
2,1 кв.м., санвузол 4 площею 2,3 кв.м.,
кімнату відпочинку 5 площею 19,6 кв.м.
Крім того, добудовано кімнату
відпочинку 6 площею 26,7 кв.м., коридор 7
площею 5,9 кв.м., санвузол 8 площею 3,3 кв.м.,
терасу площею 2,7 кв.м.

У 2010 році позивачка звернулася до
відповідача з питанням про оформлення
права власності на переобладнані та
збудовані будівлі, але їй було
відмовлено з причини відсутності
прийняття об'єкта в експлуатацію.

Оскільки прийняти в експлуатацію
добудовану частину спального корпусу
«Р» позивачка не може в зв'язку з
відсутністю затвердженого проекту,
просила суд визнати за нею право
власності на переобладнані та
добудовані до частини приміщення
спального корпусу «Р» номер 6 нежитлові
приміщення загальною площею 85,8 кв.м., а
саме: кімнату відпочинку 1 площею 18,9
кв.м., кухню 2 площею 4,3 кв.м., санвузол 3
площею 2,1 кв.м., санвузол 4 площею 2,3 кв.м.,
кімнату відпочинку 5 площею 19,6 кв.м,
кімнату відпочинку 6площею 26,7 кв.м.,
коридор 7 площею 5,9 кв.м., санвузол 8
площею 3,3 кв.м., терасу площею 2,7 кв.м., як
на окремий об'єкт нерухомості, який
знаходиться на території оздоровчого
комплексу «Колос» за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 06 грудня 2012
року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на
переобладнані та добудовані до частини
приміщення спального корпусу «Р» номер
6 нежитлові приміщення загальною
площею 85,8 кв.м., а саме: кімнату
відпочинку 1 площею 18,9 кв.м., кухню 2
площею 4,3 кв.м., санвузол 3 площею 2,1 кв.м.,
санвузол 4 площею 2,3 кв.м., кімнату
відпочинку 5 площею 19,6 кв.м, кімнату
відпочинку 6площею 26,7 кв.м., коридор 7
площею 5,9 кв.м., санвузол 8 площею 3,3 кв.м.,
терасу площею 2,7 кв.м., як на окремий
об'єкт нерухомості, який знаходиться на
території оздоровчого комплексу
«Колос» за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі прокурор
Генічеського району Херсонської
області, діючий в інтересах держави в
особі Генічеської районної державної
адміністрації, Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Херсонській області посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив
з того, що позивачка, переобладнавши та
добудувавши частину приміщень
спального корпусу «Р» номеру 6 на
виділеній їй у користування земельній
ділянці, набула на нього право
власності, оскільки це не порушує прав
та інтересів третіх осіб.

Проте, до такого висновку суд
прийшов, допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
ОСОБА_5 на праві приватної власності на
підставі договору купівлі - продажу від
22.09.2003 року, укладеному на Українській
товарній біржі та зареєстрованому в
Генічеському ДБТІ володіє 3/1600 частками
оздоровчого комплексу «Колос» - частка
спального комплексу «Р», яка
складаєьбся з номеру 6 (кімната 24 площею
9,5 кв.м., кімната 25 площею 9,6 кв.м.,
кімната 26 площею 15,9 кв.м., кімната 27
площею 2,2 кв.м.), нежила площа 47,2 кв.м.

Оскільки спальний корпус був
непридатний для використання за
призначенням, потребував капітального
ремонту, нею було його відремонтовано,
переобладнано та добудовано на
земельній ділянці, яка не була
відведене для цієї мети, без належного
дозволу та належно затвердженого
проекту. Проведено наступні роботи:
належна їй частина приміщення
спального корпусу «Р» добудовано, а
саме: збудовано кімнату відпочинку 1
площею 18,9 кв.м., кухню 2 площею 4,3 кв.м.,
санвузол 3 площею 2,1 кв.м., санвузол 4
площею 2,3 кв.м., кімнату відпочинку 5
площею 19,6 кв.м. Крім того, добудовано
кімнату відпочинку 6 площею 26,7 кв.м.,
коридор 7 площею 5,9 кв.м., санвузол 8
площею 3,3 кв.м., терасу площею 2,7 кв.м.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотним порушенням
будівельних норм і правил.

Згідно до ч.2 ст. 331ЦК України, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва.

Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Відповідно до Закону України «Про
планування і забудову територій», ст.18
Закону України «Про основи
містобудування»будівництво об'єктів
містобудування незалежно від форм
власності здійснюється з дозволу
відповідних рад, які можуть делегувати
це право відповідним виконавчим
органам, закінчені будівництвом
об'єкти підлягають прийняттю в
експлуатацію в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Статтею 4 Закону України «Про
архітектурну діяльність»передбачено,
що для створення об'єкта архітектури
виконується комплекс робіт, який
включає в себе низку умов, однією з яких
є прийняття спорудженого об'єкта в
експлуатацію.

Згідно з п.1 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1243 від 22
вересня 2004 року з наступними змінами,
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів полягає у
підтвердженні державними приймальними
комісіями готовності до експлуатації
нового будівництва, інженерних мереж
та споруд, їх інженерно -технічним
оснащенням відповідно до проектної
документації, нормативних вимог,
вихідних даних на проектування.

З матеріалів справи вбачається, що
прибудова позивачкою проведена без
дотримання порядку, встановленого вище
наведеними нормативними актами.

Враховуючи наведені вище обставини
справи та вимоги цивільного
законодавства, які регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів
приходить до висновку, що прибудова,
здійснена позивачкою є самочинним
будівництвом, право власності на яке,
згідно ч.2 ст. 376 ЦК України у неї не
виникло.

Оскільки як на час розгляду справи
судом першої інстанції, так і на час
перегляду ухваленого в ній рішення в
апеляційному порядку питання про
надання земельної ділянки під уже
збудовану будівлю не вирішено, а
відповідний дозвіл міської інспекції
архітектурно -будівельного контролю,
який є підставою для початку
будівництва не надавався, і проект
будівництва належно не затверджувався,
колегія суддів вважає, що передбачені
цивільним законодавством умови та
підстави для визнання за позивачкою
права власності на спірне нерухоме
майно відсутні.

Суд, визнаючи право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно, на
зазначені вимоги закону уваги не
звернув та факт дотримання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил при будівництві вказаного
будинку з господарськими спорудами не
перевірив і не встановив.

Крім того, відповідно до п.10 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами статті 376 ЦК
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» позов про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно на чужій
земельній ділянці може бути
пред'явлено до органу державної влади
або органу місцевого самоврядування та
власника (користувача) земельної
ділянки у випадку забудови на
земельній ділянці, яка належить до
державної чи комунальної власності або
фізичній чи юридичній особі.

У разі пред'явлення позову про визнання
права власності на самочинно
збудований об'єкт нерухомості до
неналежного відповідача (наприклад, до
бюро технічної інвентаризації чи лише
до певної фізичної особи) суд залежно
від предмета позову та обставин справи
у порядку, передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК
України, має вирішити питання про його
заміну на належного відповідача або із
власної ініціативи у порядку,
передбаченому ч.2 ст.35 ЦПК України,
залучає відповідний державний орган чи
орган місцевого самоврядування як
третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмету позову, також
відповідно до ч.3 ст.45 ЦПК України
залучає до участі у справі відповідну
інспекцію державного архітектурно -
будівельного контролю для надання
висновків на виконання її повноважень.

Суд першої інстанції на зазначені
вимоги закону уваги не звернув, чим
допустив грубе порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

При вказаних обставинах колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду як
незаконне та необґрунтоване підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову із
наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Генічеського району Херсонської
області задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 06 грудня 2012
року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до
Генічеського державного бюро
технічної інвентаризації про визнання
права власності - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з дня
його проголошення і може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: