Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської
області в складі:

головуючий суддя - Харечко С.П.,

секретар - Калетинець Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, його представника
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та
визначення часток у майні, яке належить
особам на праві спільної сумісної
власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 , просить встановити факт про те,
що вона проживала з ОСОБА_5 як чоловік
та жінка без реєстрації шлюбу в період
з січня 2000 року до 13 квітня 2013 року,
визнати, що квартира АДРЕСА_1 загальною
площею 42, 4 кв. м належить на праві
спільної сумісної власності їй та
ОСОБА_5 та визначити частки у
вищевказаній квартирі в розмірі по ?
частки кожному.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що з січня 2000 року до 13 квітня 2013 року
проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 без
реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5
помер. Вказує, що вона та ОСОБА_5 були
пов'язані спільним побутом, вели
спільне господарство, мали спільний
бюджет, проте шлюб офіційно не
зареєстрували. В період спільного
проживання ними було набуто спільне
майно, а саме однокімнатну квартиру за
адресою в АДРЕСА_1, яка була
зареєстрована на праві приватної
власності за ОСОБА_5, оскільки її
квартира АДРЕСА_3 була неприватизована.
Вважає, що АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю її та ОСОБА_5 і вона має право
на ? частки. Факт спільного проживання з
ОСОБА_5 як з чоловіком без реєстрації
шлюбу підтверджується документально
та показами свідків. Відповідач ОСОБА_3
є сином померлого ОСОБА_5, її прав на
вищевказане нерухоме майно не визнає,
тому у неї виникли перешкоди у
реалізації своїх спадкових прав.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні підтримали подані
на позов заперечення та пояснили, що
позовні вимоги є незаконними та
необґрунтованими, оскільки ОСОБА_5
перебував у офіційному шлюбі із ОСОБА_8
з 03 листопада 1979 року до 12 жовтня 2006
року, тому положення ст. 74 СК України в
цей період застосовуватись не може.
Також позивачем не надано жодного
доказу в обґрунтування факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_5 та
між ними існували відносин, які
притаманні подружжю з 12 жовтня 2006 року
до 13 квітня 2013 року. Просили відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов до
задоволення не підлягає.

Встановлено, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 18 жовтня 2006 року,
ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_9 квартиру
АДРЕСА_1

Відповідно до витягу КП «РМ БТІ» від 06
листопада 2006 року, квартира АДРЕСА_1
належить на праві приватної власності
на підставі вищевказаного договору
ОСОБА_5

Як вбачається з свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірваний 12 жовтня 2006
року

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що у
Відділі державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Рівненського міського управління
юстиції зроблено актовий запис № 612 та
видано свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України,
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: майно набуте нею, ним до
шлюбу.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Як зазначено в Постанові Верховного
Суду України від 20 лютого 2012 року, при
застосуванні ст. 74 СК України слід
виходити з того, що указана норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у державному
органі реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу
шлюб є підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Разом з тим згідно із ст. 74 СК України
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України
слід виходити з того, що указана норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких,
що перебувають у фактичних шлюбних
відносинах, для вирішення майнового
спору на підставі ст. 74 СК України, суд
повинен встановити факт проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу в період, протягом якого було
придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Незважаючи на те, що на дату придбання
квартири АДРЕСА_1 (18 жовтня 2006 року),
померлий ОСОБА_5 не перебував у
фактичних шлюбних відносинах, в
судовому засіданні факт проживання
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 як чоловіка та жінки
без реєстрації шлюбу та існування між
ними усталених відносин, притаманних
подружжю з січня 2000 року по 13 квітня 2013
року свого підтвердження не знайшов.

Оскільки ОСОБА_5 перебував у шлюбі з
ОСОБА_8 з 03 листопада 1979 року до 12 жовтня
2006 року, тому доводи ОСОБА_1 про
проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю в
період з січня 2000 року по 12 жовтня 2006
року є безпідставними.

Окрім того, відсутність усталених
відносин, притаманних подружжю між
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з 12 жовтня 2006 року до 13
квітня 2013 року, зокрема і на момент
купівлі квартири АДРЕСА_1
підтверджується показами свідків.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що
проживають в будинку по АДРЕСА_1, є
сусідами померлого ОСОБА_5 та кілька
разів бачили ОСОБА_1 за місцем
проживання ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_12 показала, що працює
черговою медсестрою в Рівненській
міській лікарні та підтвердила, що
ОСОБА_1 провідувала хворого ОСОБА_5 у 2013
році.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14
показали, що квартира АДРЕСА_1 була
придбана за рахунок продажу
трьохкімнатної квартири померлих
батьків ОСОБА_5

Свідки ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_14,
з якими померлий ОСОБА_5 був у дружніх
стосунках близько 30 років, підтвердили,
що ОСОБА_5 проживав, робив ремонт та
купував побутову техніку у квартиру
АДРЕСА_1 сам, ОСОБА_1 приходила до нього
час від часу, її речей у вищевказаній
квартирі не було.
Похорони померлого ОСОБА_5
організовували син ОСОБА_3 та його
колишня дружина ОСОБА_8, що
підтверджується свідоцтвом про
поховання серії РС Рівне № 012013 та
договором-замолвенння на організацію
та проведення поховання, накладними та
квитанціями.

Долучені позивачем до матеріалів
справи фотознімки, на яких зображені
померлий ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не містять
підтвердження ведення спільного
господарства між ними та проживання
однією сім'єю.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином у судовому засіданні
встановлено доказів про те яким саме
побутом були пов'язані ОСОБА_5 та
ОСОБА_1, які їх спільні права та
обов'язки, чи був у вказаних осіб
спільний бюджет і яким чином він
розподілявся.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про становлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу та визначення часток у майні, яке
належить особам на праві спільної
сумісної власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
С.П. Харечко