Єдиний унікальний номер 217/29/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1853/2014
Головуючий в 1 інстанції Соболєва І.П.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,

суддів Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Стефановій Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Донецької
обласної організації профспілки
працівників зв'язку дирекції
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта»,
первинної профспілкової організації
Макіївського центру поштового зв'язку
№ 9 про визнання рішення
профспілкового комітету недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Авдіївського міського суду
Донецької області від 10 грудня 2013 року,

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Донецької обласної організації
профспілки працівників зв'язку
дирекції Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» про визнання рішення
профспілкового комітету від 28.01.2009 року
недійсним, оскільки вважала, що цим
рішенням було вирішено питання щодо її
звільнення з порушенням законодавства.

За клопотанням позивачки ухвалою суду
від 08 листопада 2013 року до участі у
справі в якості співвідповідача
залучено первинний профспілковий
комітет Макіївського центру поштового
зв'язку № 9. (а. с. 76, 90)

Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 10 грудня 2013 року
у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду позивачка
подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, задовольнивши позовні
вимоги, посилаючись на порушення норм
матеріального права.

Стосовно вимоги відносно встановлення
права та визнання отримання
довідки-виклику на сесію робітника
підприємства для участі в
лабораторно-екзаменаційній сесії,
зазначає, що роботодавець зобов'язаний
був надати відпустку саме в той період,
що визначений навчальним закладом.

Вказує, що суд першої інстанції не взяв
до уваги те, що в робочий час проводити
засідання профспілки заборонено. В
табелях виходу на роботу всіх
присутніх 28 січня 2010 року на засіданні
зборів членів профспілки,
зазначається, що вони 8 годин працювали
на своїх робочих місцях, а не
перебували на зборах.

На її думку, суд невірно тлумачить
резолютивну частину рішення
профспілкового комітету, що оформлене
протоколом №200 від 28.01.2010 року та у
якому зазначено дослівно - «звільнити
оператора ОПЗ Авдіївка - 5 ОСОБА_1 за п. 4
ст. 40 КЗпП України, за прогули». Проте
профспілка не має таких повноважень.

Позивачка, сповіщена про час та місце
розгляду справи судовою повісткою з
рекомендованим поштовим повідомлення,
не з'явилася.

Керівник первинної профспілкової
організації Макіївського центру
поштового зв'язку № 9 - Яковлева О.Ю. та
голова Донецької обласної організації
профспілки працівників зв'язку
дирекції УДППЗ «Укрпошта» - Красицька
Н.В. просили відхилити апеляційну
скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників профспілок, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає за необхідне її відхилити.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції у справі
встановлено, що відповідач Донецька
обласна організація профспілки
працівників зв'язку дирекції УДППЗ
«Укрпошта» зареєстрована як юридична
особа 30.03.2000 року, включена до ЄДРПОУ за
кодом 25706965, що підтверджується
довідкою Головного управління
статистики у Донецькій області серії
АА № 545373 від 04.05.2012 року, свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А01 № 432677.

19.01.2010 року адміністрація ЦПЗ № 9 надала
до профкому клопотання вих. № 7/32-169 про
дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 4
ст. 40 КЗпП України, оскільки вона була
відсутня на роботі з 26.12.2009 року по
31.12.2009 року. (а. с. 21)

28.01.2010 року було проведено розширене
засідання профспілкового комітету та
адміністрації, за наслідками якого
складено протокол № 200, на якому були
присутні члени профкому ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
члени ревізійної комісії профкому
ОСОБА_12, ОСОБА_13, та представники
адміністрації Дунаєва М.Н. (начальник
ЦПЗ № 9) та Пахманов Є.В. (юрисконсульт).
Повісткою дня було здійснення розгляду
вказаного клопотання адміністрації
ЦПЗ № 9. За наслідками голосування було
прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1
за п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогули.

На вказаному засіданні була присутня
ОСОБА_1, що підтверджується її
розпискою.

Наказом № 15/к від 28.01.2010 року ОСОБА_1
була звільнена з роботи за прогули, які
мали місце з 26.12.2009 року по 31.12.2009 року.

ОСОБА_1 звернулась до профспілкового
комітету із заявою від 06.12.2012 року, в
якій просила скасувати рішення
профспілкового комітету Центру
поштового зв'язку № 9 Донецької
дирекції ДППЗ «Укрпошта», що оформлено
протоколом № 200 від 28.01.2010 року.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1
від 06.12.2012 року на розширеному
засіданні профспілкового комітету та
адміністрації Центру поштового зв'язку
№ 9 від 18.12.2012 року було вирішено
відмовити у зверненні ОСОБА_1 Про
результат розгляду заяви її було
повідомлено письмово.

Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 27.02.2012 року у
справі № 2-501/3/12 був частково
задоволений позов ОСОБА_1 до УДППЗ
«Укрпошта». Визнано не правомірними
дії УДППЗ «Укрпошта» в особі Донецької
дирекції УДППЗ «Укрпошта» щодо
звільнення з роботи оператора
поштового зв'язку відділення №5 м.
Авдіївка Центрального поштового
зв'язку № 9 Донецької дирекції УДППЗ
«Укрпошта» ОСОБА_1 Позивачку поновлено
на роботі, визнано незаконним та
скасовано наказ про її звільнення № 15/к
від 28.01.2010 року, з відповідача стягнуто
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду в загальному
розмірі 6 471,07 грн.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 17.05.2012 року скасовано
вказане рішення Авдіївського міського
суду Донецької області від 27.02.2012 року,
у задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовлено.

Вказаним рішенням було встановлено, що
в особовій карточці позивачки
зазначено, що в період з 14 вересня 2009
року по 07 жовтня 2009 року, згідно із
наказом № 821/к від 03 вересня 2009 року,
позивачці була надана щорічна
відпустка.

Сесія у позивачки була з 26 вересня 2009
року по 10 жовтня 2009 року, тобто в період
щорічної відпустки.

Під час розгляду справи в апеляційній
інстанції було встановлено, що
позивачка вважала, що їй, як студентці 2
курсу Донецького національного
університету з заочною формою
навчання, надається додаткова
оплачувана відпустка - 30 календарних
днів, а оскільки вона в повній мірі її
не використала, то просила керівництво
надати їй невикористані дні відпустки
з 21 грудня по 31 грудня 2009 року.

Згідно із доповідною запискою в.о.
начальника ВПЗ Лепихової І.В. позивачка
прийшла на роботу і повідомила її про
те, що у період з 21 грудня 2009 року по 25
грудня 2009 року вона знаходилась на
лікарняному, і з 26 грудня 2009 року на
роботу не вийде.

10 грудня 2009 року позивачка звернулась
до керівництва з заявою про надання їй
оплачуваної відпустки з 21 грудня по 31
грудня 2009 року у зв'язку з тим, що вона
до кінця не відбула щорічну відпустку.

16 грудня 2009 року позивачці була
направлена письмова відповідь на її
заяву, згідно із якою їй було
відмовлено у наданні оплачуваної
відпустки з 21 грудня по 31 грудня 2009 року
з тих підстав, що з 14 вересня 2009 року по
07 жовтня 2009 року їй була надана
відпустка і гроші виплачені у повному
обсязі.

У своїй заяві від 18 грудня 2009 року на
адресу керівництва позивачка вказує,
що 17 грудня 2009 року вона отримала лист
про відмову у наданні їй відпустки з 21
по 31 грудня 2009 року і просила
переглянути вказане рішення, одночасно
повідомивши про те, що її бажання
скористатись відпусткою саме у ці дні
залишається в силі та з 21 по 31 грудня 2009
року вона буде знаходитись в
оплачуваній відпустці.

У період з 26 грудня по 31 грудня 2009 року
позивачка не вийшла на роботу.

Згідно із актом від 11 січня 2010 року
позивачка відмовилась дати письмові
пояснення щодо відсутності її на
роботі у ці дні.

Питання щодо перенесення відпустки на
іншій період у зв'язку із знаходженням
позивачки на сесії з 26 вересня по 10
жовтня 2009 року було предметом розгляду
судових інстанцій.

Згідно із рішенням Авдіївського
міського суду Донецької області від 24
травня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 14 липня 2011 року, ОСОБА_1 було
відмовлено у задоволенні позову до
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» про
визнання дій роботодавця щодо
визначення строку відпустки
неправомірними.

Під час розгляду цієї справи судовими
інстанціями було встановлено, що
ОСОБА_1 не зверталась до відповідача з
заявою про надання їй додаткової
відпустки у зв'язку із навчанням у
період з 26 вересня по 10 жовтня 2009 року,
не зверталась до адміністрації з
заявою про перенесення щорічної
відпустки на час якої припала
додаткова відпустка у зв'язку із
навчанням, а тому невихід її на роботу
після закінчення щорічної відпустки з
11 жовтня по 22 жовтня 2011 року було
розцінено адміністрацією підприємства
як прогул і наказом № 444/к від 29 жовтня
2009 року за це їй була оголошена догана.

Апеляційний суд Донецької області
дійшов до висновку про те, що у період з
26 грудня по 31 грудня 2009 року позивачка
не вийшла на роботу без поважних
причин, тобто допустила прогул, а тому у
відповідача буди підстави для
звільнення ОСОБА_1 з роботи за п. 4 ч. 1 ст.
40 КЗпП України.

Суд першої інстанції вважав
необґрунтованими позовні вимоги
ОСОБА_1 про встановлення права та
визнання отримання підприємством
довідки-виклику на сесію робітника
підприємства для участі в
лабораторно-екзаменаційній сесії
законною підставою підприємству
обов'язкового надати такому робітнику
оплачувану відпустку у зв'язку з
навчанням в строк, визначений
довідкою-викликом.

Суд першої інстанції не прийняв до
уваги посилання позивача на ту
обставину, що вона не була членом
профспілки, оскільки відповідно до
заяви від 04.11.2008 року ОСОБА_1 поставлена
на облік первинної профспілкової
організації Макіївського ЦПЗ № 9, що
підтверджується протоколом засідання
профспілкового комітету від 04.11.2008 року
№ 156.

З профспілкового обліку ОСОБА_1 була
знята 28.01.2010 року після проведення
розширеного засідання з питання
розгляду клопотання про її звільнення.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
відповідач мав правові підстави для
проведення засідання та прийняття за
його наслідками рішення щодо надання
згоди на звільнення ОСОБА_1

З вказаними висновками суду першої
інстанції можливо погодитися, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 17.05.2012 року були
встановлені обставини звільнення
позивачки на підставі наказу №15/к від 28
січня 2010 року за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України, за прогули, що мали місце з 26
грудня по 31 грудня 2009 року. Зокрема,
вказаним рішення встановлена
обставина надання профспілковим
комітетом згоди на звільнення ОСОБА_1
за поданням адміністрації. (а. с. 30 - 32)

Відповідно до частин 1 - 2 ст. 43 КЗпП
України розірвання трудового договору
з підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. У випадках,
передбачених законодавством про працю,
виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абз. 1 та 2 п. 15 постанови від 6
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу
допускається лише за попередньою
згодою профспілкового органу, крім
випадків, передбачених статтями 43 і 43-1
КЗпП. Звільнення погоджується з
органом профспілки, яка утворена і діє
на підприємстві, і членом якої є
працівник.

19.01.2010 року адміністрація ЦПЗ № 9 надала
до профкому клопотання вих. № 7/32-169 про
дачу згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 4
ст. 40 КЗпП України, яка відповідно заяві
та рішенню профспілки від 04.11.2008 року
була прийнята в члени первинної
профспілкової організації
Макіївського центру поштового зв'язку
№ 9. (а. с. 19 - 21)

Профспілковим комітетом 28 січня 2010
року розглянуте вказане подання та
згідно протоколу №200 постановлено -
звільнити оператора ОПЗ Авдіївка - 5
ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП України, за
прогули. Тобто фактично була надана
згода на звільнення, що встановлено
вказаним апеляційного суду від 17
травня 2012 року. (а. с. 22 - 23)

Відповідно до п. 10 ст. 247 КЗпП України
виборний орган первинної
профспілкової організації на
підприємстві, в установі, організації
надає згоду або відмовляє в наданні
згоди на розірвання трудового договору
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу з
працівником, який є членом професійної
спілки, що діє на підприємстві, в
установі та організації, у випадках,
передбачених законом.

У даному випадку профспілковий комітет
діяв в межах своїх повноважень та
відповідно до норм діючого
законодавства.

Щодо вимоги про встановлення права та
визнання права отримання
підприємством довідки-виклику на
сесію, то слід зауважити, що дана вимога
стосується підприємства, яке не
стороною у справі.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального або процесуально права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1,
315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Авдіївського міського суду
Донецької області від 10 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:

Судді: