Справа № 1813/3029/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого - судді -
Кудіна А.М.

з участю секретаря с/з -
Якубович В.В.

з участю позивача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Охтирка справу за
позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна,
набутого в шлюбі,

зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа без
самостійних вимог - Кардашівська
сільська рада Охтирського району
Сумської області про поділ майна
подружжя

Позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя
особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про
визнання правочину недійсним

Позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа з самостійними вимогами ОСОБА_2
про визнання частково недійсним
договору купівлі-продажу квартири та
визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2012 р. ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом, який пізніше був ним
уточнений, до відповідачки ОСОБА_3 про
розподіл майна, набутого в шлюбі,
мотивуючи свої вимоги тим, що 17.03.1994 р.
він зареєстрував шлюб з відповідачкою.
Від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають в даний час
з матір'ю. Спільне життя з відповідачем
не склалося і за рішенням суду від
21.05.2012 р. шлюб між ними було розірвано.
Вже тривалий час разом не проживають,
спільне господарство між ними не
ведеться. Однак за час шлюбу було
придбано спільне майно подружжя:
квартира АДРЕСА_1, а також автомобіль
Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску, державний
номер НОМЕР_1. Він пропонував
відповідачці розділити дане майно
порівну, однак вона заперечує, тому,
враховуючи той факт, що ОСОБА_3 до цього
часу користується спірним автомобілем
та проживає у спірній квартирі, він і
звернувся в суд з даним позовом, яким
просить визнати за ним право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1, іншу ?
частину якої залишити за ОСОБА_3, а
також залишити в її власності спірний
автомобіль Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, а на його
користь стягнути з відповідачки
половину ринкової вартості автомобіля.

27.06.2012 р. відповідачка ОСОБА_3
звернулася до суду із зустрічним
позовом, який неодноразово був нею
уточнений та збільшений, мотивуючи
свої вимоги тим, що 17.09.1994 р. вона уклала
шлюб з ОСОБА_2, від спільного життя з
яким народилися діти: син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1р.н., та донька ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 р,н. Рішенням Охтирського
міськрайонного суду від 21.05.2012 р. шлюб
розірвано. В своєму позові ОСОБА_2
визнав предметами судового спору
квартиру АДРЕСА_1, та автомобіль марки
Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску, державний
номер НОМЕР_1. Однак вона вважає, що
квартира не може бути визнана об'єктом
спільної сумісної власності, оскільки
вона була придбана за власні кошти її
матері ОСОБА_5 при домовленості
оформлення квартири на неї, як
подарунок матері дочки з розрахунком,
що дана квартира перейде їхнім
спільним дітям. Тому і просила суд
виключити квартиру із складу спільного
сумісного майна подружжя. Що
стосується автомобіля, то вона визнає,
що дійсно він є спільним сумісним
майном і не заперечує, щоб право
власності на нього було визнано за
позивачем, а половину його вартості
стягнути з нього на її користь. Крім
того, вона вважає, що до спільного
сумісного майна подружжя необхідно
віднести земельні ділянки, які були
виділені ОСОБА_2 у власність. Зокрема на
підставі рішення Кардашівської
сільської ради від 24.03.2000р. ОСОБА_2 у
власність виділена земельна ділянка
площею 0.173 га в межах згідно з планом,
яка розташована на території АДРЕСА_2
(землі Кардашівської сільської ради)
для будівлі та обслуговування жилого
будинку, що підтверджується державним
актом на право приватної власності не
землю серії І-СМ №041008 від 25.05.2000р. На
підставі розпорядження голови
Охтирської районної державної
адміністрації №185 від 30.03.2004р. ОСОБА_2 у
власність виділена земельна ділянка
площею 4.1691 га в межах згідно з планом на
території Кардашівської сільської
ради для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії СМ №048878 від 30.03.2004р. На підставі
розпорядження голови Охтирської
районної державної адміністрації №156
від 24.03.2005р. ОСОБА_2 у власність виділена
земельна ділянка площею 0.6056 га в межах
згідно з планом на території
Кардашівської сільської ради для
ведення особистого селянського
господарства, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯД №173014 від
13.03.2009 р. Вважає, що зазначені земельні
ділянки є спільною сумісною подружжя і
їх можливо поділити реально в натурі. В
порядку реального поділу майна
подружжя виділити їй у власність
земельну ділянку площею 0.173 га,
розташовану на території АДРЕСА_2
(землі Кардашівської сільської ради)
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та припинити право
спільної сумісної власності на дане
нерухоме майно ОСОБА_2; залишити у
власності ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0.6056 га, розташовану на території
Кардашівської сільської ради, для
ведення особистого селянського
господарства, з припиненням права
спільної сумісної власності на дане
нерухоме майно ОСОБА_3; провести
реальний поділ земельної ділянки
площею 4.1691 га, розташованої на
території Кардашівської сільської
ради, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
між співвласниками в рівних частках -
по ? частині за кожним, з виділенням у
власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 2.0845 га
земельної ділянки та визнанням за нею
права власності на дану земельну
ділянку площею 2.0845 га. Крім того,
просила суд визнати частково недійсним
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, від 9.02.1998р. за реєстраційним
№2-493, вчинений ОСОБА_4, як продавцем, та
ОСОБА_3, як покупцем, в частині, що
стосується покупця даної квартири із
зазначенням набувача квартири ОСОБА_3
внаслідок фіктивності договору
купівлі - продажу в даній частині.
Визнати ОСОБА_5 належним набувачем
права власності на квартиру АДРЕСА_1, за
договором купівлі - продажу від 9.02.1998р.
за реєстраційним №2-493, укладеного з
продавцем ОСОБА_4 в частині, що
стосується покупця даної квартири.
Також ОСОБА_3 вважає, що до спільного
майна подружжя також належить
автомобіль ЗАЗ 110307, 2000 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2,
придбаний ними за час шлюбу. Тому
просить суд визнати спільним сумісним
майном подружжя автомобіль ЗАЗ 110307, 2000
року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2 та передати його у власність
ОСОБА_2 в рахунок реального поділу
майна подружжя.

11.07.2012 р. ОСОБА_5 звернулася в суд з
позовом про визнання частково
недійсним договору купівлі-продажу
квартири та визнання права власності
на квартиру, мотивуючи свої вимоги тим,
що спірна квартира АДРЕСА_1, спільним
майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не
являється. Так, вказана квартира була
оформлена договором купівлі - продажу
від ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3, що
відбувалося 09.02.1998 р. Однак фактично
даний договір купівлі - продажу від
09.02.1998 р. укладався між нею, ОСОБА_5, та
ОСОБА_4, якому її власні грошові кошти
за квартиру були передані від неї, але з
домовленістю, що квартиру вона відразу
оформить на дочку ОСОБА_3 Все це було
відомо ОСОБА_2, який чітко розумів хто
саме купив квартиру, за чиї кошти і при
яких умовах. Ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_2 при
оформленні нотаріального договору
купівлі - продажу не було, договір від
імені ОСОБА_3 підписувався нею, ОСОБА_5,
а тому вона себе вважає реальним
власником спірної квартири. В зв'язку з
чим вона звернулася в суд з цим позовом,
яким просила суд визнати частково
недійсним договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1, від 09.02.1998р. за
реєстраційним №2-493, вчинений ОСОБА_4, як
продавцем, та ОСОБА_3, як покупцем, в
частині, що стосується покупця даної
квартири із зазначенням набувача
квартири ОСОБА_3 внаслідок фіктивності
договору купівлі - продажу в даній
частині. Визнати ОСОБА_5 належним
набувачем права власності на вказану
вище квартиру та визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1. В
задоволені первісного позову ОСОБА_2 в
частині його прав на спірну квартиру
АДРЕСА_1, відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_9 позовні вимоги
підтримали та пояснили, що раніше вони
хотіли добровільно розділити спільне
майно, а саме автомобіль Mitsubishi Colt 1.3, 2009
року випуску, державний номер НОМЕР_1
залишити в користуванні ОСОБА_2, а
квартиру АДРЕСА_1 залишити у володінні
відповідачки ОСОБА_3 Але у зв'язку з тим,
що відповідачка відмовилася від такого
варіанту розподілу майна, сторона
позивача наполягає на розподілі майна,
набутого в шлюбі, в рівних частинах.
Крім того, ОСОБА_2 не погодився із
позовними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_5
про те, що саме матір ОСОБА_3 - ОСОБА_5 -
придбала спірну квартиру за її власні
кошти, вважає, що така позиція є
надуманою, адже квартира була придбана
в шлюбі. Також ОСОБА_2 погоджується, що у
їхньому володінні перебував
автомобіль ЗАЗ 110307, 2000 р. випуску, але за
згодою подружжя він був переданий в
користування ОСОБА_10 згідно
нотаріального доручення за 2008 р., тобто
фактично вказаний автомобіль був їй
відчужений, але документально було
оформлено тільки нотаріальне
доручення. Вказаним автомобілем
ОСОБА_10 користується і по даний час, а
тому вважає, що він не є предметом
розділу.

В ході судового розгляду ОСОБА_3 та її
представник ОСОБА_11 позов визнали
частково в частині розподілу
автомобіля Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску,
але не визнали вимоги щодо визнання
права власності на ? частину спірної
квартири, мотивуючи тим, що саме ОСОБА_5
є фактичним власником спірної
квартири, тобто квартира куплена за її
кошти не зважаючи на те, що вона
оформлена на ОСОБА_3 Крім того зазначає,
що у власності ОСОБА_2 маються три
земельні ділянки, які також підлягають
розподілу. Також прохає суд визнати
спільним сумісним майном подружжя
автомобіль ЗАЗ 110307, 2000 р. випуску, та в
рахунок реального розподілу майна
залишити його у володінні ОСОБА_2

ОСОБА_5 в ході судового розгляду
підтримала свої позовні вимоги та
пояснила суду, що вона особисто за
власні кошти придбала спірну квартиру
АДРЕСА_1, вказує, що її донька ОСОБА_3
навіть не була присутня в нотаріальній
конторі при укладенні договору
купівлі-продажу, хоча він був
оформлений від її імені. Тому вважає
себе власником квартири.

Представник Кардашівської сільської
ради, ОСОБА_4 до суду не з'явилися,
подали письмові заяви про слухання
справи без їхньої участі.

Третя особа у справі ОСОБА_10 в судовому
засіданні пояснила, що вона в 2008 р. у
подружжя ОСОБА_2 фактично придбала
автомобіль ЗАЗ 110307, 2000 року випуску, за
12000 грн., яким користується і по даний
час. Але на себе вона його не
переоформила, а тільки отримала
доручення на його керування та
розпорядження. Вважає цей автомобіль
своєю власністю.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши письмові
докази, заслухавши пояснення сторін,
встановлює наступні факти та
відповідні їм обставини.

Судом встановлено, що 17.03.1994 р. ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 зареєстрували шлюб між собою,
який за рішенням суду від 21.05.2012 р. було
розірвано. За час шлюбу ними було
придбано спільне майно, а саме
квартира АДРЕСА_1, автомобіль Mitsubishi Colt
1.3, 2009 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, та автомобіль ЗАЗ 110307, 2000 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України (далі - СК України), майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Дружина і чоловік, згідно ст. 69 СК
України, мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. Дружина і чоловік мають право
розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка,
за умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Крім того, на підставі рішення
Кардашівської сільської ради від 24.03.2000
р. ОСОБА_2 у власність була виділена
земельна ділянка площею 0.173 га в межах
згідно з планом, розташована на
території АДРЕСА_2 (землі Кардашівської
сільської ради) для будівлі та
обслуговування жилого будинку, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності не землю
серії І-СМ №041008 від 25.05.2000 р. На підставі
розпорядження голови Охтирської
районної державної адміністрації №185
від 30.03.2004 р. ОСОБА_2 у власність
виділена земельна ділянка площею 4.1691
га в межах згідно з планом на території
Кардашівської сільської ради для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії СМ №048878 від 30.03.2004 р. На підставі
розпорядження голови Охтирської
районної державної адміністрації №156
від 24.03.2005 р. ОСОБА_2 у власність
виділена земельна ділянка площею 0.6056
га в межах згідно з планом на території
Кардашівської сільської ради для
ведення особистого селянського
господарства, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯД №173014 від
13.03.2009 р.

Крім того, з'ясовано, що автомобіль
Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 знаходиться у фактичному
користуванні відповідачки ОСОБА_3, а
автомобіль ЗАЗ 110307, 2000 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2 у 2008 р.
фактично вибув з користування подружжя
ОСОБА_2, так як ним почала користуватися
ОСОБА_10 на підставі довіреності від
28.03.2008 р., складеної від імені ОСОБА_3, і
за який остання отримала зі слів
ОСОБА_10 кошти в розмірі 12000 грн.

Також в ході розгляду даної справи за
клопотанням ОСОБА_3 була призначена
судова товарознавча експертиза щодо
визначення вартості вищевказаного
автомобіля. але ОСОБА_3, отримавши
клопотання експертної установи про
оплату вартості експертизи та надання
автомобіля для дослідження, вимоги
експерта не виконала, а тому вартість
вказаного автомобіля залишилася
невизначеною. А тому, враховуючи
вказані вище обставини, суд вважає, що
автомобіль ЗАЗ 110307, 2000 року випуску, д.н.
НОМЕР_2, не може бути в даному випадку
предметом розподілу.

В той же час, згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи №63 від
01.10.2013 р. ринкова вартість автомобіля
Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 складає 96869,10 грн. (т.1
а.с.141).

Враховуючи, що на даний час автомобілем
Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску, державний
номер НОМЕР_1 користується ОСОБА_3, суд
вважає за можливе залишити його у
подальшому її користуванні та
володінні, а на користь ОСОБА_2 стягнути
з ОСОБА_3 ? ринкової вартості
зазначеного автомобіля, а саме 48434,55
грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 09.02.1998 р. ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3
купила двокімнатну квартиру житловою
площею 28,10 кв.м. загальною площею 47,80
кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1, продаж
вчинено за 26806 грн. (т.1 а.с.34).

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в судовому засіданні
зазначили, що фактично вказану
квартиру купила ОСОБА_5 В той же час з
огляду на надані суду докази, суд
вважає, що вказана позиція ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 є надуманою та не підтвердженою
будь-якими належними доказами. Крім
того, ОСОБА_3 оспорювала дійсність
даного договору купівлі-продажу,
вказуючи, що даний договір
купівлі-продажу вона навіть не
підписувала і не була присутня при його
укладенні. Однак вказані твердження
ОСОБА_3, шляхом проведення експертного
дослідження не були підтверджені,
оскільки експерту не вистачило
порівняльного матеріалу.

Отже, вказана квартира є спільною
сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, а
тому на підставі ст.ст. 69, 70 СК України
суд вважає за необхідне визнати за
ОСОБА_2 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, а іншу ? частину
квартири АДРЕСА_1 - залишити у власності
ОСОБА_3

Відповідно до ст. 13 Конституції України
власність не повинна
використовуватися на шкоду людині і
суспільству. У такій редакції
конституційна норма не лише покладає
на власника обов'язки, а й орієнтовно
вказує на його зобов'язання.
Основоположні принципи здійснення
правомочностей власника сформульовані
у статті 1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (Рим, 04 листопада
1950 року), що набрала чинності для
України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України. Так, згідно статті
1 Першого Протоколу кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Проте попередні положення
жодним чином не обмежують право
держави вводити в дію такі закони, які
вона вважає за необхідне, щоб
здійснювати контроль за користуванням
майном відповідно до загальних
інтересів або для забезпечення сплати
податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Як зазначає ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно п. 18-2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7
«Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» - відповідно до
положень статей 81, 116 ЗК окрема
земельна ділянка, одержана
громадянином у період шлюбу в приватну
власність шляхом приватизації, є його
особистою приватною власністю, а не
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки йдеться не про майно, нажите
подружжям у шлюбі, а про одержану
громадянином частку із земельного
фонду. Якщо на такій земельній ділянці
знаходиться будинок, будівля, споруда,
що є спільною сумісною власністю
подружжя, то у разі поділу будинку,
будівлі, споруди між подружжям та
виділу конкретної частини будинку,
будівлі, споруди до особи, яка не мала
права власності чи користування
земельною ділянкою переходить це право
у розмірі частки права власності у
спільному майні будинку, будівлі,
споруди у відповідності до статей 120 ЗК,
377 ЦК.

Таким чином, суд вважає, що земельні
ділянки, що належать на праві власності
ОСОБА_2, не є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя та розподілу не
підлягають.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Таким
чином, зважаючи на те, що суд повністю
задовольнив позовні вимоги позивача та
повністю відмовив у задоволенні
зустрічних позовних вимог
відповідачів по справі, відшкодуванню
підлягає 100% судового збору, сплаченого
ОСОБА_2 при зверненні до суду, а саме 900
грн.

На підставі викладеного, Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (Рим, 04
листопада 1950 року), ст. 9, 13 Конституції
України, ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України,
ст.ст.60, 69, 70 СК України, ст. 81, 116 ЗК
України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 215, 217,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 про розподіл
спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, а іншу ?
частину квартири АДРЕСА_1 - залишити у
власності ОСОБА_3.

Залишити у власності ОСОБА_3 автомобіль
Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску, державний
номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ?
частину дійсної ринкової вартості
автомобіля Mitsubishi Colt 1.3, 2009 року випуску,
державний номер НОМЕР_1, а саме 48434,55 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна подружжя, а саме
земельних ділянок площею: 0,173 га, 0,6056 га,
4,1691 га, що розташовані на території
Кардашівської сільської ради
Охтирського району Сумської області,
визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
09.02.1998 р. з реєстровим номером №2-493 в
наслідок фіктивності, визнання ОСОБА_5
належним набувачем права власності на
квартиру АДРЕСА_1, виключення квартири
АДРЕСА_1 із спільного майна подружжя
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнання спільним
сумісним майном подружжя автомобіля
ЗАЗ 110307, 2000 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_2 та передачу
автомобіля ЗАЗ 110307, 2000 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2 у
власність ОСОБА_2 в рахунок реального
поділу майна подружжя, - залишити без
задоволення за безпідставністю вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання
частково недійсним договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
09.02.1998 р. з реєстровим номером №2-493 в
наслідок фіктивності, визнання ОСОБА_5
належним набувачем права власності на
квартиру АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_5
права власності на квартиру АДРЕСА_1, -
залишити без задоволення за
безпідставністю вимог.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3), на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 900 грн.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд Сумської області через
Охтирський міськрайонний суд протягом
10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області
А.М.
Кудін

Повний текст рішення виготовлено 14.01.2014
року