НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0427/9673/2012
№ 2/183/248/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, встановлення
порядку користування житловим
приміщенням та стягнення моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до ОСОБА_2, в якому
просить вселити її у квартиру АДРЕСА_1;
зобов'язати відповідача не чинити їй
перешкоди у користуванні даною
квартирою; встановити порядок
користування спірною квартирою;
стягнути з відповідача на користь
позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00
грн. та судові витрат у розмірі 107,30 грн.
і витрати на оплату правової допомоги у
розмірі 2 000,00 грн.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1
зазначає, що з 1989 року вона почала
проживати з відповідачем ОСОБА_2 як
подружжя. Під час спільного проживання
у них народився син - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а 21.12.2004 року вони придбали
в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1.

02.06.2009 року ОСОБА_1 зареєструвала своє
місце проживання в даній квартирі.

Позивач зазначає, що з 2006 року
відповідач чинить перешкоди у
користуванні квартирою, останній
встановив новий замок на вхідних
дверях, на її прохання вселитися
відповідач відповідає відмовою,
образами та погрозами у вигляді
фізичної розправи. У квартирі постійно
проживають сторонні люди. Крім того,
вона неодноразово зверталася до
правоохоронних органів з заявами щодо
захисту своїх прав, однак позивачці
було відмовлено в порушенні
кримінальних справ.

Позивач також зазначає, що вона не має
можливості визначити варіанти
користування квартирою, оскільки
технічний паспорт та всі
правовстановлюючі документу
знаходяться у відповідача.

Крім того, своїми протиправними діями,
які виразилися в порушенні права
позивача на користування спільним
майном, відповідач завдав їй моральних
страждань та переживань, адже вона
залишилася одна з дитиною на руках на
вулиці, всі меблі та побутова техніка
залишилися в квартирі. ОСОБА_1 вимушена
була тривалий час проживати у своїх
друзів та родичів. Всі ці обставини
порушили її життєвий устрій, через, що
постійні нервові стреси призвели до
погіршення стану здоров'я.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила їх задовольнити,
надавши пояснення з приводу обставин,
викладених в позовній заяві. Крім того,
пояснила, що на даний момент ОСОБА_2
віддав їй ключі, однак через те, що він
постійно погрожує їй фізичною
розправою, вона не може бути впевнена,
що він не будить чинити їй перешкод і у
майбутньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, пояснивши, що не він не
чинить перешкод ОСОБА_1 у користуванні
квартирою і всі її звинувачення
безпідставні.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
наступного висновку.

Суду надано копію договору
купівлі-продажу від 21.12.2004 року, згідно
якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали у
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.6).

Таким чином, квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, в 2004 році отримала
статус такої, що знаходиться у праві
спільної власності.

Відповідачем не надано жодного доказу
того, що зазначений статус квартири в
подальшому змінювався.

Згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов, складеного
25.10.2012 року депутатом Голубівської
сільської ради, Довідки виданої
виконкомом Голубівської сільської
ради від 18.09.2012 року № 1875, ОСОБА_1
зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.9, 10).

Крім того, суду надано копію постанови
ДІМ Новомосковського МВ ГУМВС України
в Дніпропетровської області про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 12.03.2011 року, з якої
вбачається, що ОСОБА_1 мешкає в АДРЕСА_1
(а.с.8).

Ст. 41 Конституції України гарантує
право володіти і користуватися своєю
власністю, а також вказує на те, що
право приватної власності є
непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК
України, правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Ст. 379 ЦК
України вказує, що житлом фізичної
особи є житловий будинок, квартира,
інше приміщення, призначені та
придатні для постійного проживання в
них.

Згідно ст. 368 ЦК України, спільна
сумісна власність є власністю двох або
більше осіб на одне і те ж майно без
визначення часток кожного з них у праві
власності. Спільна сумісна власність
може виникати на підставі ч. 2 ст. 8
Закону "Про приватизацію державного
житлового фонду". Глава 28 ЦК визначає
житло об'єктом права приватної
власності. Також згідно ч. 1 ст. 319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно зі ст.346 ЦК України право
власності припиняється у разі:
відчуження власником свого майна;
відмови власника від права власності;
припинення права власності на майно,
яке за законом не може належати цій
особі; знищення майна; викупу пам'яток
культурної спадщини; примусового
відчуження земельних ділянок
приватної власності, інших об'єктів
нерухомого майна, що на них розміщені, з
мотивів суспільної необхідності
відповідно до закону; звернення
стягнення на майно за зобов'язаннями
власника; реквізиції; конфіскації;
припинення юридичної особи чи смерті
власника.

Суду не надано доказів, які б свідчили
про наявність однієї з вищезазначених
підстав, чи інших підстав, встановлених
законом, при наявності яких може бути
припинено право власності, а тому, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
в частині вселення у спірну квартиру,
оскільки позивачу на праві спільної
сумісної власності належить спірна
квартира так само, як і відповідачу, а
тому позивач ОСОБА_1 повинна бути
вселена в зазначене житлове
приміщення.

Щодо іншої частини позовних вимог, то
відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Так, позивачем не доведено того факту,
що відповідачем чиняться їй перешкоди
у користуванні нею спірною квартирою, а
тому суд вважає відмовити в частині
задоволення вимог щодо зобов'язання
відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у користуванні спірною
квартирою.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

В п.3 позовних вимог позивач просить
встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, однак не зазначає,
який саме порядок користування
житловим приміщенням вона просить
застосувати. В ході попереднього
розгляд справи позивачем дані вимоги
змінені чи доповнені не були. За таких
обставин суд вважає за необхідне
відмовити в даній частині вимог за не
конкретизованості позовних вимог, адже
суд не може при розгляді справи
виходити за межі заявлених вимог.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача на її користь моральної
шкоди, суд вважає за необхідне
відмовити в цій частині вимог, так як в
порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК України,
позивачем не доведений факт її
спричинення.

Щодо стягнення витрат на правову
допомогу, дану повзуну вимогу суд
вважає за необхідне задовольнити
частково і стягнути з відповідача на
користь позивача грошові кошти в сумі
500,00 гривень, керуючись вимогами
ст.ст.79,88 ЦПК України та Законом України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» від 20.12.2011
року.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача належить стягнути судові
витрати пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, що
складаються з судового збору у розмірі
57 грн. 30 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 316, 346, 379 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 88,
213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням, встановлення
порядку користування житловим
приміщенням та стягнення моральної
шкоди - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартиру
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати на
правову допомогу в сумі 500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати
судовий збір у розмірі 57 гривень 30
копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний термін після його
проголошення, а особи, що не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя

В.В.Березюк