Провадження № 2/127/459/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року
Вінницький міський суд
Вінницької області

в складі головуючого судді Кашпрука
Г.М.,

секретаря Мироненко В.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору Першої вінницької
державної нотаріальної контори про
визнання права власності на спадковий
будинок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Вінницького
міського суду Вінницької області із
цивільним позовом до ОСОБА_3 про
визнання права власності на спадковий
будинок.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер її чоловік ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим відділом РАЦС
Вінницького МУЮ Вінницької області 26
квітня 2006 року, актовий запис №1228.

17 січня 2003 року ОСОБА_4 посвідчив у
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
заповіт, зареєстрований за реєстровим
№215, яким все своє майно заповів
позивачу, ОСОБА_2. Даний заповіт
зберігається в матеріалах спадкової
справи №508/2006 до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, яка заведена в
Першій вінницькій державній
нотаріальній конторі.

На день смерті спадкодавця залишилось
спадкове майно, яке складалося з цілого
житлового будинку з господарськими
будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 та
двох автомобілів, які належали
померлому.

В передбачений статтею 1270 ЦК України
строк, позивач звернулась до Першої
вінницької державної нотаріальної
контри із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на автомобілі,
однак воно було вилучено органами ДАІ
при отриманні свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

Житловий будинок позивач не оформляла
у зв'язку з тим, що була зайнята
переїздом з Російської Федерації в
Україну та оформленням документів на
постійне місце проживання в Україні.

Відповідач по справі, після смерті
батька постійно проживав в спадковому
будинку, утримував його та робив
поточні ремонти, в зв'язку з чим у
сторін виник спір щодо права власності
на даний будинок. Не зважаючи на те, що
чоловік заповів все своє майно
позивачу, відповідач чинить перешкоди
позивачу в користуванні та оформленні
права власності на даний будинок.

30.11.2004 року Виконкомом Вінницької
міської ради на ім'я ОСОБА_4 було видано
свідоцтво про право власності №1745 на
житловий будинок з господарськими
будівлями на підставі рішення
виконкому Вінницької міської ради віл
26.11.2004 року №2394.

В зв'язку з тим, що вищезазначений
документ не був зареєстрований
померлим ОСОБА_4 у КП «ВМБТІ», тобто не
здійснив державної реєстрації, позивач
не має можливості оформити свої
спадкові права, що підтверджується
постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії, виданою Першою
вінницькою державною нотаріальною
конторою 06.12.2013 року за №5036/02-31.

Позивач вважає, що являється власником
спадкового будинку незалежно від того,
що в неї відсутнє свідоцтво про право
на спадщину на нього. На сьогоднішній
день ОСОБА_2 не може розпорядитись
даним будинком, що створює конфліктну
ситуацію з відповідачем.

Зазначені обставини і стали підставою
для звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її
представник за договором про надання
правової допомоги адвокат ОСОБА_1,
вимоги позову підтримали у повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд ухвалив прийняти повне визнання
відповідачем позовних вимог ОСОБА_2

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
Першої вінницької державної
нотаріальної контори ОСОБА_6 в судовому
засіданні щодо задоволення позову не
заперечувала.

В ході розгляду справи судом
встановлено наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

17 січня 2003 року ОСОБА_4 посвідчив в
приватного нотаріуса Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_5
заповіт, зареєстрований за реєстровим
№ 215, яким все своє майно заповів своїй
дружині ОСОБА_2, яка є позивачем у
справі (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва на право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями № 1745 від
30.11.2004 року, виданого згідно рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради № 2394 від 26.11.2004 року,
ОСОБА_4 є одноосібним власником
житлового будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим 26.04.2006 року
відділом РАЦС Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області.

Померлий ОСОБА_4 був чоловіком
позивачки ОСОБА_2 та батьком
відповідача ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2
від 22.10.1959 року (а. с. 5), а також
свідоцтвом про народження ОСОБА_3,
серії НОМЕР_3, виданим бюро ЗАГС міста
Вінниці (а. с. 11).

Згідно матеріалів спадкової справи №
508/2006 після померлого ОСОБА_4, позивачка
ОСОБА_2 звернулась 11.05.2006 року до Першої
вінницької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після померлого чоловіка.

Постановою державного нотаріуса
Першої вінницької державної
нотаріальної контори Дишкант М.В. від
06.12.2013 року позивачці відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії з видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1,
який належав померлому ОСОБА_4 з тих
підстав, що у правовстановлюючому
документі відсутні відомості про
державну реєстрацію права власності.

Заслухавши думку сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи та оцінивши
зібрані докази у їх сукупності, суд
прийшов до переконання про задоволення
позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно з положеннями ст. 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Відповідно до п.5 ст.1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до п.3 ст. 1296 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22.02.1012 року якщо до складу спадкового
майна входить нерухоме майно, що
підлягає реєстрації, нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус
роз'яснює йому процедуру вирішення
зазначеного питання в судовому
порядку.

Відповідно до п. 3.3 Інформаційного
листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування» у
випадках відсутності реєстрації
об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на
ім'я спадкодавця) суди в основному
правильно задовольняють вимоги
спадкоємців про визнання права
власності на нерухоме майно. Так абзац
20 п. 3.3 вказаного інформаційного листа
вказує на спори, що розглядались судами
про визнання права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування в
тому разі, коли є документ про право
спадкодавця на нерухоме майно (договір
купівлі-продажу), але документи не були
зареєстровані в БТІ.

Статтею 1269 Цивільного кодексу України
передбачено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини
входять всі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України,
позивач може відмовитися від позову, а
відповідач визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо відмову
позивача від позову, визнання позову
відповідачем викладено в адресованих
суду письмових заявах, ці заяви
приєднуються до справи.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі вищевикладеного та
враховуючи безумовне визнання
відповідачем позовних вимог, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує у
відповідності до положень статті 88 ЦПК
України, а також беручи до уваги ту
обставину, що представник позивача
просив залишити всі судові витрати за
його довірителькою.

На підставі вищезазначеного та
керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 321, 392, 1218, 1268, 1269, 1296, ЦК України,
Порядком вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженим
наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 року,
Інформаційним листом ВССУ № 24-753/0/4-13
від 16.05.2013 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування», ст. ст. 10, 15, 30, 60, 88, 174, 212-215,
218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності в порядку спадкування за
заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
чоловіка ОСОБА_4, на житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено
сторонами до Апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти
днів після його проголошення, шляхом
подачі апеляційної скарги через суд
першої інстанції.

Суддя: