Справа № 406/9332/13
Провадження № 22ц/782/5743/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого - судді Авалян Н.М.

суддів - Максюти І.О., Туренка С.І.

при секретарі - Арутюнян Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ПАТ «Український
комунальний банк» на ухвалу
Алчевського міського суду Луганської
області від 28 листопада 2013 року про
виправлення помилки у виконавчому
листі та поновлення строку
пред'явлення його до виконання у справі
за позовом АБ «Український
комунальний банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

встановила :

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 26 листопада 2009
року задоволено позов АБ «Український
комунальний банк». Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь АБ «Український комунальний
банк» заборгованість за кредитним
договором в розмірі 8 775 грн.,
заборгованість по відсоткам в розмірі
3756,18 грн., пеню в розмірі 313,85 грн., судові
витрати в розмірі 248,45 грн., а всього 13
093,48 грн. (а.с.28)

03 грудня 2012 року представник ПАТ
«Український комунальний банк»
(правонаступник АБ «Український
комунальний банк») звернувся до суду із
заявою про видачу виконавчого листа по
вказаній справі. (а.с.29)

09 липня 2013 року ПАТ «Український
комунальний банк» звернувся до суду із
заявою, в якій просив виправити
допущену помилку у виконавчому листі в
частині дати його видачі, а також
поновити пропущений строк пред'явлення
виконавчого листа до примусового
виконання. (а.с.38)

Ухвалою Алчевського міського
суду Луганської області від 28
листопада 2013 року вказана заява
задоволена частково. Виправлено
помилку у виконавчому листі із
зазначенням дати його видачі 05 грудня
2012 року замість 08 грудня 2012 року.
Відмовлено в задоволенні заяви в
частині поновлення строку пред'явлення
до виконання виконавчого листа. (а.с.135)

В апеляційній скарзі ПАТ
«Український комунальний банк»,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати в
частиині відмови в поновленні строку
та постановити нову ухвалу про
поновлення строку пред'явлення до
примусового виконання виконавчого
листа. (а.с.140)

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи й обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви
про поновлення пропущеного
процесуального строку, суд першої
інстанції виходив з того, що наведені
заявником доводи не заслуговують на
увагу, оскільки не свідчать про
поважність причин пропуску строку.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони відповідають матеріалам
справи та нормам матеріального і
процесуального права,

Матеріалами справи підтверджено
наступне.

Справа була розглянута за участю
довіреного представника позивача
Григорян А.А., яка була пристуньою під
час проголошення рішення суду, тобто
позивач був обізнаний про результат
розгляду справи. (а.с.27)

Вперше позивач звернувся до суду із
заявою про видачу виконавчого листа 03
грудня 2012 року. Із заявою про видачу
виконавчого листа до суду звернулась
довірений представник позивача
Мацегора М.С., яка була уповноважена на
отримання виконавчих листів. В заяві,
до якої була додана копія довіреності,
представник просила не видати
виконавчий лист їй особисто, а
направити його на адресу Банку. На
виконання заяви виконавчий лист був
направлений судом на адресу банку
поштою 05 грудня 2012 року та отриманий
Банком 10 грудня 2012 року. (а.с.29, 42)

Законом України «Про виконавче
провадження» (п.1 ч.1 ст.21) в редакції,
чинній на момент ухвалення рішення
суду був передбачений трирічний строк
звернення до виконання виконавчого
листа, виданого на підставі рішення
суду.

Рішення суду набрало законної сили 08
грудня 2009 року. Таким чином, останнім
днем строку пред'явлення виконавчого
листа до примусового виконання з
урахуванням вихідних днів був день 10
грудня 2012 року. З 11 грудня 2012 року строк
звернення виконавчого листа до
примусового виконання сплинув.

Проте, заява про примусове виконання
рішення суду була підготовлена Банком
тільки 18 грудня 2012 року та подана до
відділу державної виконавчої служби 25
грудня 2012 року. (а.с.43,44)

Таким чином, Банк не скористався своїм
правом пред'явлення виконавчого листа
до примусового виконання та не навів
причини, які могли бути розцінені судом
як поважні для поновлення пропущеного
строку.

Доводи апелянта про те, що строк був
пропущений через допущені, на його
думку, порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
оскільки виконавчий лист був виданий
вже після спливу строку пред'явлення
його до виконання не заслуговують на
увагу, оскільки спростовуються
матеріалами справи.

Як зазначено в заяві про поновлення
строку, виконавчий лист був отриманий
Банком до спливу строку звернення
виконавчого листа до примусового
виконання - 10 грудня 2012 року, що
підтверджується також копією
супровідного листа. (а.с.38, 42)

Отримавши виконавчий лист в останній
день строку пред'явлення його до
примусового виконання, Банк мав
можливість до закінчення робочого дня
передати виконавчий лист
безпосередньо до відділу державної
виконавчої служби, а у разі відсутності
такої можливості до 24 години передати
виконавчий лист на пошту чи передати
іншими засобами зв'язку для
відправлення до відділу державної
виконавчої служби. В такому випадку
строк не вважався пропущеним
відповідно до ст.70 ЦПК України.

Із заяв представника позивача від 23
листопада 2012 року №№7343, 7344 вбачається,
що позивач був обізнаний про
результати розгляду його позову,
оскільки не запитував інформацію про
результати розгляду справи, а просив
направити на його адресу копію рішення
та виконавчий лист.

Таким чином, позивач впродовж трьох
років не скористався своїм правом
отримати виконавчий лист та пред'явити
його до примусового виконання, не
навівши жодної причини, яка б свідчили
про поважність причин пропуску
встановленого законом строку.

Приймаючи до уваги конституційний
принцип рівності сторін перед законом
і судом, колегія суддів вважає, що
позивач мав дотримуватись
встановленого законом обов'язку щодо
строку пред'явлення виконавчого листа
до примусового виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що
пропуск ним строку обумовлений тим, що
Банк не отримав копії рішення суду та
виконавчий лист не заслуговують на
увагу, виходячи з наступного.

За змістом ст.222 ЦПК України в редакції,
що діяла на момент ухвалення рішення
суду, копія рішення суду підлягала
надісланню особі, яка приймала участь у
розгляді справи, але не була присутньою
в судовому засіданні.

Оскільки представник позивача була
присутньою в судовому засіданні, в
якому був проголошений повний текст
рішення, відповідно до ст.222 ЦПК України
копія рішення підлягала видачі на
вимогу представника позивача. Але така
вимога безпосередньо після ухвалення
рішення ні представником позивача, ні
безпосередньо позивачем не заявлялась.

Заява про видачу копії рішення суду
була підготовлена представником Банку
тільки 23 листопада 2012 року одночасно із
заявою про видачу виконавчого листа та
зареєстрована в суді 03 грудня 2012 року.
(а.с.31)

Видача виконавчого листа за
ініціативою суду нормами Цивільного
процесуального кодексу також не
передбачена, оскільки виконавчий лист
судом видається виключно за заявою
особи, на користь якої ухвалено рішення
(ч.2 ст.368 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність оскаржуваної ухвали
нормам процесуального права не
заслуговують на увагу, оскільки
постановлена судом ухвала цілком
відповідає вимогам ст.210 ЦПК України з
огляду на те, що суд першої інстанції
надав відповіді по кожному з доводів
заявника щодо причин пропуску ним
процесуального строку. При цьому судом
першої інстанції не було порушено
встановленого законом порядку
вирішенні питання щодо поновлення
пропущеного процесуального строку.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги правильних висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст.ст.307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313-315,
317, 319, 323-325, 327 Цивільного
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ПАТ
«Український комунальний банк»
відхилити.

Ухвалу Алчевського міського суду
Луганської області від 28 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя-доповідач: