Справа № 452/2936/13
Головуючий у 1 інстанції: Карнасевич
Провадження № 22-ц/783/1299/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.

секретар: Глинський О.А.,

за участі відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області від 13 листопада 2013 року у
справі за позовом
Історико-етнографічного музею
«Бойківщина» до ОСОБА_2 про знесення
тимчасової будівлі (павільйону), -

в с т а н о
в и л а:

рішенням Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 13
листопада 2013 року позов задоволено.
Зобов'язано ОСОБА_2, що проживає у
АДРЕСА_1, знести збірно-розбірний
павільйон колишньої
агрохімлабораторії, що знаходиться на
території Історико-етнографічного
музею «Бойківщина» в АДРЕСА_2. Вирішено
питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову Комунального
закладу Львівської обласної ради
«Історико-етнографічний музей
«Бойківщина» - відмовити. Так, на її
думку, судом першої інстанції
безпідставно взято до уваги державний
акт на право постійного користування
землею, виданий 12.05.1999 року, як
підтвердження права позивача
користування земельною ділянкою на
якій розміщений спірний об'єкт,
оскільки такий виданий Самбірському
музею "Бойківщина» - відділу
Національного музею у Львові,
засновником же позивача є управління
спільної власності Львівської
обласної ради і такий
підпорядковується управлінню культури
і туризму ЛОДА. Крім цього, суд
безпідставно вважаючи спірний об'єкт
рухомим майном назвав його -
збірно-розбірним павільйоном,
насправді об'єкт є нежитловим
приміщенням та належить до нерухомого
майна та право власності на такий
зареєстроване за нею. Рішенням суду її
фактично позбавлено її власності. Крім
цього, безпідставними є і висновки суду
про те, що не було дозволів на
встановлення спірного об'єкту та не
було відведення земельної ділянки для
цього. Також, судом не враховано, що
позивачем не подано суду жодних
доказів про передачу йому на баланс
будинку в якому розміщений музей.
Також, суд не врахував і ряд інших
важливих обставин, що підтверджують її
права на спірний об'єкт та земельну
ділянку, на якій він розташований.

В судове засідання представник
позивача не з'явився. Від позивача до
суду надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку
із отриманням повістки та апеляційної
скарги позивачем із запізненням. Однак
суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у відсутності
представника позивача, вважаючи
вказані у клопотанні причини неявки їх
представника не поважними, оскільки, як
вбачається із повідомлення про
вручення поштового відправлення, що
міститься в матеріалах справи
позивачем копія апеляційної скарги та
повістка про виклик до суду отримані у
передбачений законом строк.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача та її представника на
підтримання скарги, дослідивши
матеріали справи, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, а
конкретно державного акту на право
постійного користування землею ІІ-ЛВ
№004432 від 12.05.1999 року; Постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.05.2011 року
у справі №17686/10/9104 та Ухвали Вищого
адміністративного суду України від
11.06.2013 року у справі № К/9991

37533/11, що є чинними на даний час та було
встановлено судом першої інстанції
позивач є належним постійним
користувачем земельної ділянки площею
0,6080 га, що розташована в м.Самборі
Львівської області на пл.
А.Чайковського, 4 та належить до земель
історико-культурного призначення.

На вказаній земельній ділянці
розташований спірний об'єкт, про
знесення якого заявлено позов. Позивач
просив такий знести, вважаючи його
рухомим майном (збірно-розбірним
павільйоном колишньої хімлабораторії),
що перешкоджає у належному
користуванні ними земельною ділянкою
та здійсненні їх функцій, створює їм
незручності та спричиняє шкоду
оскільки через завершення граничного
строку його використання перебуває у
аварійному стані. Посилались, також, і
на те, що вони неодноразово звертались
до відповідача з проханнями про
добровільне знесення об'єкту.
Відповідач же вважаючи такий нерухомим
майном (нежитловою будівлею
(агрохімлабораторії), право власності
на яке зареєстровано у встановленому
законом порядку за нею просила у
знесенні такого об'єкту відмовити.
Зважаючи також і на те, що позивач не є
користувачем ділянки на якій
розташоване її майно, як помилково
вважає.

Як вбачається із наведених вище
Постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.05.2011 року
у справі №17686/10/9104 та Ухвали Вищого
адміністративного суду України від
11.06.2013 року у справі № К/9991

37533/11, що є чинними на даний час;
висновку №1542 будівельно-технічного
дослідження по заяві директора
історико-етнографічного музею
«Бойківщина» від 25.04.2008 року; витягу з
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 19.12.2013 року №14965573 спірний
об'єкт не є нерухомим майном, а навпаки
будівлею збірно-розбірного павільйону
колишньої тимчасової
агрохімлабораторії, відноситься до VII
групи капітальності з терміном служби
до 25 років і належить до типу рухомого
майна. Крім цього, вилучення земельної
ділянки відповідачу із земельної
ділянки належної позивачу, для
обслуговування вказаного об'єкту у
встановленому (зокрема і ст. 149
Земельного Кодексу України) порядку не
відбувалось, рішення про це
компетентним органом не приймалось.
Крім цього, зважаючи на визнання
протиправними та скасування згаданими
судовими рішеннями рішень виконавчого
комітету Самбірської міської ради від
16.06.2005 року №355 "Про видачу свідоцтва на
нерухоме майно - агрохімлабораторію по
пл. Чайковського, 4 "а" в м.Самборі" та від
16.09.2005 року №512 "Про реконструкцію
нежитлової будівлі під офіс"
реєстрацію права власності за
позивачем на вказаний об'єкт та
свідоцтво про право власності, що
здійснена та видане на підставі
вказаних рішень не слід вважати такими,
що свідчать про законне володіння
відповідачем на праві власності
згаданим об'єктом, тим більше як
нерухомим майном.

Зважаючи на вказане, а також і вимоги
ст.ст. 53, 54, 92, 95 ЗК України, судом першої
інстанції зроблено вірний висновок про
необхідність зобов'язання відповідача
знести спірний об'єкт.

Наведені у апеляційній скарзі доводи є
безпідставними та вказаних,
встановлених обставин не спростовують.
Так, доводи про те, що позивач не є
належним користувачем земельної
ділянки, на якій встановлений спірний
об'єкт; те що такий об'єкт є нерухомим
майном та те, що для його
обслуговування була виділена земельна
ділянка спростовані наведеним вище та
такі не слід вважати обґрунтованими.

Решта доводів скарги жодним чином не
впливають на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
слід відхилити у повному обсязі.

Рішення ж суду першої інстанції, як
таке, що прийняте із дотриманням норм
як матеріального так і процесуального
права - залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308,
313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного
суду Львівської області від 13
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А.
Гірник