Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/759/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Головуючого - Голованя А.М.

Суддів
- Кривохижі В.І., Фомічова С.І.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Клинцівської сільської ради
Кіровоградського району
Кіровоградської області, третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 20 січня 2014
року і

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернулася в суд з зазначеним позовом,
обґрунтовуючи його тим, що після
смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1, її матері ОСОБА_4
відкрилася спадщина на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Для оформлення спадщини вона
звернулася до нотаріуса із відповідною
заявою, але їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину через
відсутність правовстановлюючого
документу на зазначений житловий
будинок.

Посилаючись на зазначені
обставини просила визнати за нею права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування.

Рішенням Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 20 січня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, просить скасувати рішення суду
і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити заявлений нею позов.

Представник Клинцівської
сільської ради та нотаріус ОСОБА_3 які
були належним чином оповіщеними про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання апеляційного суду не
прибули.

Клинцівська сільська рада
подала до суду письмову заяву про
визнання позову, просить розглянути
справу у відсутність її представника.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_5, який
підтримав доводи скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду у встановлених статтею 303 ЦПК
України межах, а також обґрунтованість
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню.

Вирішуючи спір суд першої
інстанції зазначив, що вимоги позивача
про визнання права власності на
будинок в порядку спадкування не
ґрунтуються на законі та доказах.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.(ч.1 ст. 1218 ЦК України)

Судом установлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с. 14)

ОСОБА_2, яка є її дочкою, прийняла
спадщину після смерті матері, шляхом
подачі заяви до нотаріальної контори,
повідомивши, що до складу спадщини
входить житловий будинок АДРЕСА_1.(а.с.
67)

Проте у видачі свідоцтва про
право на спадщину їй було відмовлено у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа щодо
належності цього майна
спадкодавцю.(а.с.17)

З матеріалів справи убачається,
що спірний будинок побудовано у 1956
році, державна реєстрація права
власності на цей об'єкт нерухомого
майна не проводилась, технічні
паспорти на будинок складалися станом
на 17.08.1989 року та 30.09.2013 року (а.с.16, 18-21,
23-27).

Згідно виписки з погосподарської
книги № 7-9 за 1991-1995 роки с. Клинці
ОСОБА_4 значиться як власник житлового
будинку загальною площею 36,4 кв.м.,
житловою площею 24 кв.м. та як
користувач земельної ділянки площею 0,55
га.(а.с. 107-109)

Проте, незважаючи на внесення
запису у погосподарській книзі, ОСОБА_4
своє право власності на будинок в БТІ
не зареєструвала (не оформила).

Державна реєстрація права
власності на житлові будинки, споруди
на час закінчення будівництва спірного
житлового будинку (1956 рік) регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженою 31
січня 1966 року, яка втратила чинність
на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року №56, передбачала обов'язкову
реєстрацію (інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських
книгах визнавались в якості актів
органів влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

При вирішенні питання щодо
визнання права власності на житлові
будинки, споруди у порядку спадкування,
записи у погосподарських книгах
оцінюються у сукупності з іншими
доказами, зокрема, технічним паспортом
на будівлі, документами про відведення
в установленому порядку земельних
ділянок під забудову тощо.

Підстави набуття права
власності на житловий будинок, споруди
та належність цього майна особі
визначаються законодавством, чинним на
час набуття права власності.
Законодавством, яке діє на час
відкриття спадщини, врегульовано
питання спадкування цього майна, а не
його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про
визнання права власності на спадкове
майно суду слід керуватися
законодавством, яке регулювало
виникнення права власності у самого
спадкодавця на момент закінчення
будівництва будинків, а також
положеннями ЦК Української РСР 1963 року,
Законом України «Про власність»,
Законом України «Про місцеві Ради
народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування в Україні»,
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 11 березня 1985 року №
105 «Про порядок обліку житлового фонду
в Українській РСР».

Відповідно до п. 62 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР № 45/5
від 31 жовтня 1975 року, п. 45 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР № 1/5
від 19 січня 1976 року, підтвердженням
належності будинку може служити
відповідна довідка виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, в якій, крім підтвердження
належності жилого будинку (частини
будинку) відчужувачу на підставі
запису в погосподарській книзі,
повинно бути також зазначено: дані про
склад будинку; розмір загальної жилої
площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного,
підтвердженням належності жилого
будинку (його частини) певній особі є
запис в погосподарських книгах,
ведення яких на той час передбачалось
наказами Центрального статистичного
управління СРСР і було обов'язковим.
Виникнення права власності на жилі
будинки, споруди не залежало від
державної реєстрації цього права чи
від прийняття його до експлуатації.

Суд першої інстанції, у
порушення вимог ст. 213 ЦПК України,
зазначених обставин справи та положень
закону не врахував і дійшов
помилкового висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

За таких обставин рішення
суду підлягає скасуванню, з підстав
передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з
ухваленням нового рішення про визнання
за ОСОБА_2 права власності, в порядку
спадкування після ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309,
313-316 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 20 січня 2014 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.

Визнати право власності, в порядку
спадкування, на житловий будинок
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2.

Рішення апеляційного суд набирає
чинності з моменту його проголошення і
може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: