АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/941/2014
Головуючий в І інстанції: Бойко М.Є.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.,

суддів: Орловської
Н.В.,

Кутурланової
О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу судді Новокаховського
міського суду Херсонської області від
03 лютого 2014 року у справі за позовною
заявою ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди, завданої
неправомірними діями органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури та суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовною заявою до Державної
казначейської служби України про
відшкодування шкоди, завданої
неправомірними діями органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства,
прокуратури та суду.

Ухвалою судді Новокаховського
міського суду Херсонської області від
03 лютого 2014 року у відкритті
провадження у справі за вказаною
позовною заявою було відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить
скасувати вказану ухвалу і направити
матеріали цивільної справи до суду
першої інстанції для прийняття до
провадження та розгляду справи,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема вказав, що суд не звернув увагу
на те, що судовим рішенням, на яке
посилається суддя при постановленні
оскаржуваної ухвали, у задоволенні
матеріальної шкоди було відмовлено
внаслідок передчасного заявлення.
Також зазначив, що висновки суду не
узгоджуються з вимогами ст.11 Положення
про застосування Закону України "Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду", а також самого
вказаного Закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши
відповідність ухвали вимогам
процесуального закону, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Відмовляючи на підставі ч.2 ст.223 ЦПК
України у відкритті провадження у
справі, суддя виходив з того, що є таке,
що набрало законної сили, рішення суду
у спорі між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте з мотивом повністю погодитися не
можна, оскільки він суперечить дійсним
обставинам.

Так, із матеріалів справи вбачається
наступне.

На розгляді Новокаховського міського
суду перебувала цивільна справа за
позовом ОСОБА_2 до Державної
казначейської служби України (третя
особа - прокуратура м.Нова Каховка
Херсонської області) про відшкодування
моральної та матеріальної шкоди,
завданої неправомірними діями органу
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури та суду.

У своїй вказаній позовній заяві ОСОБА_2
просив стягнути за рахунок держави
України: втрачений середньомісячний
заробіток 2001,20грн. (середня зарплата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України) - в розмірі 214200,00грн.;
понесені матеріальні збитки на
адвокатські послуги в сумі 24000грн.;
витрати на поштову кореспонденцію в
розмірі 5667,00грн. При цьому зазначив, що
прокуратурою області 10.10.2003 року було
порушено відносно нього кримінальну
справу за ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.1 ст.347 КК
України, яку 31.03.2006 року тим же органом
було закрито за п.2 ст.213 та п.2 ст.6 КПК
України. Однак, 10.07.2009р вказана
кримінальна справа була поновлена.
Натомість, постановою Новокаховського
міського суду від 30.03.2012р, залишеною без
змін ухвалою апеляційного суду від
29.05.2012р, провадження у справі за його
обвинуваченням у скоєнні вказаних
злочинів було закрито на підставі п.10
ст.6 КПК України.

Рішенням суду від 25 червня 2013 року
позов було задоволено частково; з
відповідача за рахунок коштів
Державного бюджету України шляхом
списання коштів з єдиного
казначейського рахунку на користь
позивача було стягнуто моральну шкоду
в розмірі 73790,30грн.; в решті в позові
було відмовлено (4-10).

При цьому у задоволенні позову в
частині стягнення втраченого
середньомісячного заробітку в розмірі
214200,00грн. було відмовлено за
передчасністю звернення до суду
(ОСОБА_2 не звертався за визначенням
його розміру до органу, який провадив
слідчі дії), а в частині стягнення
збитків на адвокатські послуги в сумі
24000грн. та витрат на поштову
кореспонденцію в розмірі 5667,00грн. було
відмовлено за необґрунтованістю.

Постановою від 31.07.2013 року прокурора
відділу прокуратури Херсонської
області було відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні його заяви від 26.06.2013 року
про відшкодування йому заробітку та
інших грошових доходів, які він втратив
внаслідок незаконних дій, судових
витрат та інших витрат, сплачених ним;
грошових коштів, сплачених у зв'язку з
наданням юридичної допомоги (а.с.13-14).

21.01.2014р позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому предмет та
підстави позову є аналогічними тим, що
вказані у зазначеному вище рішенні
суду (а.с.11-12).

Однак, додатково позивач послався на
те, що постановою від 31.07.2013 року
прокурора відділу прокуратури
Херсонської області йому було
відмовлено у задоволенні його заяви
від 26.06.2013 року про відшкодування
матеріальної шкоди у зв'язку з
незаконним кримінальним
переслідуванням.

Отже, з урахуванням наведеного вище
рішення суду від 25 червня 2013 року є
правильний висновок судді суду першої
інстанції, що є таке, що набрало
законної сили, рішення суду у спорі між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав щодо
позовних вимог про стягнення понесених
матеріальних збитків на адвокатські
послуги в сумі 24000грн. та витрат на
поштову кореспонденцію в розмірі
5667,00грн.

Разом з тим, оскільки після вказаного
вище рішення суду позивач звернувся до
органу, який провадив слідчі дії, за
визначенням розміру втраченого
середньомісячного заробітку і отримав
відмову, то у судді суду першої
інстанції не було підстав для відмови у
відкритті провадження у справі за
позовом в частині вимог про стягнення
середньомісячного заробітку 2001,20грн.
(середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України) -
в розмірі 214200,00грн., як то передбачено
п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала про
відмову у відкритті провадження у
справі в частині вимог про стягнення
середньомісячного заробітку 2001,20грн.
(середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України) в
розмірі 214200,00грн. залишатися в силі не
може і відповідно до п.3 ст.312 ЦПК
України підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд.

В іншій частині ухвала підлягає
залишенню без змін, оскільки
постановлена з дотриманням норм
процесуального закону, а доводи
апеляційної скарги не вказують на такі
її порушення, що вплинули на
правильність вирішеного судом питання.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п.1 і 2 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Ухвалу судді Новокаховського
міського суду Херсонської області від
03 лютого 2014 року в частині вимог про
стягнення середньомісячного заробітку
2001,20грн. (середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України) в розмірі 214200,00грн.
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В іншій же частині вказану ухвалу
в частині вимог про стягнення
понесених матеріальних збитків на
адвокатські послуги в сумі 24000грн. та
витрат на поштову кореспонденцію в
розмірі 5667,00грн. залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції щодо
залишення без змін ухвали судді суду
першої інстанції в частині вимог про
стягнення понесених матеріальних
збитків на адвокатські послуги в сумі
24000грн. та витрат на поштову
кореспонденцію в розмірі 5667,00грн.
набирає законної сили з моменту її
проголошення, на неї може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Ухвала суду апеляційної
інстанції щодо скасування ухвали судді
суду першої інстанції в частині вимог
про стягнення середньомісячного
заробітку 2001,20грн. (середня заробітна
плата працівників, зайнятих у галузях
економіки України) в розмірі 214200,00грн.
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий:

судді