АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
інстанції - Токар Н.В.
Справа № 204/115/13
Доповідач - Городнича В.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Городничої В.С.

суддів - Рудь
В.В., Баранніка О.П.

при секретарі - Косенко
І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 23 вересня
2013 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом (з урахуванням
уточнень до позовних вимог),
обґрунтовуючи тим, що 21 січня 2008 року
між ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Правобережне
відділення №6719, правонаступником
якого є ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі Територіально
відокремленого безбалансового
відділення І типу 10003/0603 філії -
Дніпропетровське обласне управління
АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №790/1, відповідно до
якого позивач зобов'язався надати
ОСОБА_2 кредит у розмірі 81504 грн. 00 коп.
строком на 60 місяців з 21.01.2008 року до
20.01.2013 року, а ОСОБА_2 прийняв на себе
зобов'язання сплачувати проценти за
користуванням кредитом у розмірі 14,0%
річних та здійснювати повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до графіку, кінцевий строк
погашення кредиту - 20 січня 2013 року.
Позивач виконав свої зобов'язання за
кредитним договором належним чином, в
той же час, ОСОБА_2 не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором і
не сплачує проценти за користування
кредитом.

Окрім того, між Банком та ОСОБА_2 було
укладено Договір застави майна №790/1а.
Також, у забезпечення виконання
зобов'язань Позичальника за Кредитним
договором №790/1 від 21 січня 2008 року по
поверненню кредиту та виплаті
відсотків за користування, було
забезпечено договором поруки, згідно
якого ОСОБА_1 прийняла на себе
зобов'язання солідарно відповідати
перед Банком за виконання ОСОБА_2
зобов'язань за Кредитним договором
№790/1. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2
умов кредитного договору, на його
адресу було направлено претензію №1968
від 14.07.2009 року щодо повного погашення
заборгованості по кредиту, претензія
була отримана боржником особисто, але
своїх зобов'язань останній не виконав.
Таким чином, сума заборгованості
відповідачів перед позивачем за
кредитним договором №790/1 від 21 січня 2008
року становить 49527,85 гривень, у зв'язку з
чим, позивач вимушений звернутися до
суду з позовною заявою.

Позивач просив суд стягнути з
відповідачів в солідарному порядку
заборгованість за кредитним договором
№790/1 від 21 січня 2008 року у розмірі 49527
гривень 85 копійок; судові витрати по
справі просив покласти на
відповідачів.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
23 вересня 2013 року позовні вимоги
позивача частково задоволенні.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі Територіально
відокремленого безбалансового
відділення І типу 10003/0603 філії -
Дніпропетровське обласне управління
АТ «Ощадбанк» заборгованість за
кредитним договором №790/1 від 21 січня 2008
року у розмірі гривень 85 копійок, з
яких: 32352 (тридцять дві тисячі триста
п'ятдесят дві) грн. 69 (шістдесят дев'ять)
коп. - залишок по кредиту; 7145 (сім тисяч
сто сорок п'ять) грн. 00 коп. - несплачені
відсотки; 2200 (дві тисячі двісті) грн. 00
коп. - витрати по виконавчому напису
№844; 32 (тридцять дві) грн. 61 (шістдесят
одна) коп. - неустойка по п.5.2. кредитного
договору №790/1; 4528 (чотири тисячі п'ятсот
двадцять вісім) грн. 00 коп. - неустойка
по п.3.3. договору застави №790/1; 3269 (три
тисячі двісті шістдесят дев'ять) грн. 55
(п'ятдесят п'ять) коп. - пеня згідно п.5.3.
кредитного договору №790/1. Вирішено
питання щодо судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням,
відповідачі подали апеляційні скарги,
в яких просять скасувати рішення суду
та постановити нове рішення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційних скарг і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

При вирішенні спору суд першої
інстанції керувався положеннями ст. 526,
553, 554, 610 ЦК України, ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
ст. 1054 ЦК України, а також виходив з
наступного.

Судом встановлено, що 21 січня 2008 року
між ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Правобережне
відділення №6719 правонаступником якого
є ПАТ «Державний ощадний банк України»
в особі Територіально відокремленого
безбалансового відділення І типу 10003/0603
філії - Дніпропетровське обласне
управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №790/1
(а.с.6-9).

Відповідно до кредитного договору
позивач зобов'язався надати
відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 81504
грн. 00 коп. строком на 60 місяців з 21.01.2008
року до 20.01.2013 року, а ОСОБА_2 прийняв на
себе зобов'язання сплачувати проценти
за користуванням кредитом у розмірі 14,0%
річних та здійснювати повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до графіку, кінцевий строк
погашення кредиту - 20 січня 2013 року.
ОСОБА_2 повинен здійснювати погашення
кредиту та сплату процентів за
користування ним щомісячно
ануїтетними платежами в сумі 1915 грн. 00
коп., шляхом внесення готівки до каси
Банку або шляхом безготівкових
перерахувань, перший ануїтетний платіж
здійснити до 29 лютого 2008 року, в
подальшому - не пізніше останнього
робочого дня кожного місяця. Останній
платіж в рахунок погашення кредиту та
сплати процентів здійснити не пізніше
20 січня 2013 року (а.с.6-9).

Також, між ВАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії - Правобережне
відділення №6719, правонаступником
якого є ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі Територіально
відокремленого безбалансового
відділення І типу 10003/0603 філії -
Дніпропетровське обласне управління
АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 21 січня 2008 року
було укладено Договір застави майна
№790/1а, посвідчений приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_3 за реєстровим
№41, згідно якого ОСОБА_2 передав Банку
в заставу рухоме майно, а саме:
транспортний засіб (автомобіль) марки
«ГАЗ 330202» СПГ, колір білий, 2007 року
випуску, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_2,
НОМЕР_3 тип бортовий малотоннажний - В,
повна маса 3500 кг., маса без навантаження
2100 кг., об'єм двигуна 2464 см.куб.,
реєстраційний номер НОМЕР_1, право
власності заставодавця
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_4, виданим 16.01.2008 року ПР РЕВ 2-го МВ
ДАІ УМВС України в Дніпропетровській
області (а.с.10-13).

Окрім того, між ВАТ «Державний ощадний
банк України» в особі філії -
Правобережне відділення №6719,
правонаступником якого є ПАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі Територіально відокремленого
безбалансового відділення І типу 10003/0603
філії - Дніпропетровське обласне
управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 21
квітня 2010 року було укладено договір
поруки №790/1б. Згідно договору поруки
№790/1б від 21 квітня 2010 року відповідач
ОСОБА_1 прийняла на себе зобов'язання
солідарно відповідати перед Банком за
виконання ОСОБА_2 зобов'язань за
Кредитним договором №790/1. Відповідно
до п.1.1. договору поруки № 790/1б від 21
квітня 2010 року, поручитель
зобов'язується перед кредитором
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором №790/1 від 21 січня 2008 року
(а.с.14-15).

Як вбачається з договору поруки №790/1б
від 21 квітня 2010 року у вказаному
договорі передбачено вид
відповідальності поручителя та
боржника, вони несуть солідарну
відповідальність перед кредитором
(а.с.14).

Банк перед відповідачем ОСОБА_2 виконав
свої зобов'язання за кредитним
договором №790/1 від 21 січня 2008 року,
повністю.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
ОСОБА_2 умов кредитного договору, на
його адресу було направлено претензію
№1968 від 14.07.2009 року щодо повного
погашення заборгованості по кредиту,
претензія була отримана боржником
особисто, але своїх зобов'язань
останній не виконав.

Сума заборгованості відповідачів
перед позивачем за кредитним договором
№790/1 від 21 січня 2008 року становить 49527
гривень 85 копійок.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

З'ясувавши в достатньому обсязі права
та обов'язки сторін, обставини по
справі, перевіривши доводи сторін та
давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами.

В своїй скарзі ОСОБА_1 посилається на
те, що доказів надсилання та вручення
вимоги про погашення заборгованості за
кредитним договором, всупереч п. 2.4
Договору поруки, поручителю - ОСОБА_1 в
матеріалах справи відсутні, а тому у
ОСОБА_1 не виникло обов'язку для
погашення кредиту.

Однак, згідно ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Крім того, згідно Договору поруки №
790/1б від 21.04.2010 року, ОСОБА_1 прийняла на
себе зобов'язання солідарно
відповідати перед Банком за виконання
ОСОБА_2 зобов'язань за Кредитним
договором №790/1. Оскільки є
заборгованість перед позивачем за
кредитним договором №790/1 від 21.01.2008
року у сумі 49527,85 грн., то відповідачі
повинні солідарно відповідати перед
Банком.

Також, пред'явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу, так і
пред'явлення до нього позову.

ОСОБА_1 в своїй скарзі також
посилається на те, що позичальник
письмової вимоги банку про дострокове
погашення кредиту не отримував та в
матеріалах справи відсутні докази
вручення такої вимоги позичальнику,
оскільки на повідомлені в графі
«Вручено особисто» проставлено підпис,
що не належить позичальнику.

Проте, всупереч ст. 60 ЦПК України,
ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в
суді апеляційної інстанції доказів
вищезазначеному не надала.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
є необґрунтованими та не є підставами
для скасування рішення суду.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
також подав апеляційну скаргу, в
обґрунтування якої посилається на
укладений 03.03.2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
договір купівлі-продажу транспортного
засобу з відкладальною умовою. Вважає,
що відповідно до умов цього договору
відбулася заміна сторони у
зобов'язальних відносинах, а саме
заміна боржника за кредитним договором
№ 790/1 від 21.01.2008 року.

Однак, відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Боржник у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора, якщо
інше не передбачено законом (ст. 520 ЦК
України).

Відповідно до положень ст. 513, 521 ЦК
України, форма правочину щодо заміни
боржника у зобов'язанні визначається
відповідно до положень статті 513 цього
Кодексу. Правочин щодо заміни боржника
(кредитора) у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання.

Згідно п. 7.2, п. 7.4 Кредитного договору №
790/1 від 21 січня 2008 р., всі зміни та
доповнення до цього договору
викладаються в письмовій формі та
набувають чинності з моменту їх
підписання. Додаткові договори до
цього договору, які можуть бути
укладені в майбутньому, є його
невід'ємною частиною.

Жодних додаткових договорів між банком
та ОСОБА_2 про зміну сторін у
зобов'язанні укладено не було.

Враховуючи вищезазначене, наявність
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Договору купівлі-продажу
транспортного засобу з відкладальною
умовою, не звільняє від сплати
кредитної заборгованості за укладеним
останнім кредитним договором.

Таким чином, доводи апелянта, приведені
в його апеляційній скарзі, є
безпідставними, до того ж вони
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм матеріального та процесуального
права.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування рішення суду
судом апеляційної інстанції не
встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд
першої інстанції в достатньо повному
об'ємі з'ясував права та обов'язки
учасників спору, обставини справи,
перевірив доводи сторін та давши їм
належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 23 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: