РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року
м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД міста ЖИТОМИРА
у складі:

Головуючого-судді Комісарчук О.В.

З
участю секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Житомира
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що
діє у власних інтересах та інтересах
малолітнього сина ОСОБА_2, до
Житомирської міської ради про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в
якому просила визнати за нею право
власності в порядку спадкування на 3/8
ідеальних частин квартири АДРЕСА_1, а за
її неповнолітнім сином - ОСОБА_2 - на 1/8
частину вказаної квартири. При цьому
посилається на те, що після смерті
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилася спадщина,
спадкоємцями майна померлих є позивач
та її малолітній син. Однак під час
оформлення спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_3 виникли труднощі,
оскільки під час державної реєстрації
свідоцтва про право на спадщину за
законом ОСОБА_4 була допущена помилка у
розмірі її частки, що в подальшому
призвело до неможливості позивачу
оформити спадкові права після смерті
ОСОБА_4 у встановленому законом
порядку.

В судове засідання 04.03.2014 року сторони
не з'явились, надали суду заяви, в яких
просять розглядати справу за їх
відсутності. У поданій заяві
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задоволити. При
розгляді справи та винесенні рішення
представник відповідача покладається
на розсуд суду.

Враховуючи, що в матеріалах справи
зібрано достатньо доказів, суд вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності сторін відповідно до норм
ст.ст. 158, 169 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи,
оцінивши належність та допустимість
доказів, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на праві спільної сумісної власності
належала квартира АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва № 5469 про право власності на
житло від 14.09.1993 року, зареєстрованого в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно (а.с. 12, 51).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3, що
підтверджується змістом свідоцтва про
смерть, виданого 03.12.2003 року Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Житомирського МУЮ, актовий запис
№ 3004 (а.с. 5).

Зі змісту спадкової справи № 240,
заведеної 18.03.2004 року до майна
померлого ОСОБА_3 (а.с. 39-63), вбачається,
що спадкоємцями були: за законом -
ОСОБА_4, за заповітом - ОСОБА_1, прізвище
якої в подальшому змінено на ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про одруження від
14.12.2004 року, виданого міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Житомирського обласного управління
юстиції (а.с. 25).

ОСОБА_4 одержала свідоцтво про право на
спадщину за законом на ? частину
спадкового майна - ? частини квартири
АДРЕСА_1, тобто її частка у спадщині
склала ? частини вказаної вище
квартири.

Згідно Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 02.07.2004
року за ОСОБА_4 було помилково
зареєстровано на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом не ?
частини вказаної квартири, а ? її
частину, що в подальшому призвело до
неможливості позивачу отримати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на свою ? частину спадкового
майна.

Згідно заповіту, складеного ОСОБА_3
15.09.1994 року, посвідченого державним
нотаріусом Другої житомирської
нотаріальної контори, все майно,
належне останньому на праві приватної
власності, він заповів ОСОБА_1, яка
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом не отримувала.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_4, що
підтверджується змістом свідоцтва про
смерть, виданого 15.05.2013 року Відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Житомирського
МУЮ у Житомирській області (а.с. 6), після
смерті якої відкрилась спадщина на
частину квартири АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 16.06.2005 року,
складеного ОСОБА_4, належне останній на
праві власності майно вона заповіла в
рівних частинах ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 86).

З заявами про видачу свідоцтв про право
на спадщину до нотаріальної контори
після смерті ОСОБА_4 звернулись ОСОБА_1
та ОСОБА_7, ОСОБА_1, як законні
представники неповнолітнього ОСОБА_2
(а.с. 79, 81).

22.11.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були видані
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на спадкове майно - ? частину
квартири АДРЕСА_1, по ? його частини
кожному, тобто частка кожного із
спадкоємців склала по ? частині
квартири. (а.с. 111-112).

Відповідно до постанов про відмову у
вчиненні нотаріальних дій за № 364/02-14 та
№ 365/02-14 від 22.11.2013 року, виданих
приватним нотаріусом Житомирського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було відмовлено у
видачі свідоцтв про право на спадщину
за заповітом на 1/8 частину квартири
АДРЕСА_1 кожному, яка належала ОСОБА_4
Постанова мотивована тим, що для
оформлення спадкових прав
спадкоємцями надано
правовстановлюючий документ, а саме
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане нотаріусом Другої
житомирської державної нотаріальної
контори 22.06.2004 року за реєстром № 3-802 на
? частину квартири АДРЕСА_1, а право
власності за спадкоємцем в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 02.07.2004 року було
зареєстровано на підставі цього ж
свідоцтва про право на спадщину за
законом не на ?, а на ? частину вказаної
квартири (а.с. 7-8).

Згідно постанови про відмову у
вчиненні нотаріальної дії № 1626/02-31 від
22.08.2013 року, виданої державним
нотаріусом Другої житомирської
нотаріальної контори Драч Н.В., ОСОБА_10,
яка діяла від імені ОСОБА_1, було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом після
смерті ОСОБА_3, через відсутність у
заявниці документів, які підтверджують
родинний зв'язок з померлим (а.с. 9).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Одним із способів захисту порушеного
права у відповідності до ст. 16 ЦПК
України є визнання права.

В силу приписів статті 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на
підставі заповіту від 15.09.1994 року є
спадкоємицею ? частини спадкового
майна померлого ОСОБА_3, що становить ?
частину вказаної вище квартири.

ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_2 на
підставі заповіту від 16.06.2005 року є
спадкоємцями в рівних частинах майна,
яке на праві власності належало
померлій ОСОБА_4 - ? частина АДРЕСА_1.

Оскільки спадкоємці за заповітом не
мають можливості оформити спадкові
права в позасудовому порядку з
незалежних від них причин, іншим шляхом
визнати право власності за
спадкоємцями не вбачається можливим,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню та
визнає за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину квартири, яка за життя належала
ОСОБА_3, та 1/8 частину цієї ж квартири,
яка належала ОСОБА_4 в порядку
спадкування, що разом становить 1/4+1/8 = 3/8
частин квартири АДРЕСА_1, а також визнає
за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 158, 169, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та 1/8
частину цієї ж квартири в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що
разом становить 3/8 частини квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на 1/8 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
О.В. Комісарчук