Справа № 434/1766/14-ц
Провадження № 2/434/1816/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року

Артемівський районний суд міста
Луганська в складі головуючого судді
Космініна С.О., при секретарі
Калашнікової Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду, у місті Луганську цивільну
справу за позовом -

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3 про визнання права власності на
нежитлову будівлю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
відповідним позовом до відповідача, в
обґрунтування якого зазначила, що 25
травня 2007 року відповідач отримав від
неї грошові кошти в сумі 65000,00 грн. для
придбання в інтересах та на користь
ОСОБА_1 нежитлового приміщення для
здійснення торговельної діяльності,
про що була складена розписка, однак,
після неодноразових звернень до
відповідача з приводу придбання ним
нежитлової будівлі, позивачці у
вересні 2013 року стало відомо, що ОСОБА_2
придбав за її кошти на свою користь
нежитлову будівлю, загальною площею
205,30 м?, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та окрім цього, відповідач
ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1, що до 01 січня
2014 року зобов'язується переоформити
право власності на користь останньої
на нежитлову будівлю, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, однак на цей час
ніяких дій стосовно відчуження спірної
будівлі не здійснив, а також не
повертає грошові кошти, надані йому
позивачкою та володіє за її рахунок
придбаним нерухомим майном, внаслідок
чого, вона була вимушена звернутися до
суду.

Тому, позивачка просить визнати за
нею право власності на нежитлову
будівлю, загальною площею 205,30 м?, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання позивачка - ОСОБА_1
не з'явилася та до початку розгляду
справи від її представника - ОСОБА_4
надійшла заява, в якій він позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримав у повному
обсязі та просив провести розгляд
справи за його відсутністю /а. с. 24/.

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому
засіданні був відсутнім та до початку
розгляду справи від нього на адресу
суду надійшла заява, в якій він позов
ОСОБА_1 визнав у повному обсязі, проти
задоволення заявлених вимог не
заперечує та просив провести розгляд
справи за його відсутністю /а. с. 25/.

Третя особа - ОСОБА_3 у судовому
засіданні не була присутня та до
початку розгляду справи на адресу суду
від неї надійшла заява, в якій вона
просила провести розгляд справи за її
відсутністю /а. с. 26/.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України
розгляд даної справи належить до
компетенції суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст. ст.
3, 213, 214, 215 ЦПК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні. Під час ухвалення
рішення суд вирішує, зокрема, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги, та якими
доказами вони підтверджуються. В
мотивувальній частині рішення має бути
зазначено, чи були порушені, не визнані
або оспорюванні права, свободи чи
інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд приходить
до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
25 травня 2007 року ОСОБА_2 отримав від
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 65000,00 грн.
для придбання в інтересах та на користь
позивачки ОСОБА_1 нежитлового
приміщення для здійснення
торговельної діяльності, з яких: 60000,00
грн. у рахунок придбання нежитлової
будівлі та 5000,00 грн., в якості оплати
послуг доручення з приводу придбання
приміщення в строк до 01 січня 2012 року,
про що була складена розписка,
відповідно фотокопії розписки від 25
травня 2007 року /а. с. 4/.

Однак, після неодноразових звернень
до відповідача з приводу придбання ним
нежитлової будівлі, позивачці у
вересні 2013 року стало відомо, що ОСОБА_2
придбав за її кошти на свою користь
нежитлову будівлю, загальною площею
205,30 м?, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, відповідно до фотокопії
договору купівлі - продажу нежитлової
будівлі від 29 травня 2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, за реєстровим № 1461 /а. с. 5
- 6/.

Відповідно до ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Згідно з ст. 1000 ЦК України, за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути
встановлено виключне право повіреного
на вчинення від імені та за рахунок
довірителя всіх або частини юридичних
дій, передбачених договором. У договорі
можуть бути встановлені строк дії
такого доручення та (або) територія, у
межах якої є чинним виключне право
повіреного.

Відповідно до вимог ст. 1003 ЦК України,
у договорі доручення або у виданій на
підставі договору довіреності мають
бути чітко визначені юридичні дії, які
належить вчинити повіреному. Дії, які
належить вчинити повіреному, мають
бути правомірними, конкретними та
здійсненними.

Згідно ст. 1004 ЦК України, повірений
зобов'язаний вчиняти дії відповідно до
змісту даного йому доручення.

Відповідно до вимог ст. 1005 ЦК України,
повірений повинен виконати дане йому
доручення особисто.

Згідно із ст. 1006 ЦК України,
повірений зобов'язаний повідомляти
довірителеві на його вимогу всі
відомості про хід виконання його
доручення; негайно передати
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
повідомив ОСОБА_1, що до 01 січня 2014 року
він зобов'язується переоформити право
власності на користь останньої на
нежитлову будівлю, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, однак на цей час
ніяких дій стосовно відчуження спірної
будівлі не здійснив, а також не
повертає грошові кошти, надані йому
позивачкою та володіє за її рахунок
придбаним нерухомим майном.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
відповідно до якої кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і
на умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно ст. 41 Конституції України
право власності в Україні захищається
законом. Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» рішення суду як найважливіший
акт правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права.

Таким чином, з'ясувавши мету
звернення позивачці до суду, оцінивши
надані докази та документи у їх
сукупності, з врахуванням зазначених
норм Конституції України та вимог
законодавства України, дослідивши
юридичну природу виниклих
правовідносин, суд вважає вимоги
ОСОБА_1 про визнання за нею права
власності на нежитлову будівлю,
загальною площею 205,30 м?, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись:
ст. ст. 4, 16, 316, 317, 392, 1000, 1006 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 109,
118-120, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на нежитлову
будівлю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нежитлову будівлю, загальною площею
205,30 м?, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене протягом
10 днів з дня його проголошення шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Артемівський районний суд м.
Луганська. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії судового рішення.

Повний текст рішення викладений
24.03.2014 р.

Суддя:
С.О. Космінін