Справа №560/342/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року Дубровицький
районний суд Рівненської області у
складі:

головуючого судді: Оборонової І.В.,

при секретарі: Волкодав А.А.,

за участю представника позивача:
Соломини Я.В.,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Дубровиця
справу за позовом Комунального
підприємства "Будинкоуправління" до
ОСОБА_2 про зобов'язання укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Комунальне підприємство
"Будинкоуправління" звернувся з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
зобов'язання укласти договори на
надання житлово-комунальних послуг.

Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням
виконавчого комітету Дубровицької
міської ради від 31.10.2008 року №336 КП
"Будинкоуправління" визначено
виконавцем послуг по утриманню
будинків і споруд та прибудинкових
територій, а Рішенням Дубровицької
міської ради від 15.06.2010 року №968 -
виконавцем послуг вивезення побутових
відходів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» виконавець послуг
зобов'язаний підготувати та укласти із
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
зазначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

КП «Будинкоуправління», виконуючи свій
обов'язок, підготувало договір про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій на
основі типового договору,
затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009
року №529 та договір про надання послуг
з вивезення побутових відходів на
основі типового договору,
затвердженого Постановою КМУ від 10.12.2008
року №1070 та неодноразово зверталося до
Відповідача з пропозицією укласти
відповідні договори, проте, Відповідач
відмовляється від їх укладання.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачений обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Ст. 29 того ж Закону
встановлює особливості укладання
договорів багатоквартирному будинку, а
саме, договір укладається між
власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою.

Пункт 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 08
жовтня 1992 року №572 також вказує на те,
що власник, наймач (орендар) квартири,
житлового приміщення у гуртожитку
зобов'язаний укласти договір на
надання, житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав,
покликаючись на обставини викладені в
запереченні проти позову поданого ним.
Вказав, що він не відмовлявся укладати
договір, а домагається правильності в
його оформленні, однак неодноразові
письмові звернення з вказівками на
недоліки, що містяться у договорах і
відповіді на листи КП
«Будинкоуправління» проігноровані, з
чого ним було зроблено висновок про
небажання працювати чесно та відкрито
зі сторони КП «Будинкоуправління».

Суд, заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини та дослідивши
докази по справі, приходить до
наступних висновків

Статтею 11 ЦПК України визначено
принцип диспозитивності цивільного
судочинства, відповідно до якого суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
відповідач ОСОБА_2 є власником квартири
по АДРЕСА_1 та користується
житлово-комунальними послугами, які
надаються КП «Будинкоуправління» (а.с.
47-48 ).

У відповідності до п.1. Рішення
виконавчого комітету Дубровицької
міської ради Рівненської області №336
від 31.10.2008 року «Про визначення
виконавця житлово-комунальних послуг»,
виконавцем послуг по утриманню
будинків, споруд та прибудинкових
територій, визначено КП
«Будинкоуправління» (а.с.10).

У відповідності до п.1. Рішення
виконавчого комітету Дубровицької
міської ради Рівненської області №968
від 15.06.2010 року «Про визначення
виконавця послуг з вивезення
побутових відходів», виконавцем послуг
з вивезення побутових відходів,
визначено КП «Будинкоуправління»
(а.с.11).

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1
перебуває на балансовому обліку КП
«Будинкоуправління», яке є виконавцем
з надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території та інших
комунальних послуг (а.с.46).

Статтею 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено,
що балансоутримувачем будинку,
споруди, житлового комплексу або
комплексу будинків і споруд є власник
або юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом. Виконавець - суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 14 Закону
України „Про житлово-комунальні
послуги" споживачем
житлово-комунальних послуг є фізична
або юридична особа, яка отримує або має
намір отримувати житлово-комунальні
послуги. Ціни/тарифи на комунальні
послуги та послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій формуються і затверджуються
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування відповідно
до їхніх повноважень, визначених
законом. Відповідач ОСОБА_2 є
споживачем послуг з утримання будинку
та прибудинкової території, які
безпосередньо проводяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем на даний час існують
договірні відносини, а саме 11.03.2010 року
між КП «Будинкоуправління» та ОСОБА_2
укладено договір № 668 про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, який
підписаний обома сторонами (а.с. 34).

В судовому засіданні з пояснень
відповідача встановлено, що не
оспорюється і представником позивача,
що вказаний договір є чинним, адже він
укладений відповідно до норм ЦК
України та Закону України «Про
житлово-комунальні послуги». Також
суду не було надано доказів стосовно
оскарження даного договору в
установленому законом порядку жодною
із сторін. Більш того, судом під час
розгляду справи було встановлено, що
відповідач виконував свої зобов'язання
по оплаті послуг з дня укладення
договору і по теперішній час їх виконує
(це підтверджується копіями квитанцій
про оплату послуг на а.с. 35-40), що
підтверджує факт чинності договору та
згоди на його умови відповідачем.

Судом встановлено, що в жовтні-грудні
2013 року та січні 2014 року відповідачу
було надіслано КП
«Будинкоуправлінням» для підписання
проект нового договору про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та проект
типового договору про надання послуг з
вивезення побутових відходів.

Однак листами відповідача від 28 жовтня
2013 року, 16 грудня 2013 року та 23 січня 2014
року була відхилена пропозиція КП
«Будинкоуправління» укласти договір
на умовах запропонованих
підприємством і разом з тим надіслано
позивачу свої вимоги до договору, після
виконання яких відповідач
зобов'язувався підписати договір.

Однак, КП «Будинкоуправління» не були
прийняті вимоги укласти договір на
умовах, запропонованих відповідачем
посилаючись на те, що при укладенні
договорів про надання
жилово-комунальних послуг сторони не
можуть відступати від змісту типового
договору, затвердженого Кабінетом
Міністрів України.

Стаття 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
закріплено істотні умови договору між
виконавцем/виробником та споживачем,
які мають міститися обов'язково у
договорі про надання послуг з
утримання будинків, споруд та
прибудинкової території.

Разом з тим ч.2 ст.26 вказаного Закону
зазначено, що крім істотних, договір
може містити інші умови за згодою
сторін. Договір не може містити умов, що
вводять додаткові види оплати послуг,
не передбачені типовими договорами на
надання житлово-комунальних послуг,
затвердженими Кабінетом Міністрів
України.

При аналізі даної статті суд приходить
до висновку, що відповідач має право
вносити свої умови договору, а позивач
має їх розглянути і прийняти, якщо вони
не суперечать нормам ЦК України та ЖК
України.

Згідно статей 3, 6, 627 ЦК України,
закріплено принцип свободи договору,
відповідно до якого укладання договору
носить добровільний характер і ніхто
не може бути примушений у договірні
відносини. Згідно з цим принципом, не
передбачено, такого правового
наслідку, як зобов'язання щодо
укладання договору так і спонукання до
його укладання в судовому порядку.
Таким чином, звернувшись до суду з
вимогою про зобов'язання відповідача
укласти договір з КП
«Будинкоуправління» про надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, з вивезення
побутових відходів, позивач обрав
спосіб захисту своїх прав, який не
передбачений нормами ст.16 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України
сторони у договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо у них
прямо вказано про це, а також у разі
якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
по суті відносин між сторонами.

Згідно п. 3 ч.1 ст.3 ЦК України рішенням
суду не може бути зобов'язано
сторони укласти договір, оскільки це
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства - свободі
договору.

Тому суд вважає, що позовні вимоги в
частині зобов'язання відповідача до
укладання договорів про надання
житлово-комунальних послуг, що
підготовлені позивачем на основі
Типових договорів, що затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.05.2009 року № 529 та Постановою КМУ
від 10.12.2008 року №1070, не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.18, 20, 26 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст.ст. 3, 6,
11, 16, 627 ЦК України та керуючись ст. ст. 10,
11, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову комунального
підприємства "Будинкоуправління" до
ОСОБА_2 про зобов'язання укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд з
поданням апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького районного суду
Оборонова І.В.