Єдиний унікальний номер 259/8528/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2498/2014
Єдиний унікальний номер 259/8528/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2498/2014
Головуючий у 1 інстанції Гаврилов В.А.
Доповідач Гусєв В.В.
І М Е Н Е М У
20 березня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді
суддів
Гусєва В.В., Мірута О.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Куйбишевського районного суду міста
Донецька від 27 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, -
У вересні 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 1 вересня 2013 року
він навчається у Донецькому
національному технічному університеті
денної форми навчання, відповідно до
договору на навчання за рахунок коштів
фізичної особи, в зв'язку з чим потребує
матеріальної допомоги для продовження
навчання. Відповідач є його батьком,
проте добровільно матеріальної
допомоги не надає, тому він просить
стягнути з відповідача аліменти на
його утримання в твердій грошовій сумі
в розмірі 3000 гривень щомісячно, до
досягнення ним 23 років.
Рішенням Куйбишевського
районного суду міста Донецька від 27
грудня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на період навчання
щомісячно у розмірі 1/8 частини всіх
видів доходу до закінчення ним
навчання або до досягнення 23 років.
Вирішено питання про судовий збір.

З вказаним рішенням суду не
погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду і постановити нове, яким
стягнути на його користь аліменти у
більшому розмірі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Апелянт
зазначає, що відповідач є працездатною
особою, приватним підприємцем.
Декларація відповідача не відповідає
дійсності, оскільки він має значно
більший дохід.

З рішенням суду не погодився
ОСОБА_2 та також подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду і постановити нове, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Апелянт
зазначає, що суд прийняв рішення без
урахування матеріального та сімейного
положення відповідача, наявності інших
членів родини, розміру заробітної
плати та його стану здоров*я.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
позивача ОСОБА_3 підтримала доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1, в
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2
просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4
підтримала доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_2, в задоволенні
апеляційної скарги позивача ОСОБА_1
просила відмовити.

Заслухавши суддю доповідача,
пояснення присутніх сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга позивача ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню, а в
задоволенні апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_2 слід відмовити з
наступних підстав.

Згідно із п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до положень статті 213
ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з»ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи судом
встановлено, що відповідач є батьком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає
разом із матір'ю і перебуває на її
утриманні (а.с. 6).

ОСОБА_1 є студентом 1 курсу денного
відділення факультету менеджменту
Донецького національного технічного
університету, навчається за рахунок
коштів фізичної особи (а.с.5).

Згідно договору про навчання у
ДонНТУ від 01 вересня 2013 року, ОСОБА_1
навчається на контрактній основі з
терміном навчання з 2013 року по 2017 рік.
Загальна вартість освітньої послуги з
підготовки бакалавра становить 43900
гривень (а.с.31).

Згідно свідоцтва про сплату
єдиного податку від 01 травня 2010 року,
ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою, яка
здійснює технічне обслуговування та
ремонт автомобілів, розмінна торгівля
автозапчастинами (а.с.40).

Відповідно до довідки Державної
податкової інспекції у Куйбишевському
районі міста Донецька від 11 грудня 2013
року, сума доходу, яка отримана ОСОБА_2
від підприємницької діяльності на
спрощеній системі оподаткування
(єдиному податку) складає за 2012 рік в
розмірі 15815 гривень (а.с.59).

Згідно до свідоцтва про народження
від 03 серпня 1998 року, ОСОБА_2 є батьком
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.57).

Згідно до довідки Державного
центру зайнятості від 24 грудня 2013 року
мати позивача ОСОБА_3 перебуває на
обліку як безробітна з 01 жовтня 2013 року
та її дохід з 01 жовтня 2013 року по 30
листопада 2013 року становить 2917,95
гривень (а.с.35).

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач продовжує навчання і у
зв*язку з цим потребує матеріальної
допомоги, а відповідач забов*язаний її
надавати, оскільки має таку можливість.

Між тим повністю погодитися з
таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК
України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15
травня 2006 року N 3 "Про застосування
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
Верховний Суд України роз'яснив, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Відповідно до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Коментована стаття встановлює, що
суд повинен враховувати наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, яких він
відповідно до вимог СК зобов'язаний
утримувати (глави 9, 15, 16 СК).

Отже суд, розглядаючи такий позов,
повинен повно та всебічно встановити
обставини, на які посилаються сторони,
щодо виникнення права на отримання
аліментів та їх розміру, і ці обставини
повинні бути доведеними належними та
допустимими доказами відповідно до ст.
60 ЦПК України.

Обгрунтовано встановивши
наявність у ОСОБА_1 потребу у
матеріальній допомозі у зв'язку із
навчанням та вказавши на обов'язок
відповідача його утримувати, суд
першої інстанції належним чином не
мотивував свій висновок про визначення
аліментів у частці від доходу платника
аліментів, у розмірі 1/8 частини доходів
відповідача щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається і
на цьому наполягала представник
позивача в судовому засіданні, що
вимоги позивача зводились про
стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі, оскільки відповідач є приватним
підприємцем і не має стабільного
заробітку.

Проте, суд першої інстанції вийшов
за межі позовних вимог і без належного
обґрунтування визначив розмір
аліментів у частці від заробітку
(доходу) платника аліментів.

При вирішенні питання про
стягнення аліментів, апеляційний суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище позивача, стан здоров*я
відповідача а також те, що він є
приватним підприємцем, його дохід за
рік складає 15815 гривень, на його
утриманні знаходиться неповнолітня
дитина.

Апеляційний суд не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
позивача ОСОБА_1 про те, що дохід
відповідача набагато більший ніж
зазначено в його декларації, оскільки
будь-яких належних та допустимих
доказів з цього приводу позивачем не
надано.

Апеляційний суд не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_2 про те, що він має
заборгованість з комунальних платежів
та те, що на його утриманні знаходяться
дві доньки його дружини від першого
шлюбу, оскільки вони не є його доньками
і до того ж досягли повноліття.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про відсутність підстав
про стягнення з нього судового збору
також є безпідставними, оскільки
відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» від сплати судового
збору звільняються лише позивачі - за
подання позовів про стягнення
аліментів.

Таким чином, дослідивши надані
сторонами докази, вивчивши доводи,
якими сторони мотивували свої вимоги
та заперечення, апеляційний суд вважає,
що апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_2 слід відхилити, а апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити
частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій
сумі в розмірі 300 гривень щомісячно,
починаючи стягнення з 16 вересня 2013 року
й до завершення навчання, але не
пізніше досягнення 23 років.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Куйбишевського
районного суду міста Донецька від 27
грудня 2013 року в частині розміру
стягнутих аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця міста Черемхово Іркутської
області, на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 300
гривень щомісячно на період його
перебування на навчанні у навчальному
закладі, починаючи з 16 вересня 2013 року й
до завершення навчання, але не пізніше
досягнення ним 23 років.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржено протягом двадцяти днів
з дня набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: