АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року м. Дніпропетровськ

20 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів:Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 жовтня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6, в уточнених вимогах (а.с.102-104) просив: визнати недійсною довіреність від 25 січня 2013року,посвідчену начальником Дніпропетровського слідчого ізолятору В.В.Калюжним та незаконними дії приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо реєстрації у Єдиному реєстрі довіреностей довіреності від 25 січня 2013року,посвідченої начальником Дніпропетровського слідчого ізолятору В.В.Калюжним;

Позивач просив стягнути солідарно з ПАТ КБ "Приватбанк", приватного нотаріуса ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 31 601,92 грн. та судові витрати

Вимоги обгрунтовував тим, що між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір на обслуговування карткового рахунку. В період з 16 лютого 2011 року по 31січня 2013 року на рахунок ОСОБА_4, відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк", нараховувалась щомісячна пенсія на загальну суму 31 601,92 грн., яка не знімалася позивачем з рахунку у зв'язку з перебуванням у місцях позбавлення волі. 21лютого 2013 р. позивач видав нотаріальну довіреність на доньку ОСОБА_9, якою уповноважив користуватись та розпоряджатись відкритими на ім'я позивача рахунками у будь-яких банківських установах України. Інших довіреностей на інших осіб позивач не видавав.

Після звільнення з місць позбавлення волі, 27 липня 2013 р., він звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" за отримання належних йому сум пенсійних виплат, що були нараховані на рахунок, однак йому повідомили, що гроші на рахунку відсутні, оскільки були видані відповідачу ОСОБА_6 на підставі довіреності, виданої на її ім'я.

Згідно до виписки по рахунку ОСОБА_4, за період з 01 січня 2010 року по 04 листопада 2013 р., пенсія йому нараховувалася, проте ним та уповноваженою ним особою - ОСОБА_9 не знімалася.

ОСОБА_6 позивач не знає, ніяких довіреностей на її ім'я він не видавав та не підписував. Водночас, довіреність, якою скористалася остання при отриманні в банку коштів, належних позивачу, була внесена в єдиний державний реєстр довіреностей приватним нотаріусом ОСОБА_5 Дії нотаріуса позивач вважає незаконними.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність, складену 25 січня 2013 р. від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_6, якою надано їй права діяти від імені довірителя, розпоряджатися належними йому пенсійними сумами, отримувати належну йому пенсію та інші грошові суми, посвідчену начальником Дніпропетровського слідчого ізолятору ОСОБА_8 та зареєстровану в Єдиному реєстрі довіреностей 30 січня 2013 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 під номером №23770396 з дня її складання - 25 січня 2013 р.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 31 601,92 грн. в рахунок повернення безпідставно набутих коштів та на користь держави 316 грн. судового збору, в задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність рішення суду в частині відмови в стягненні стосовно банку та нотаріуса, неповне з'ясування судом обставин справи, просить стягнути моральну шкоду та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 пенсію за два роки у розмірі 32000 грн. із 100% відшкодуванням та покласти судові витрати на відповідачів.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером (а.с.21).

Між позивачем та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений договір на обслуговування карткового рахунку. В період з 16 лютого 2011 року по 31 січня 2013 року на рахунок позивача щомісячна нараховувалась пенсія на загальну суму 31 601,92 грн., що підтверджується довідкою пенсійного фонду та роздруківкою руху коштів по рахунку позивача, виданою ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.7,16-19).

21лютого 2013 р. ОСОБА_4, перебуваючи у Сумській виправній колонії №116, у присутності начальника колонії видав нотаріальну довіреність на свою доньку - ОСОБА_9, якою уповноважив її користуватись та розпоряджатись відкритими на його ім'я рахунками у будь-яких банківських установах України (а.с.3, 20).

ОСОБА_9 кошти, належні позивачу, в банку не отримувала, згідно до роздруківки руху коштів на рахунку позивача, належну позивачу суму грошових коштів 31301,92 грн. через банкомати отримала відповідач ОСОБА_6 01 лютого 2013 р. та 300 грн. - 05 лютого 2013 р. (а.с.16-19). Зазначені кошти, згідно до повідомлення ПАТ КБ "Приватбанк", відповідач ОСОБА_6 отримала за довіреністю, виданою на її ім'я (а.с.25). Згідно до відомостей, що містяться в зазначеній довіреності, вона підписана позивачем 25 січня 2013року,його підпис завірено начальником Дніпропетровського слідчого ізолятору ОСОБА_8 з прикладенням печатки Дніпропетровського слідчого ізолятору (а.с.41-42,80).Зазначену довіреність 30 січня 2013 р. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєструвала в єдиному реєстрі довіреностей (а.с.43, 83), за що сплачено відповідний платіж на рахунок державної казначейської служби (а.с.81). Підставою для реєстрації зазначеної довіреності була відповідна заява, підписана позивачем, завірена начальником Дніпропетровського слідчого ізолятору ОСОБА_8 (а.с.79). В нотаріальній справі, що стосується зазначеної дії, окрім копій згаданих документів, зосереджено також і копію паспорту відповідача ОСОБА_6, згідно до якого, остання зареєстрована у АДРЕСА_1 (а.с.82). Адреса реєстрації ОСОБА_6, зазначена в паспорті, співпадає з даними міграційної служби України (а.с.53). Вона ж, ОСОБА_6, надала нотаріусу й копію паспорту позивача та його ідентифікаційний код (а.с.84-85). Згідно повідомлення Дніпропетровського слідчого ізолятору, позивач перебував в цій установі з 09 лютого 2011 р. по 21 вересня 2012 р., після чого був переведений у виправну колонію №116 у м. Суми та лише 03 червня 2013 р. знову прибув до Дніпропетровського слідчого ізолятору. Окрім того, з 15 жовтня 2012 р. начальником Дніпропетровського слідчого ізолятору є ОСОБА_10, а не ОСОБА_8 та довіреність від імені позивача на ім'я ОСОБА_6 начальником цієї установи не посвідчувалася (а.с.97). Згідно з результатами перевірки діяльності приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, проведеної Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області, при внесенні нею відомостей про довіреність, надану їй ОСОБА_6 до Єдиного реєстру довіреностей, нею дотримані вимоги порядку вчинення нотаріальних дій та правил ведення нотаріального діловодства (а.с.133-135). Згідно до повідомлень органів внутрішніх справ, за фактом неправомірних дій, пов'язаних із заволодінням грошовими коштами позивача, відкрито кримінальне провадження №0000119 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, слідство триває (а.с.23).

Частиною 1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За вимогами ч.ч.1,3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом України.Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації( ч.1 ст.205 ЦК ст.210 ЦК).

Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до чч.1,5 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

За ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє ( чч.1,3 ст.237 ЦК України).

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст.239 ЦК України).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч.,ч.1,3 ст.244 ЦК України).

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ч.,ч.1,3 ст.245 ЦК України, форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.

Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненн. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.318, ст.321 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала( ч.,ч.1,2 ст.1212 ЦК України).

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі ( ч.1 ст.1213 ЦК України).

Згідно ст.27 Закону України "Про нотаріат", нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа подала недійсні та/або підроблені документи.

За ч.3 ст.40 Закону України "Про нотаріат", довіреності осіб, які тримаються в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів - прирівнюються до нотаріально посвідчених.

В п.2.2. Положення про Єдиний реєстр довіреностей зазначено, що у разі неможливості подачі заяви на реєстрацію довіреності безпосередньо довірителем підпис довірителя на такій заяві повинен бути засвідчений підписом та печаткою особи, яка посвідчила довіреність.

Згідно вимог п.2.12 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, реєстратор вносить відомості до Єдиного реєстру у день отримання від осіб, зазначених в абзаці 1 пункту 2.2 та в пунктах 2.8 - 2.9 цього Положення, заяв про внесення відомостей до Єдиного реєстру, де відсутня інформація про те, яким чином повинні реєстратору вони надаватись, поштою або через когось.

За п.31 Порядку посвідчення заповітів і довіреностей, що прирівнюються до нотаріально посвідчених, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 р. № 419 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2006 р. № 940) "Довіреність посвідчується в одному примірнику. Посвідчена довіреність вручається особі, від імені якої вона посвідчена, або на прохання такої особи і за її рахунок надсилається за зазначеною нею адресою особі, на ім'я якої видана така довіреність."

Додаткова перевірка дійсності довіреності перед вчиненням запису про її посвідчення згідно Положення про Єдиний реєстр довіреностей не передбачена.

Відповідно до п.7 Постанови правління Національного Банку України "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків в національній тa іноземній валютах" від 12 листопада 2003 р. №492 видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), завіреної нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України - іншими уповноваженими на те особами.

Право розпорядження довіреною особою грошовими коштами розміщеними на платіжній картці на підставі довіреності, що поступила до Банку, яка належним чином засвідчена та, яка містить відповідні повноваження щодо розпорядження грошовими коштами на картці, може бути реалізоване шляхом випуску додаткової картки до основної на ім'я довіреної особи.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Встановлено, що при внесенні приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5, як реєстратором Єдиного реєстру довіреностей, запису до реєстру про довіреність на розпорядження пенсійними сумами в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", посвідчену 25 січня 2013 року за реестраційним №17 начальником Дніпропетровського слідчого ізолятора від імені позивача на ім'я відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_5 діяла у відповідності до чинного законодавства, внесла відомості про зазначену довіреність на підставі поданої ОСОБА_6 заяви позивача про реєстрацію довіреності, справжність підпису на якій, засвідчено вказаною установою. Для вчинення реєстраційної дії представником за довіреністю нотаріусу ОСОБА_5 були надані всі необхідні документи. Особу ОСОБА_6, яка звернулась до нотаріуса, було встановлено за оригіналом паспорту громадянки України, копія якого додана до матеріалів справи. Даний документ не викликав у нотаріуса будь-яких сумнівів щодо його достовірності, оскільки має фотокартку власника паспорту, сторінка в паспорті про місце її проживання за адресою: АДРЕСА_1 співпадає з даними міграційної служби України. Картка фізичної особи - платника податків ОСОБА_6 також не викликала будь-якої підозри в її достовірності. Зазначена довіреність та заява про її реєстрацію в реєстрі довіреностей, подані нотаріусу ОСОБА_6 сумнівів в їх достовірності не викликали, оскільки містять в собі всі необхідні реквізити, підписи довірителя та начальника слідчого ізолятора, завірені відбитком гербової печатки установи. Додаткова перевірка дійсності довіреності такої категорії перед її внесенням до реєстру довіреностей, чинним законодавством не передбачена. Ця довіреність прирівнюється до нотаріально посвідчених та має силу з моменту її посвідчення, оскільки чинне законодавство не пов'язує набрання законної сили довіреності моментом внесення її до Єдиного реєстру довіреностей, тому довіреність відповідала всім вимогам законодавства і не виникали сумнівів щодо її належності й у співробітників ПАТ КБ "Приватбанк", які також перевірили відомості про довіреність в єдиному реєстрі довіреностей.

Отже суд дійшов до правильного висновку, що порушень законодавства ні нотаріусом ні ПАТ КБ "Приватбанк" допущено не було.

Відночас з'ясовано, що спірна довіреність має ознаки підробленої, оскільки за даними СІЗО, не посвідчувалася, та позивач заперечує проти того, що він її підписував.

Суд правильно встановив, що довіреність має бути визнана недійсною з моменту її складання та в цій частині задовольнив позов.

У задоволенні ж позовних вимог до ПАТ КБ "Приватбанк" та нотаріуса ОСОБА_5 суд першої інстанції обґрунтовано відмовив, оскільки вони діяли відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи те, що грошові кошти, які належали позивачу, ОСОБА_6 отримала безпідставно, суд обґрунтовано визнав недійсною довіреність, складену 25 січня 2013 р. від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_6, якою надано їй права діяти від імені довірителя, розпоряджатися належними йому пенсійними сумами, отримувати належну йому пенсію та інші грошові суми, посвідчену начальником Дніпропетровського слідчого ізолятору ОСОБА_8 та зареєстровану в Єдиному реєстрі довіреностей 30 січня 2013року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 під номером №23770396 з дня її складання та стягнув із ОСОБА_6 на користь позивача 31 601,92 грн. та судові витрати та відмовивши в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального, процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано не стягнув з відповідачів на користь позивача моральну шкоду, є необґрунтованими та безпідставними.

Позивач не погоджується з рішенням суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до ПАТ КБ "Приватбанк" та нотаріуса ОСОБА_5, однак суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки відповідачі діяли відповідно до вимог чинного законодавства.

Інші доводи скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, встановленим обставинам і матеріалам справи, не є суттєвими для правильного вирішення спору, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у межах заявлених вимог, на підставі доказів, наданих сторонами, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст., ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів, -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Котушенко С.П.,

Петренко І.О.