Справа №442/2296/14-ц
Провадження №2/442/1070/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року

Дрогобицький міськрайонний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Дрогобича
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

В підтвердження позовних вимог
посилається на те, що на підставі
рішення Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області по цивільній
справі № 442/1262/14-ц (провадження №
2/442/713/2014) він набув право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1. Як
вбачається з технічної документації,
будинок складається з 1-ї житлової
кімнати, кухні та коридору. В своєму
будинку він проживаю з 2012 року, хоча
офіційно набув право власності на
нього 07 березня 2013 року, з моменту
вступу в законну силу ухвали
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області по цивільній справі
№ 442/1262/14-ц (копія додається). Із записів
в будинковій книзі видно, що в будинку
зареєстрована відповідачка по справі -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - абсолютно чужа
для нього людина. Остання не проживає в
будинку з 2006 року, ним не користується,
комунальні послуги не оплачує,
особисті речі не зберігає, не
застосовує жодних мір, щоб жити в цьому
помешканні. Пояснюються ці обставини
тим, що ОСОБА_2, яка являється
двоюрідною сестрою ОСОБА_3 (попередньої
власниці вказаного будинку) проживала
з нею і відповідно була зареєстрована в
будинку. Однак, зі слів ОСОБА_3 йому
відомо, що на прикінці 2005 року їхні
стосунки зіпсувались, і відповідачка
залишила своє місце проживання і
реєстрації, забрала свої особисті речі
та поїхала у невідомому напрямку. З
цього часу, а саме з січня 2006 року,
відповідачка жодного разу не
з'являлась за місцем своєї прописки,
комунальні послуги не оплачувала,
будинок не утримувала і ним не
користувалась. На підтвердження факту
відсутності відповідачки за місцем
реєстрації, на підставі його заяви,
членами комісії ДП
«Стебниккомунсервіс», у присутності
сусідів, 03.04.2014 року була здійснена
перевірка щодо фактичного проживання
зареєстрованих осіб в належному йому
на праві власності житловому будинку
АДРЕСА_1, про що був складений
відповідний акт. В даному акті
зазначено, що ОСОБА_2 не проживає за
вказаною вище адресою з 2006 року по день
обстеження і місце її перебування
невідоме.

Зі змісту ст.ст. 71,72 ЖК України,
вбачається, що особа втрачає право на
користування жилим приміщенням, якщо
протягом 6-ти місяців вона відсутня за
місцем своєї реєстрації, не проживає в
жилому приміщенні, та не користується
ним без поважних на те причин. Більше
того, у відповідності до вимог ч.2 ст. 167
ЖК України, наймач жилого приміщення, у
разі його вибуття з будинку, що
належить громадянинові на праві
власності, втрачає право на
користування цим приміщенням з дня
вибуття. А тому у нього виникла потреба
звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
підтримав заявлені позовні вимоги та
суду пояснив, що дійсно відповідач
ОСОБА_2 не проживає в будинку з 2006 року,
ним не користується, за комунальні
послуги не оплачує. Зазначив, що ОСОБА_2
являється двоюрідною сестрою ОСОБА_3,
попередньої власниці будинку. Йому
відомо той факт, що наприкінці 2005 року
стосунки між ними зіпсувались, і
відповідачка, забравши всі свої
особисті речі, поїхала у невідомому
напрямку. З цього часу, а саме з січня 2006
року, відповідачка жодного разу не
з'являлась за місцем своєї прописки
(АДРЕСА_1), будинок не утримувала і ним
не користувалась, про що викладене
підтверджується Актом обстеження від
03.04.2014р., складеного комісією ДП
«Стебниккомунсервіс». Крім того, він як
власник житла, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК
України має право вільно володіти,
користуватись, та на підставі ст.319 ЦК
України - розпоряджатися своєю
власністю на власний розсуд, а відтак
відповідно до ст.391 ЦК України - має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні мною права користування та
розпорядження своїм майном. Просить
задоволити заявлені позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, не повідомивши
причин своєї неявки, хоча належним
чином була повідомлена про день і час
слухання справи, а тому суд визнав
неявку відповідача неповажною та
розглянув справу у відсутності
відповідача на підставі наявних
доказів по справі, провівши заочний
розгляд справи.

Небажання відповідача надавати
докази в обґрунтування своїх
заперечень проти позову, зокрема з
причини ухилення від участі в судових
засіданнях, дає суду право при заочному
розгляді справи обмежитися доказами,
наданими позивачем, що повністю
відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК
України.

Заслухавши думку позивача, свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов слід
задоволити з наступних підстав.

Згідно копії Ухвали про
затвердження мирової угоди від 07.03.2014р.
вбачається, що між сторонами - ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 укладено мирову угоду, згідно
якої ОСОБА_3 визнає безумовне та
беззаперечне право власності за ОСОБА_1
на житловий будинок літ. «А-1»,
загальною площею 34,1 кв.м., в тому числі
житловою - 15,2 кв.м., з належними до нього
господарськими спорудами: сараєм літ.
«Б» та вбиральнею літ «В», що
розташовані по АДРЕСА_1.

Факт не проживання відповідача у
спірному будинку підтверджується
Актом обстеження, складеного членами
комісії ДП «Стебниккомунсервіс» від
03.04.2014 року, з якого вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 не проживає за
адресою: АДРЕСА_1 з 2006 року по день
обстеження і місце перебування
останньої невідоме.

Враховуючи той факт, що відповідач
ОСОБА_2 вже більше шести місяців не
проживає в будинку АДРЕСА_1, забравши
всі свої особисті речі, жодного разу не
з»являлася за місцем свої прописки,
комунальні послуги не сплачувала,
взявши до уваги покази свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які підтвердили ту обставину,
що ОСОБА_2 не проживає у спірному
будинку з 2006 р. та місце її перебування
невідоме, тощо, а відтак її слід визнати
такою, що втратила право користування
даним жилим приміщенням. А відтак, суд
надав оцінку сукупності узгоджених між
собою доказів та зазначив, що їх
достатньо, а тому заявлені позовні
вимоги підлягають до повного
задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, ст. ст. 71, 72, 107 ЖК
України, ст. 405 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, а саме житловим
будинком за адресою : АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в судову
палату по цивільних справах
Львівського апеляційного суду через
Дрогобицький міськрайонний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення суду.

Заочне рішення може бути
переглянуте Дрогобицьким
міськрайонним судом, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення виготовлено в нарадчій
кімнаті.

Суддя
____________________
Гарасимків Л.І.