Справа № 663/3396/13-ц
Провадження № 2/663/63/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2014 року м.
Скадовськ

Скадовський районний суд Херсонської
області у складі:

головуючого, судді
Пухальського С.В.,

при секретарі
Безердян І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Скадовську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_3 про поділ спільного майна
подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя, обґрунтовуючи його тим, що в
період з 17 червня 1978 року по 18 лютого 2011
року перебувала в шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2 Від шлюбу мають двох синів та
доньку, які на даний час є повнолітніми.
Син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом
зі сторонами по справі. За час шлюбу
сторони придбали трикімнатну
кооперативну квартиру АДРЕСА_1, а також
інше майно, яке позивачка бажає
поділити, а саме: відеокамера «Panasonik»,
вартістю 800 грн.; відеопрогравач «LG»,
вартістю 500 грн.; телевізор «LG»,
вартістю 50 грн.; принтер «Canon», вартістю
300 грн.; кухонна газова плита «Indesit»,
вартістю 1000 грн.; холодильник «Stinol»,
вартістю 1000 грн.; пральна машина «Ardo»,
вартістю 1000 грн., всього на суму 4650 грн.
Позивач просила поділити майно, набуте
за час шлюбу з ОСОБА_2, виділивши їй у
власність телевізор «LG» вартістю 50
грн., принтер «Canon» вартістю 300 грн.,
кухонну газову плиту «Indesit» вартістю 1000
грн., пральну машину «Ardo» вартістю 1000
грн., а всього майна на суму 2350 грн.;
відповідачу виділити у власність
відеокамеру «Panasonik», вартістю 800 грн.,
відеопрогравач «LG» вартістю 500 грн.,
холодильник «Stinol» вартістю 1000 грн., а
всього майна на суму 2300 грн. Також
просила визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1,
виділивши їй та члену сім'ї ОСОБА_3 в
користування жилу кімнату 1-2 площею 9,9
кв. метрів і жилу кімнату 1-3 площею 12.8.
кв. метри, а в користуванні відповідача
залишити жилу кімнату 1-8 площею 17,3 кв.
метрів, при цьому, приміщення коридору
1-1 і 1-6, кухні 1-7, туалету 1-5, ванної
кімнати 1-4, лоджії І і ІІ залишити в
спільному користуванні співвласників
квартири та стягнути з відповідача
судові витрати.

В судовому засіданні 11.01.2014 р.,
протокольно до участі в справі в якості
третьої особи без самостійних вимог
залучено ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали в повному обсязі з
підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 погодився з
наявністю та вартістю майна, які
зазначені позивачем в позовній заяві,
також погодився із варіантом поділу
майна, який запропоновано позивачкою,
при цьому не визнав позов у частині
визначення порядку користування
квартирою АДРЕСА_1 оскільки, як пояснив
представник відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_3
не є співвласником вказаної квартири,
тому порядок визначення користування
квартирою повинен визначатися між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є її
співвласниками.

Третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_3 позов підтримав та просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Суд, заслухавши доводи та заперечення
учасників судового розгляду,
розглянувши подані документи,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті приходить до
наступного.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України,
майно, нажите подружжям в період шлюбу,
належить чоловіку і дружині на правах
спільної сумісної власності. Об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Згідно ст.ст. 70, 71 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. Майно, що є об'єктом права
спільної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Судом встановлено, що між позивачкою
ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 17.06.1978
було укладено шлюб, який розірвано
згідно рішення Скадовського районного
суду Херсонської області від 18.02.2011 р.

Сторони спільно мешкали, вели спільне
сумісне господарство та підтримували
сімейні відносини. В період шлюбу
сторони набули право власності на
квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується
копіями листа Скадовського морського
торгового порту № 3135 від 21.11.1986 р. та
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серія САС № 011278 від
23.09.2008 р.

Як вбачається з копії домової книги в
зазначеній квартирі, крім сторін по
справі, зареєстрований ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час шлюбу сторони придбали, також,
наступне майно: відеокамера «Panasonik»,
вартістю 800 грн.; відеопрогравач «LG»,
вартістю 500 грн.; телевізор «LG»,
вартістю 50 грн.; принтер «Canon», вартістю
300 грн.; кухонна газова плита «Indesit»,
вартістю 1000 грн.; холодильник «Stinol»,
вартістю 1000 грн.; пральна машина «Ardo»,
вартістю 1000 грн., що визнано сторонами
по справі та яке підлягає поділу між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_3 та ОСОБА_6, допитані в судовому
засіданні в якості свідків
підтвердили, що протягом тривалого
часу між сторонами по справі склався
певний порядок користування квартирою
АДРЕСА_1, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
займають житлові кімнати площею 9,9 кв.
метри та 12.8 кв. метри, позначені в
технічному паспорті як 1-2 та 1.3, а ОСОБА_2
займає житлову кімнату площею 17.3 кв.
метри, позначену в технічному паспорті
як 1-8. Також зазначили, що в них склалися
неприязні відносини з батьком.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. Майно, набуте подружжям за
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 не є
співвласником спірної квартири й не
звертався до суду з самостійними
вимогами про визначення порядку її
користуванням, то в цій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають. При
цьому, в судовому засіданні
встановлено, що між відповідачем
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склалися неприязні
відносини, й за таких обставин, з метою
недопущення порушення прав останнього
як користувача спірної квартири, суд
вважає необхідним визначити наступний
порядок користування квартирою
АДРЕСА_1 між співвласниками, виділивши
ОСОБА_1 у користування жилі кімнати 1-2
площею 9,9 кв. метрів та 1-3 площею 12,8 кв.
метрів, а в користуванні ОСОБА_2
залишити жилу кімнату 1-8 площею 17,3 кв.
метрів. Приміщення коридору 1-1 і 1-6,
кухні 1-7, туалету 1-5, ванної кімнати 1-4,
лоджії І і ІІ залишити в спільному
користуванні співвласників квартири.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Статтею 84 ЦПК України визначено, що
витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави" від
27.04.2006 року № 590, граничний розмір
витрат, пов'язаних з правовою допомогою
стороні, на користь якої ухвалено
рішення у цивільній справі у випадку,
якщо компенсація сплачується іншою
стороною, не повинен перевищувати суму,
що обчислюється з огляду на те, що
зазначеній особі виплачується 40 %
розміру мінімальної заробітної плати
за годину її роботи.

Правова допомога надавалась позивачці
ОСОБА_1 у 2013 та 2014 роках. Відповідно до
ст. 8 Закону України "Про державний
бюджет України на 2013 рік" розмір
мінімальної заробітної плати
становить: з 01 січня 2013 року по 30
листопада 2013 р. - 1147 грн., з 01 грудня 2013 р.
- 1218 грн.

Таким чином, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати в 2013 році
1147 грн. за годину роботи фахівця в
галузі права виплачується 40% від 1147
грн., що становить 458 грн. 80 коп., з 01.12.2013
р. за годину роботи фахівця в галузі
права виплачується 487,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка являється
фахівцем у галузі права 06.11.2013 р.
укладено договір про надання правової
допомоги. За надання правової допомоги
позивачем сплачені кошти в розмірі 2500
грн., що підтверджується квитанцією № 1
від 06.10.2013 р.

Суду не надано доказів скільки часу
було витрачено фахівцем у галузі права
для підготовки позову, тому суд,
враховуючи обсяг та зміст зазначеного
документу, а також характер спірних
правовідносин, вважає, що для його
підготовки необхідно було витратити: -
91 хвилину.

Крім того, як вбачається з протоколів
судових засідань ОСОБА_4 брала участь у
наступних судових засіданнях: 02.12.2013
року з 11.03 год. до 11.13 год.., тобто 10 хв.;
12.12.2013 року з 16.13 год. до 16.28 год., тобто 15
хв.; 25.12.2013 року з 16.17 год. до 16.41 год.,
тобто 24 хв.; 11.01.2014 р. з 14.06 год. до (виходу
суду в нарадчу кімнату) 14.15 год., тобто 9
хвилин.

Таким чином, загальна тривалість часу
витраченого на участь у судових
засіданнях становить 58 хвилин.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 було
витрачено 91 хв. роботи для надання
правової допомоги до 30.11.2013 р. та 58 хв.
після 01.12.2013 р., що виходячи із
розрахунку 458,80 : 60 = 7,65 вартість однієї
хвилини, 7,65 * 91 = 696,15 грн. та 487,20 : 60 = 8,12, 8,12
*58 = 470,96 грн., тому понесені ОСОБА_1 та
підтверджені документально витрати на
правову допомогу підлягають стягненню
з відповідача ОСОБА_2 на її користь у
розмірі 1167,11 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 213, 214, 215,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розділити спільне майно подружжя
виділивши у власність ОСОБА_2 наступне
майно: відеокамеру "Panasonik", вартістю 800
грн., відеопрогравач "LG" вартістю 500 грн.,
холодильник "Stinol" вартістю 1000 грн., а
всього майна на суму 2300 грн.

Виділити у власність ОСОБА_1 телевізор
"LG" вартістю 50 грн., принтер "Canon"
вартістю 300 грн., кухонну газову плиту
"Indesit" вартістю 1000 грн., пральну машину
"Ardo" вартістю 1000 грн., а всього майна на
суму 2350 грн.

Визначити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виділивши ОСОБА_1 в
користування жилу кімнату 1-2 площею 9,9
кв. метрів та жилу кімнату 1-3 площею 12,8
кв. метрів, а в користуванні ОСОБА_2
залишити жилу кімнату 1-8 площею 17,3 кв.
метрів.

Приміщення коридору 1-1 і 1-6, кухні 1-7,
туалету 1-5, ванної кімнати 1-4, лоджії І і
ІІ залишити в спільному користуванні
співвласників квартири.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1 витрати на правову допомогу в
розмірі 1167,11 грн. (одна тисяча сто
шістдесят сім гривень 11 коп.) та витрати
по сплаті судового збору в розмірі 229,40
грн. (двісті двадцять дев'ять гривень 40
коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Скадовський районний суд Херсонської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
Пухальський С.В.