У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Оніпко О.В.;

секретар судового засідання
Пиляй І.С.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Рівненського міського суду від 28
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів і додаткових витрат на
малолітню дитину,

в с т а н о в и л а :

26 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і
додаткових витрат на малолітню дитину.

Рішенням Рівненського міського суду
від 28 листопада 2013 року позов
задоволено частково.

З відповідача на користь позивачки
починаючи з 26 вересня 2013 року і до
досягнення дитиною повноліття на
утримання малолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнено щомісячні
аліменти в розмірі 486 грн., але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку. Крім того, з
відповідача на користь позивачки
стягнено 861 грн. 55 коп. додаткових
витрат, понесених нею у зв'язку із
хворобою сина.

В задоволенні вимог про стягнення
щомісячних додаткових витрат у розмірі
300 грн. відмовлено за їх недоведеністю.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі позивачка посилалася на те, що
дитина хворіє тяжкими недугами
(синдромом Маршалла, інфекцією
Епштейн-Барра та хронічним тонзилітом).
За призначенням лікаря дитині
необхідні імунні стимулятори. Курс
лікування на один місяць коштує 400 грн.
Малолітній син ОСОБА_3 потребує
щорічного санаторно-курортного
лікування.

В неї є на утриманні син від першого
шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який ніде не
працює і не навчається, проживає разом
із нею і також потребує матеріальної
допомоги. Її матір є інвалідом 2 групи,
за нею необхідний цілодобовий
контроль.

Відповідач у справі на підтвердження
своїх доводів про неможливість сплати
аліментів на утримання дитини надав
довідку з Маломощанської сільської
ради від 25 листопада 2013 року № 605 про те,
що він доглядає за батьками пенсійного
віку. Ця довідка підписана сільським
головою, який є троюрідним братом
відповідача. Сам відповідач є
працездатним і спроможний надавати
матеріальну допомогу своїй дитині.

Покликаючись на ці обставини,
позивачка рішення місцевого суду в
частині відмови їй у задоволенні вимог
про стягнення з відповідача 300 грн.
щомісячних додаткових витрат у зв'язку
із хворобою сина вважала незаконним та
необґрунтованим і просила апеляційний
суд його скасувати й ухвалити у справі
у цій частині нове рішення про
задоволення її вимог.

В решті рішення місцевого суду в
апеляційному порядку сторонами не
оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Місцевим судом встановлено, що сторони
від шлюбу мають неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь в її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі.

Виходячи зі ст. 182 СК України, при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, та інші
обставини, що мають значення для
справи.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено,
що аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено,
що частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 184 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Згідно зі ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом установлено, що малолітній син
сторін у справі ОСОБА_3 дійсно хворіє і
потребує у зв'язку з цим лікування.

Проте позивачкою в суді не доведено, що
її щомісячні додаткові витрати на
дитину у зв'язку з хворобою сина будуть
становити саме 600 грн., через що з
відповідача на її користь слід
щомісяця, помимо аліментів, додатково
стягувати ще по 300 грн.

У випадку ж фактичного понесення таких
витрат позивачка не позбавлена
можливості пред'явити відповідний
позов.

У зв'язку з викладеним колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, повно і
всебічно з'ясувавши всі дійсні
обставини спору сторін та виконавши
інші вимоги цивільного судочинства,
вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у
справі судового рішення та задоволення
поданої апеляційної скарги, виходячи з
меж її доводів, апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від
28 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення. Вона може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: