АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1081/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярук Д.С. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня
2013 року, по справі за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства № 53 про визначення
порядку користування житловим
приміщенням, зміну умов договору найму
житлового приміщення та зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Головне
управління Державної міграційної
служби у Дніпропетровській області в
особі Індустріального ВДМС ГУ ДМС
України в Дніпропетровській області
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про визначення порядку користування
житловим приміщенням та зміну договору
найму житлового приміщення /а.с. 126-128/.

В обгрунтування своїх вимог позивачі
посилаються на те, що квартира АДРЕСА_1
була надана ОСОБА_4 та двом її синам, на
підставі ордеру № 245 від 21.07.1989 року.
Квартира складається з двох кімнат
житловою площею 27,4 кв. метри, загальна
площа квартири 45, 8 кв. метри.

У 1990 році ОСОБА_6 одружився з
відповідачкою ОСОБА_2, яка прийняла
прізвище чоловіка, а у ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народилася донька ОСОБА_3, які стали
проживати в спірній квартирі.

ОСОБА_2 зареєстрована в спірній
квартирі 08.12.2003 року, ОСОБА_3 27.09.2007 року
/а.с. 46/.

20.07.2011 року шлюб міх ОСОБА_6 та ОСОБА_2
був розірваний, і відповідачці
присвоєно прізвище ОСОБА_2.

27.08.2010 року ОСОБА_3 уклала шлюб, після
чого їй було присвоєно прізвище ОСОБА_3.

Позивачі, посилаючись на те, що між ними
та відповідачами склалися неприязні
стосунки, просили встановити порядок
користування житловим приміщенням, та
надати їм у користування кімнату
площею 17, 4 кв. метри в спірній квартирі,
а відповідачам кімнату площею 10,3 кв.
метри, інші приміщення залишити в
загальному користуванні та зобов'язати
КЖЕП № 53 укласти договір найму.

З цим позовом не погодилися ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 які звернулися з зустрічним
позовом та просили визнати ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили
право користування квартирою АДРЕСА_1
та зняти їх з реєстраційного обліку
/а.с. 16-18/.

В обгрунтування своїх позовних вимог
посилаються на те, що відповідачі в
спірній квартирі зареєстровані, але
без поважних причин не проживають,
позивачі сплачують квартирну плату та
комунальні послуги за усіх
зареєстрованих в квартирі, що ставить
їх у тяжке матеріальне становище, також
вони за свої кошти зробили ремонт.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 28.10.2013 року
було встановлено порядок користування
житловим приміщенням в квартирі та
виділено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
користування кімнату площею 17, 4 кв.
метри, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кімнату площею
10, 3 кв. метри, інші приміщення залишені
в загальному користування. В іншій
частині позовних вимог - відмовлено.
Вирішено питання щодо судових витрат
/а.с. 137-140/.

З рішенням суду не погодилися ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 і звернулися до суду з
апеляційною скаргою, в якій просять
скасувати це рішення, та ухвалити нове,
яким відмовити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
задоволенні позовних вимог, а їх вимоги
задовольнити в повному обсязі /а.с.
148-150/.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду в частині
задоволення позовних вимог про
встановлення порядку користування
житловим приміщення - скасуванню,
відповідно до п.3,4 ст. 309 ЦПК України, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
була надана ОСОБА_4 та двом її синам
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, на підставі ордеру №
245 від 21.07.1989 року. Квартира складається
з двох кімнат житловою площею 27,4 кв.
метри, а саме кімнати площею 17, 4 та
площею 10,3 кв. метри. Загальна площа
квартири 45, 8 кв. метри.

У 1990 році ОСОБА_6 одружився з
відповідачкою ОСОБА_2, яка прийняла
прізвище чоловіка, а у ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народилася донька ОСОБА_3.

ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі 08.12.2003
року, ОСОБА_3 - 27.09.2007 року /а.с. 46/.

20.07.2011 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2
був розірваний, і відповідачці
присвоєно прізвище ОСОБА_2.

27.08.2010 року ОСОБА_3 уклала шлюб, після
чого їй було присвоєно прізвище ОСОБА_3.

Між сторонами склалися неприязні
стосунки з питань користування
житловим приміщенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
чинили позивачам за первинним позовом
перешкоди у користуванні житлом,
змінили замки на вхідних дверях, а тому
ті вимушені тимчасово проживати в
іншому місці.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член
сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, укладення
окремого договору найму, якщо жилу
площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке
відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в спірній
квартирі зареєстровано п'ять осіб, які
мають право там проживати. Згідно
схематичного плану спірна квартира
складається з двох кімнат житловою
площею 27,4 кв. метри, а саме кімнати
площею 17, 4 та площею 10,3 кв. метри.
Загальна площа квартири 45, 8 кв. метри.
Таким чином на кожного члена сім'ї
припадає по 5,48 кв. метри жилої площі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 16 постанови від 12.04.1985 року
№ 2 «Про деякі питання, що виникають в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України», при поділі
жилого приміщення за вимогою члена
сім'ї наймача йому може бути виділено
ізольоване жиле приміщення розміром
меншим за жилу площу, що припадає на
нього. Однак поділ не може бути
допущений, коли це призведе до штучного
погіршення житлових умов позивача і
викличе необхідність постановки його
на облік, як такого, що потребує
поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЖК України не
допускається заселення однієї кімнати
особами різної статі, старшими за
дев'ять років.

Постановляючи рішення та встановлюючи
порядок користування квартирою,
виділивши матері та двом її дорослим
синам в користування одну кімнату, суд
не врахував вищевикладеного, а тому
помилково прийшов до висновку, що ці
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відносно доводів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
апеляційній скарзі про те, що суд не дав
оцінки наданим ними доказам відносно
не проживання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
квартирі, то вони не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки зводяться
до переоцінки доказів та незгоди з
висновками суду по їх оцінці, та
особистого тлумачення апелянтами норм
матеріального права, а рішення суду в
цій частині відповідає вимогам закону
та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині встановлення порядку
користування спірною квартирою не
підлягають задоволенню, а тому рішення
суду в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня
2013 року в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визначення порядку
користування житловим приміщенням -
скасувати.

В задоволенні цих позовних вимог -
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :