Справа № 664/3979/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року

Цюрупинський районний суд

Херсонської
області

у складі:

головуючого судді

Яценко О. М.,

при секретарі

Брустман О. М.,

за участю: позивача

ОСОБА_1,

представника позивача

ОСОБА_2,

відповідача

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Цюрупинськ
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 по відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, спричиненої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 по відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, спричиненої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, зазначивши в позовній заяві,
що 23 серпня 2012 року о 14.00 на 17 км. + 800 м. на
а/д. Херсон-Джанкой відбулася ДТП, під
час якої постраждав автомобіль
позивача FIAT DUKATO, д. н. з. НОМЕР_1, який
належить останньому на праві приватної
власності, зокрема у автомобіля було
деформовано капот, праве переднє крило,
передній бампер, диск переднього
правого колеса, розбита передня права
фара та передній правий показник
повороту, передня декоративна решітка.
Винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, постановою Апостолівського
районного суду № 402/2976/123/402/800/12 від
03.10.2012 року був визнаний ОСОБА_3.
Добровільно відповідач шкоду
відшкодовувати не бажає, тому просить в
судовому порядку стягнути з
відповідача на його користь вартість
матеріального збитку в розмірі 9855,30
грн., послуг за оцінку в розмірі 800,00
грн., завдану моральну шкоду в розмірі
15000,00 грн. та витрати по оплаті судового
збору в розмірі 573,50 грн..

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та суду
додатково пояснив, що неодноразово
намагався добровільно вирішити з
відповідачем спір, проти останній як
від розмови, так і від відшкодування
витрат, відмовляється. Крім того, йому
стало відомо, що в порушення ст. 33.1.4
Закону України « Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 01.07.2004 року, в
страхову компанію про ДТП, винним якої
є ОСОБА_3, останній не повідомив.
Позивач є учасником бойових дій і
звільнений від обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказаними діями
йому завдано моральних страждань,
оскільки він сильно страждав,
хвилювався, переніс нервовий стрес у
зв'язку з аварією, яка виникла з вини
відповідача. Відсутність коштів на
ремонт автомобіля примусили
застосовувати його шукати додаткові
кошти для проживання. Автомобіль також
ним використовувався для доставки
товару, що потягло втрачанням ним
додаткових коштів. З приводу захисту
своїх законних прав, він вимушений
звертатися до юристів для отримання
юридичної допомоги, звертатися до суду,
що тягне за собою затрати часу та
значних витрат. Просить позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги та пояснення, надані позивачем,
підтримав, просив позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнав частково, а саме завдану
матеріальну шкоду в сумі 1846,60 грн., що
включає це вартість ремонту крила
переднього правого в сумі - 200,00 грн.,
капоту -558,6 грн.; вартість фарбувальних
робіт : фарбування капоту - 224,0 грн.;
підбір кольору емалі за зразком - 416,0
грн.; вартість витратних матеріалів для
фарбування - 448,00 грн., що підтверджено
постановою Апостолівського районного
суду № 402/2976/123/402/800/12 від 03.10.2012 року. В
іншій частині позовні вимоги не визнає
та пояснює, що оцінка заданої шкоди
була зроблена через рік після настання
дорожньо-транспортної пригоди за його
відсутності з внесенням експертом до
переліку наявних пошкоджень
додаткових, які не були при зіткненні
автомобілів та в протоколі про
адміністративне правопорушення. Щодо
моральної шкоди, то доводи позивача
вважає загальними, абстрактними, не
підтвердженими жодними належними та
допустимими доказами. Тому просить
позовні вимоги задовольнити частково,
а саме в частині відшкодування шкоди в
сумі 1846,60 грн., в решті позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд приходить наступних
висновків.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних
сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Кодексом. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Судом встановлено, що 23.08.2012 року на
ОСОБА_3 було складено адміністративний
протокол за порушення вимог ст. 124 КУпАП
України, відповідно до якого ОСОБА_3,
23.08.2012 року, керуючи автомобілем ВАЗ 21104,
д. н. з. НОМЕР_2 на 17 км + 800 м а/д
Херсон-Джанкой-Феодосія, рухаючись по
правій полосі з двостороннім напрямком
руху перед перестроюванням на ліву
смугу руху не переконався, що це буде
безпечно для інших учасників руху та
здійснив дотичне зіткнення з
автомобілем FIAT DUKATO, д. н. з. НОМЕР_1, який
рухався по лівій смузі у попутному
напрямку, в результаті чого сталося
ДТП, автомобілі отримали механічні
пошкодження. 22.07.2013 року експертом
ОСОБА_4 було здійснено оцінку
транспортного засобу, про що був
складений звід № 22/07. Відповідно до
його положень, вартість матеріальної
шкоди, спричиненої автомобілю ОСОБА_3,
пошкодженого в результаті ДТП,
становить 9855,30 грн.. Вартість оцінки
склала 800,00 грн., що підтверджено
квитанцією до прибуткового касового
ордера № 9 від 27.07.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КУпАП України,
якщо у результаті вчинення
адміністративного правопорушення
заподіяно майнову шкоду громадянинові,
підприємству, установі або
організації, то адміністративна
комісія, виконавчий орган сільської,
селищної, міської ради під час
вирішення питання про накладення
стягнення за адміністративне
правопорушення має право одночасно
вирішити питання про відшкодування
винним майнової шкоди, якщо її сума не
перевищує двох неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КУпАП України, в
інших випадках питання про
відшкодування майнової шкоди,
заподіяної адміністративним
правопорушенням, вирішується в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України,
збиток, заподіяний джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
володіє транспортним засобом.

Оскільки відповідач вчинив
адміністративне правопорушення, за яке
на нього було накладено
адміністративне стягнення постановою,
що не оскаржена та є чинною, під час
зіткнення транспортних засобів було
пошкоджено обидва автомобілі, вартість
матеріальної шкоди, спричиненої
автомобілю ОСОБА_3, підтверджена
експертною оцінкою, вартість
експертної оцінки також підтверджена
належними доказами, тому у вказаній
частині суд вважає за необхідне
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

При цьому суд критично відноситься до
пояснень відповідача з приводу того, що
експертна оцінка була здійснена за
його відсутності, оскільки його участь
не є обов'язковою. Твердження
відповідача про те, що експертна оцінка
була проведена через рік після
настання ДТП та було виявлено більше
пошкоджень, ніж в протоколі про
адміністративне правопорушення, суд не
знаходить допустимими, оскільки всі
пошкодження на місці пригоди
встановити не є можливим через
відсутність у працівників ДАІ
відповідної освіти, яку мають експерти,
зокрема щодо оцінки об'єктів у
матеріальній формі. Крім того, позивач
намагався в добровільному порядку
вирішити спір, проте у зв'язку із
залишенням його вимоги без
задоволення, останній звернувся до
експерта для здійснення оцінки
пошкоджень.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» № 4 від
31.03.1995 року, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності,
престижу або ділової репутації,
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, у порушенні права
власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням
під слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Оскільки позивачем не доведено розмір
спричиненої моральної шкоди, не надано
доказів на підтвердження моральних
страждань, зокрема документів щодо
використання транспортного засобу у
підприємницькій діяльності, зменшення
розміру доходу тощо, тому суд приходить
висновку про необгрунтваність вимоги
щодо стягнення моральної шкоди, у
зв'язку із чим у вказаній частині
позовних вимог необхідно відмовити.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий
збір підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 1167, 1187 ЦК України,
ст.ст. 3, 10, 11, 12, 15, 88, 209, 212-215 ЦПК України,
ст. 40 КУпАП України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 по
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, спричиненої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в загальному розмірі
10655,30 грн., яка складається з вартості
відновлювального ремонту в сумі 9855,30
грн. та витрат на послуги по оцінці в
сумі 800,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
сплачений ним при подачі позовної
заяви судовий збір пропорційно
задоволеним позовним вимогам в сумі
229,40 грн..

В решті позовних вимог відмовити за
необґрунтованістю.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга
подається апеляційному суду
Херсонської області через
Цюрупинський районний суд Херсонської
області.

Повний текст рішення складений

та підписаний 24 березня 2014 року.

Суддя
(підпис)
Яценко О. М.

Копія відповідає оригіналу.

Суддя
О. М.
Яценко