Справа № 629/5517/13-ц
№ провадження 4-с/629/1/14
У Х В А Л А

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Дегтярчук М.О., за
участю секретаря судових засідань –
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань Лозівського міськрайонного
суду Харківської області в місті
Лозова Харківської області цивільну
справу за скаргою ОСОБА_2 на рішення та
дії державного виконавця під час
виконання судового рішення,ухваленого
відповідно до Цивільного
процесуального кодексу України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду 18.12.2013 року зі
скаргою на рішення та дії державного
виконавця під час виконання судового
рішення,ухваленого відповідно до ЦПК
України, посилаючись на те, що 30 травня
2013 року Лозівським міськрайонним
судом Харківської області розглянуто
цивільну справу за її позовом до
ліквідаційної комісії Державного
закладу “ Лозівська лінійна санітарно
– епідеміологічна станція на
Південній залізниці”, головного
лікаря Державного закладу “ Лозівська
лінійна санітарно – епідеміологічна
станція на Південній залізниці”
ОСОБА_3, голови ліквідаційної комісії,
виконуючого обов”язки головного
лікаря Державного закладу “ Лозівська
лінійна санітарно – епідеміологічна
станція на Південній залізниці”
ОСОБА_4, Державної установи “
Харківський обласний лабораторний
центр Державної санітарної
епідеміологічної служби України",
треті особи: Харківський відокремлений
підрозділ Державної установи “
Лабораторний центр на залізничному
транспорті Держсанепідслужби
України”, Лозівська міжрайонна філія
Державної установи “Харківський
обласний лабораторний центр
Держсанепідслужби України про
поновлення на роботі та виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, моральної шкоди.

Згідно рішення суду її вимоги
задоволені частково,а саме: стягнуто з
ліквідаційної комісії Державного
закладу “ Лозівська лінійна санітарно
– епідеміологічна станція на
Південній залізниці” на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
ІНФОРМАЦІЯ_2,ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, яка мешкає за адресою:
Харківська
область,м.Лозова,м-н.4АДРЕСА_1 вихідну
допомогу у сумі 2303,40 ( дві тисячі
триста три гривні 40 копійок)грн.,
компенсації за невикористані
відпустки у сумі 6122,76( шість тисяч сто
двадцять дві гривні)грн, витрати на
відрядження за грудень 2012 року у сумі
252,08( двісті п”ятдесят дві гривні 08
копійок)грн, моральну шкоду у сумі 2000 (
дві тисячі) гривень, а усього 10
678,24(десять тисяч шістсот сімдесят
вісім гривень 24 копійки) грн.

12 листопада 2013 року вона отримала
виконавчий лист по даній справі, 13
листопада 2013 року звернулася до
начальника ВДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області з заявою про
відкриття виконавчого провадження та
просила прийняти до виконання
виконавчий лист. Однак, 21 листопада 2013
року їй було вручено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження. Дану постанову вона
вважає незаконною та неправомірною: у
постанові зазначено,що заява про
примусове виконання подана 14.11.2013
року,хоча дану заяву вона подала 13.11.2013
року,про що свідчить штамп відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області, з
зазначенням дати і підписом працівника
канцелярії на її екземплярі заяви. Крім
того, в мотивувальній частині
постанови заступник начальника
відділу Лозівського управління
юстиції Харківської області керується
недійсним Порядком виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників, який
затверджений неіснуючою постановою
Кабінету Міністрів України № 845 від
03.08.2013 року. Так заступник начальника
ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської
області ОСОБА_5 приймаючи рішення про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, керуючись неіснуючою
постановою КМУ,тим самим надала час
державному підприємству, юридичній
особі для вирішення питання передачі
майна, а відповідно до п.2 ст. 10 Закону
України « Про виконавче провадження»
повинна була накласти арешт на майно
боржника, опечатати, вилучити,передати
таке майно на зберігання та
реалізувати його в установленому
законодавством порядку. Також,
зазначила,що державний виконавець
зобов»язаний вживати передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження» заходів примусового
виконання рішень, бути неупередженим,
своєчасно і в повному обсязі вчиняти
виконавчі дії.

Крім того, знаючи,що представником
ОСОБА_4, який є головою ліквідаційної
комісії ДЗ «Лозівська лінійна
санітарно-епідеміологічна станція на
Південній залізниці»,що є перед нею
боржником – є її рідна сестра
ОСОБА_6,заступник начальника ВДВС
Лозівського МРУЮ Харківської області
ОСОБА_5, не заявила про самовідвід,
відповідно до п.2 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження». Вважає,що
заступник начальника ВДВС Лозівського
МРУЮ Харківської області ОСОБА_5
упереджено розглядала її заяву про
відкриття виконавчого провадження та
несвоєчасно винесла неправомірну
постанову.

ОСОБА_2 у судовому засіданні на
задоволенні скарги наполягала,
посилаючись на обставини, викладені в
ній.

Особа, чиї дії оскаржуються
-державний виконавець Степанова О.С. в
судове засідання не з»явилася, надала
заперечення на скаргу, в якому прохала
відмовити в задоволенні скарги,справу
розглядати за її відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності, суд вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Матеріалами справи встановлено, що
13.11.2013 року ОСОБА_2 звернулася з заявою
до начальника ВДВС Лозівського МРУЮ
Харківської області про відкриття
виконавчого провадження(а.с.22). З
постанови про відмову у відкриті
виконавчого провадження за № 40769495від
18.11.2013 року,вбачається,що ОСОБА_2
відмовлено в прийнятті до провадження
ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської
області виконавчого документу та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання,відповідно до п.8
ст.26 Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с. 21). Крім того, ОСОБА_2
було роз»яснено право на оскарження
зазначеної постанови начальнику
відділу виконавчої служби,яку вона
отримала 21.11.2013 року(а.с.21). Також,
роз»яснено,що стягувачу для подальшого
виконання рішення суду необхідно
звернутися до Лозівського управління
державної казначейської служби
України в Харківській області. Однак,
як вбачається з матеріалів справи, цим
правом ОСОБА_2 не скористалася.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України,
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Згідно статті 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов’язкові для всіх органів влади,
посадових чи службових осіб і
підлягають виконанню на всій території
України, а їх невиконання є підставою
для відповідальності, встановленої
законом.

У відповідності до ст. 1 Закону України
“Про виконавче провадження”
виконавче провадження – сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 6 цього ж Закону
державний виконавець зобов’язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу службу
у порядку, передбаченому законом.

З приводу заявленої вимоги у скарзі,
про скасування постанови заступника
начальника ВДВС Лозівського МРУЮ
України в Харківській області
ОСОБА_5від 18.11.2013 року, суд також
знаходить за необхідне зазначити
наступне.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно до ст.4 ЦПК України
встановлено, що здійснюючи правосуддя,
суд захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Частиною 2 ст.387 ЦПК України вказано,
що у разі встановлення
обгрунтованності скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов"язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права та свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
ДВС і права чи свободи заявника не було
порушено, суд постановляє ухвалу про
відмову в задоволенні скарги.

Так, відповідно до п.3 «Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників»,затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 845 від
03.08.2011 року встановлено,що рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів.

Відповідно до положень ст.3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень»
встановлено,що виконання рішень суду
про стягнення коштів,боржником за
якими є державний орган,здійснюється
центральним органом виконавчої
влади,що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень – за рахунок
коштів,передбачених бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. В судовому засіданні було
встановлено,що установа – боржник є
державною установою( а.с.24-28).

Відповідно до Закону України « Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про стягнення коштів з державного
підприємства або юридичної особи
здійснюється в порядку, визначеному
Законом України «Про виконавче
провадження», з урахуванням
особливостей, встановлених Законом
України « Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» та
виконується виключно органами
казначейства.

Стосовно доводів ОСОБА_2, виконавчий
документ було прийнято канцелярією
ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської
області 13.11.2013 року, а в постанові
вказано 14.11.2013 року, суд зазначає, що
згідно ст.25 Закону України « Про
виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Так, з заперечення державного
виконавця вбачається, що постанова про
відмову у відкритті виконавчого
провадження була винесена на третій
робочій день з моменту отримання
державним виконавцем виконавчого
документа, а саме: виконавчий документ
отриманий державним виконавцем у
четвер 14.11.2013 року, рішення про відмову
було прийнято на третій робочій день
–понеділок 18.11.2013 року.

Відповідно п.2.8 Наказу Міністерства
юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року «
Про затвердження Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби», зареєстровані в
установленому порядку документи
розглядаються керівником ВДВС не
пізніше наступного робочого дня з дня
надходження кореспонденції до ВДВС, а
документи за рішеннями,що підлягають
негайному виконанню, в день їх
надходження. Результати розгляду
документів керівником фіксуються в
резолюції. Після накладання резолюції
керівником ВДВС документи
повертаються діловоду для внесення
необхідної інформації до
реєстраційних та (або) облікових
журналів, у необхідних випадках – для
оформлення документів в обкладинку, та
не пізніше наступного робочого дня з
дня накладання резолюції передаються
виконавцям до виконання або на
ознайомлення. Тобто, дійсно можливо,що
канцелярія відділу отримала у ОСОБА_2
виконавчий документ 13.11.2013 року, як це і
зазначила в судовому засіданні
скаржниця, але відповідно до вимог
вищевказаного Наказу, виконавчий
документ було передано на резолюцію
начальника на наступний робочий день
– 14.11.2013 року (а.с.46).

Що стосується посилання ОСОБА_2 на
те,що державний виконавець Степанова
О.С. відповідно до п.2 ст.11 Закону
України» про виконавче провадження»
повинна була заявити самовідвід, суд
зазначає,що відповідно до ст.. 16 Закону
України « Про виконавче провадження»
державний
виконавець,експерт,спеціаліст,оцінюва
ч,перекладач не можуть брати участь у
виконавчому провадженні і підлягають
відводу,якщо вони є близькими родичами
сторін, їх представників або інших
осіб, які беруть участь у виконавчому
провадженні, або заінтересовані в
результаті виконавчого рішення, або є
інші обставини,що викликають сумнів у
їх неупередженості.

З тих самих підстав відвід таким
особам може бути заявлений стягувачем,
боржником або їх представниками.
Відвід має бути вмотивованим,
викладеним у письмовій формі і може
бути заявлений у будь –який час до
закінчення виконавчого провадження. Як
вбачається із матеріалів справи ані зі
змісту виконавчого документа, ані зі
змісту заяви стягувача –ОСОБА_2
державному виконавцю не було відомо
про те,що її близька родичка приймала
участь у розгляді справи у якості
представника відповідача. ОСОБА_2 до
відділу заяви про відвід державного
виконавця не подавала. В яких саме
справах приймає участь близька
родичка державного виконавця –
Степанова Ю.С. державному виконавцю
Степановій О.С. не відомо.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

З урахуванням вищенаведеного,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
скаргу ОСОБА_2 такою, що не підлягає
задоволенню, оскільки судом не
встановлено що з боку державного
виконавця при проведенні виконавчих
дій, мали місце порушення, невизнання
або оспорювання прав, свобод чи
інтересів ОСОБА_2,що вказує на те, що
не мали місце обставини, якими
обгрунтовано вимоги, заявлені в скарзі
та

відсутність в наявністі доказів, якими
вони б були підтверджені.

Крім того, ОСОБА_2 просить звільнити
її від сплати судового збору при подачі
скарги до суду,посилаючись на те,що
вона не працює,що підтверджується
ксерокопією її трудової книжки (
а.с.17-19), на її утриманні знаходяться
троє дітей,двоє з них малолітні, а
третій-інвалід 2 групи з дитинства
(а.с.15,16).

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що
судові витрати складаються з судового
збору та витрат пов’язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України,
судові витрати, пов»язані з розглядом
скарги, покладаються судом на заявника,
якщо було постановлено рішення про
відмову в задоволенні його скарги, або
на відділ державної виконавчої служби,
якщо було постановлено ухвалу про
задоволення скарги заявника.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 не є особою,яка може бути
звільнена від сплати судового збору
відповідно до ст.5 Закону України «Про
судовий збір».

Тому, згідно ст. 388 ЦПК України та ст. 4
Закону України “Про судовий збір”, суд
стягує з ОСОБА_2 судові витрати,
пов’язані з розглядом скарги.

Керуючись ст.ст. 77, 79, 169, 386, 387, 389 ЦПК
України, Законом України “Про
судовий збір”, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 -
відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь держави
(Одержувач коштів: Лозівське
управління Державної казначейської
служби України Харківської області,
Код , Банк отримувача: ГУДКУ
у Харківській області, МФО 851011, р/р
0015, код бюджетної класифікації
22030001) судовий збір на суму в 229 (двісті
двадцять дев"ять) гривень 40 копійок.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харкiвської областi шляхом подачі
апеляційної скарги в п’ятиденний
строк з дня проголошення ухвали, а якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п’яти днів з
дня отримання копії ухвали

Суддя:
М.О.Дегтярчук