Справа № 240/588/13-ц
Провадження № 2/240/6/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
Олександрівський районний суд
Донецької області

у складі: головуючого - судді
Кулікова В.В.,

при секретарі - Пліскачовій Н.В.,

за участю: представника позивача -
Вакал О.Г.,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
смт.Олександрівка цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Агротіс»
до ОСОБА_3 про усунення перешкод в праві
користування земельною ділянкою та
відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ТОВ «Агрофірма
«Агротіс» звернулося до суду з позовом
до відповідача ОСОБА_3, мотивуючи свої
вимоги тим, що 03 грудня 2011 року між
товариством та орендодавцем -ОСОБА_3
було укладено договір оренди землі №
00783 на 5 років до 04 травня 2017 року.
За договором в оренду передано
земельну ділянку загальною площею 4,55
гектари. 04 травня 2012 року здійснено
державну реєстрацію цього договору.
Порушуючи вимоги ст. 27 Закону України
«Про оренду землі» та ст. 95 Земельного
кодексу України ОСОБА_3 у 2013 році
зайняла вказану передану в оренду
земельну ділянку та посіяла на ній
соняшник. У зв'язку з чим за 2013 рік
товариство не отримало доходи у
розмірі 10 720,00 грн. Просили стягнути
збитки у розмірі 10 720,00 грн., як
неодержаний дохід за час тимчасового
невикористання земельної ділянки
через незаконні дії відповідачки;
усунути перешкоди з боку відповідача в
праві користування земельною ділянкою
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 звільнити
земельну ділянку для подальшого її
використання по договору оренди;
стягнути судовий збір у розмірі 229 грн.40
коп.

У судовому засідання представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Агротіс»
Вакал О.Г. позов товариства підтримала
і підтвердила доводи позовної заяви.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Агротіс»
не визнала в повному обсязі, пославшись
на обставини та підстави, викладені в
позові.

Суд, заслухавши сторони та дослідивши
письмові матеріали справи: копію
договору оренди з додатками, акт
обстеження спірної земельної ділянки,
розрахунок не отриманої вигоди з
документами про урожайність та цінами
на соняшник встановив наступне: 03.01.2011
між орендарем ТОВ «Агрофірма «Агротіс»
та орендодавцем - ОСОБА_3 укладено
договір оренди землі № 00783 на 5
років до 04 травня 2017 року. За договором
в оренду передано земельну ділянку
загальною площею 4,55 гектари,
розташовану на території
Беззаботівської сільської ради,
належну ОСОБА_3 на праві власності на
підставі державного акту від
02 листопаду 2006 року, цільове
призначення якої визначено наступним
чином - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва .

04 травня 2012 у Відділі Держкомзема в
Олександрівському районі здійснено
державну реєстрацію цього договору. В
2013 році ОСОБА_3 зайняла передану в
оренду земельну ділянку та посіяла на
ній соняшник.

Відповідно до частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з п.15 договору оренди від
29 грудня 2004 року ТОВ
«Агрофірма»Агротіс», як орендар, має
право використовувати земельну
ділянку для вирощування товарної
сільськогосподарської продукції.

Згідно п.30 договору орендар має право
самостійно господарювати на землі з
дотриманням умов договору . Таке ж
право орендаря закріплено в ст.25
Закону України «Про оренду землі» у
п.»а» ч.1. ст.95 Земельного кодексу
України також зазначено,що
землекористувачі мають право
самостійно господарювати на землі.

Відповідно до п.29 договору оренди
орендодавець зобов'язаний не
втручатися у господарську діяльність
орендаря і не створювати йому будь-яких
перешкод при виконанні умов договору .

Частина 2 ст.24 Закону України «Про
оренду землі» передбачає зобов'язання
орендодавця не вчиняти дій, які б
перешкоджали орендареві користуватися
орендованою земельною ділянкою.

Відповідно ч.1ст.27 Закону України «Про
оренду землі» орендареві
забезпечується захист його права на
орендовану земельну ділянку нарівні із
захистом права власності на земельну
ділянку відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.95 Земельного кодексу
України порушені права
землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

Згідно п.»г» ч.1ст.95 Земельного кодексу
України землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
мають право на відшкодування збитків
у випадку,передбаченому законом.

Відповідно п.»д» ч.1ст.156 Земельного
кодексу України власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок
неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки .

Згідно ч.1.ст.28 Закону України «Про
оренду землі « орендар має право на
відшкодування збитків, яких він зазнав
унаслідок невиконання орендодавцем
умов ,визначених договором оренди
землі. Збитками вважаються: доходи, які
орендар міг би реально отримати в разі
належного виконання орендодавцем
умов договору .

Відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України «
Про оренду землі « орендар в
установленому законом порядку має
право витребувати орендовану
земельну ділянку з будь-якого
незаконного володіння та користування
на усунення перешкод у користуванні
нею.

Як встановлено судом першої інстанції
та не оспорювалося сторонами в 2013 році
ОСОБА_3 зайняла передану в оренду
земельну ділянку та посіяла на ній
соняшник, що підтверджується актом
обстеження земельної ділянки від 21
травня 2013 року (а.с.8-9).

Порушене право орендаря на
користування орендованою земельною
ділянкою підлягає захисту, а тому
позовні вимоги в частині зобов'язання
ОСОБА_3 усунути перешкоди в праві
користування ТОВ «Агрофірма «
Агротіс» орендованою земельною
ділянкою загальною площею 4,55 га,
розташованою на території
Беззаботівської сільської ради шляхом
звільнення земельної ділянки для
подальшого її використання за
договором оренди, зареєстрованим в
Відділі Держкомзема в
Олександжрівськмоу районі за №
00783 04.04.2012 обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд не погоджується з
розрахунком суми збитків товариства,
оскільки існує передбачений чинним
законодавством порядок визначення
розміру та відшкодування збитків,
заподіяних власникам землі та
землекористувачам. Розмір заподіяної
шкоди, як неодержані доходи за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки через незаконні дії
відповідачки, був визначений
товариством та склав 10 720,00 грн. (а.с.5-6).

Частиною 2 статті 22 ЦК України
встановлено ,що збитками є доходи,які
особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч.2ст.152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю,навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою і
відшкодуванням завданих збитків.

Відповідно до ст.157 ЗК України
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 14 постанови від 16 квітня 2004
року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» (далі
Постанова), розміри збитків, заподіяних
власникам землі та землекористувачам
вилученням (викупом) або тимчасовим
зайняттям земельних ділянок у
встановленому порядку, визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад відповідно до
Порядку визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам (затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 квітня 1993 року № 284). У такому ж
порядку визначаються збитки, заподіяні
обмеженням прав власників землі та
землекористувачів, погіршенням якості
земель або приведенням їх у
непридатний для використання за
цільовим призначенням стан унаслідок
негативного впливу, спричиненого
діяльністю підприємств, установ,
організацій та громадян.

Відповідно до п.1 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 квітня 1993 року № 284) власникам
землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
вилученням (викупом) та тимчасовим
зайняттям земельних ділянок та
неодержання доходів у зв'язку з
тимчасовим невикористанням земельних
ділянок.

Пунктом 3 цього Порядку встановлено,
що відшкодуванню підлягають збитки
власників землі і землекористувачів, у
тому числі орендареві, включаючи і
неодержані доходи, якщо вони
обґрунтовані. При цьому зазначено, що
неодержаний доход-це доход,який міг би
одержати власник
землі,землекористувач, у тому числі
орендар,із земельної ділянки і який він
не одержав внаслідок її тимчасового
зайняття.

Відповідно до пункту 5 Порядку збитки
відшкодовуються власникам землі і
землекористувачам,у тому числі
орендарям,
підприємствами,установами,організація
ми та громадянами,що їх заподіяли ,за
рахунок власних коштів не пізніше
одного місяця після затвердження актів
комісій.

Згідно до ст. 59 ЦПК України
,обставини,які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування,не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування,відповідно розмір збитків
землекористувачів за законодавством
визначається комісією,створеною
райдержадміністрацією,виконавчим
комітетом міських рад.

Таким чином, за змістом положень статей
156,157 Земельного кодексу України
,статей 11,13,22 ЦК України ТОВ «
Агрофірма «Агротіс» не набув право на
відшкодування спричинених йому
збитків у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України .

Позивач ТОВ « Агрофірма «Агротіс» не
довів належними засобами доказування
наявність всіх умов,необхідних для
застосування цивільно-правової
відповідальності,а тому позовні вимоги
в частині відшкодування збитків
задоволенню не підлягають.

На підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3
необхідно стягнути на користь ТОВ «
Агрофірма «Агротіс» понесені та
документально підтверджені витрати
по сплаті суми судового збору,
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, у розмірі 114 грн.70коп.

Керуючись ст.ст. 3,15, 57, 59, 60, 208, 209, 212
-218, ЦПК України, ст.ст. 22, 216, 203, 210, 638, 640,
792 ЦК України, ст.ст. 95,152,156,157 ЗК України,
ст.ст. 4,6, 11,14,15,16,19,24,27 ЗУ «Про оренду
землі», - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Агротіс»
задовольнити частково .

Зобов"язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в
праві користування ТОВ «Агрофірма
«Агротіс» орендованою земельною
ділянкою, загальною площею 4,55 га,
розташованої на території
Беззаботівської сільської ради
Олександрівського району Донецької
області шляхом звільнення земельної
ділянки для подальшого її використання
за договором оренди, зареєстрованим у
відділі Держкомзему в
Олександрівському районі Донецької
області 04 травня 2012 року за № 00783.

У задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не
працюючої, проживає у АДРЕСА_1, на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Агротіс», р/р 8877 в ПАТ
"ДельтаБанк" ЗКПО 30228170 , МФО 3802360, ІПН
82, свідоцтво № 200098715, знаходиться
за адресою: вул. Горностаївська, 25, м.
Донецьк, судовий збір у розмірі 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 коп.

Вступна та розолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні 20
березня 2014 року.

Повний текст рішення виготовлено 25
березня 2014 року

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя В.В.
Куліков