22-ц/772/652/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Овсюк Є.М. Доповідач: Войтко
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції головного державного
виконавця Янечик Алли Анатоліївни на
ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 12 грудня 2013 року
в справі за скаргою

ОСОБА_2 на дії головного державного
виконавця Ленінського відділу ДВС
Вінницького міського управління
юстиції Янечик Алли Анатоліївни про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, -

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із вказаною скаргою,
посилаючись на те, що вона 22.10.2013 р.
звернулась до начальника Ленінського
Відділу ДВС Вінницького міського
управління юстиції з заявою про
примусове виконання рішення
Вінницького міського суду по цивільній
справі № 232/3551/2012. Скаржник 04.11.2013 р.
отримала постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження ВП
№40454961 винесену головним державним
виконавцем Ленінського відділу ДВС
Вінницького МУЮ Янечик А.А. При цьому,
підставою відмови в відкритті
виконавчого провадження вказано п.8 ч.1
ст.26 3У «Про виконавче провадження», а
саме: наявність інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження,
оскільки державним виконавцем
встановлено, що згідно резолютивної
частини виконавчого листа №232/3551/12,
виданого 22.10.2013 р., заходи примусового
його виконання відсутні, що виключає
здійснення виконавчого провадження.

Скаржник вважає, що підстава для
відмови в прийнятті до провадження
виконавчого документа та винесення
постанови про відмову в відкритті
виконавчого провадження є незаконними,
оскільки виконавчий документ повністю
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», тому
просила визнати дії головного
державного виконавця щодо не відкриття
виконавчого провадження по
виконавчому листу № 232/3551/12 на підставі
її заяви від 22.10.2013 року про примусове
виконання рішення суду протиправною, а
також зобов'язати головного державного
виконавця відкрити виконавче
провадження по виконавчому листу №
232/3551/12 на підставі заяви від 22.10.2013 року
про примусове виконання рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 12 грудня 2013 року
скаргу задоволено, визнано дії
головного державного виконавця
Ленінського Відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції Янечик А.А.
щодо не відкриття виконавчого
провадження по виконавчому листу №
232/3551/12 на підставі заяви ОСОБА_2 від
22.10.2013 року про примусове виконання
рішення суду протиправною; зобов'язано
головного державного виконавця
Ленінського ВДВС Вінницького міського
управління юстиції Янечик А.А. відкрити
виконавче провадження по виконавчому
листу № 232/3551/12 на підставі заяви ОСОБА_2
від 22.10.2013 року про примусове виконання
рішення суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою
представник Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького МУЮ головний державний
виконавець Янечик А.А. подала
апеляційну скаргу, в якій просила її
скасувати та постанови нову ухвалу про
відмову в задоволенні скарги,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
приймають участь у справі та з'явилися
в судове засідання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку про її часткове задоволення.

Суд першої інстанції, задовольняючи
скаргу виходив з того, що державним
виконавцем при винесенні постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження не наведено передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження,
оскільки відповідно до ст. 32 Закону
України «Про виконавче провадження»
заходами примусового виконання рішень
є інші заходи передбачені рішенням (п. 4
ст. 32).

Однак погодитись з таким висновком
суду першої інстанції не можна,
оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд неправильно
застосував норми матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції ухвалу суду першої інстанції
скасовує, а вирішення даного питання
передає на новий розгляд з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що постановою головного
державного виконавця Ленінського
відділу ДВС Вінницького міського
управління юстиції від 29.10.2013 року
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №232/3551/12,
виданого Вінницьким міським судом
Вінницької області 22.10.2013 року про
визнання незаконним та скасування,
виданого ректором Вінницького
обласного інституту післядипломної
освіти педагогічних працівників
Дровозюком С.І., наказу №129-к від 24.10.2012
про оголошення догани ОСОБА_2, визнання
незаконним та скасування, виданого
ректором Вінницького обласного
інституту післядипломної освіти
педагогічних працівників Дровозюком
С.І., наказу №166-к від 29.12.2012 року про
оголошення догани ОСОБА_2.

Зі змісту вказаної постанови
державного виконавця вбачається, що
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження явилась
відсутність у виконавчому документі
заходів примусового виконання рішення
суду, що виключає здійснення
виконавчого провадження.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

За змістом ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Порядок і умови виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентовано Законом
України «Про виконавче провадження».

Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження, передбачено
положеннями ст. 26 Закону України «Про
виконавче провадження» і згідно п.8 ч.1
даної норми Закону, державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням по справі №232/3551/12 від 02.04.2013
року визнано незаконними накази про
оголошення догани ОСОБА_2, а також
скасовано накази про оголошення догани
ОСОБА_2.

Державний виконавець вчиняє дії,
спрямовані на примусове виконання
судових рішень у межах своїх
повноважень, визначених Законом,
відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Разом з тим, рішенням по справі №232/3551/12
від 02.04.2013 року не встановлено спосіб та
порядок його виконання, а нормами
Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що державний
виконавець не може вчинити дії,
виходячи за межі своїх повноважень.

За таких обставин, при прийнятті
рішення про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання вищевказаного виконавчого
документа державним виконавцем
використано спеціальну норму Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема статтю 26.

Судова колегія вважає, що викладені в
ухвалі суду першої інстанції
твердження про наявність інших заходів
передбачених рішенням, не відповідають
встановленим у справі обставинам, а
також необґрунтованим є посилання на
те, що боржник (ректор Вінницького
обласного інституту післядипломної
освіти педагогічних працівників
Дровозюк С.І) відмовляється
добровільно виконати рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 02.04.2013 року, оскільки вони
не підтверджені належними доказами.

В порушення вимог закону суд першої
інстанції не з'ясував фактичних
обставин справи, не дав належної оцінки
доказам, що знаходяться в матеріалах
справи та прийшов до передчасного
висновку про те, що діями посадової
особи державної виконавчої служби були
порушені права і свободи скаржника.

З огляду на викладене судова колегія
приходить до висновку про те, що ухвала
суду першої інстанції залишатись в
силі не може та підлягає скасуванню, з
направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції головного
державного виконавця Янечик Алли
Анатоліївни задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду
Вінницької області від 12 грудня 2013 року
скасувати, а вирішення питання
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.