Справа № 2-594/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач з урахуванням уточнень в позові посилається на те, що 28.08.2005 року близько 19 год. 30 хв. в районі вул. Набережна Леніна (у район річкового вокзалу) автомобілем марки «Тойота Лексус», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, був здійснений на нього наїзд як на пішохода. В результаті даної ДТП йому були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості. За даний фактом відносно ОСОБА_2 була порушена кримінальна справа за ч.1 ст. 286 КК України. В зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями він тривалий час знаходився на лікуванні в лікарні, переніс тяжкі операції. Вказаним злочином йому були завдані матеріальні збитки у розмірі 3012,24 грн., які складаються із: збитку, пов»язаного з витратами по оплаті вартості операцій по відновленню здоров»я, пошкодженого у наслідок ДТП в сумі 2000,00 грн.; збитку, пов»язаного з придбанням медикаментів для проведення операцій та лікування 1012,24 грн. Крім того, вказаними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінив в 30 000,00 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 3012,24 грн. та моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн.. а також понесені витрати по справі.

В судовому засіданні позивач з представником, посилаючись на обставини, викладені в позові та уточнені до нього, заявлені вимоги підтримали. В дане судове засідання позивач не з»явився, надав суду заяву, в якій вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність та в заочному порядку.

В судове засідання відповідач повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Вислухавши осіб, які з»явилися, свідків, дослідивши докази по цивільній справі, ознайомившись із кримінальною справою, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно до п.1 ч.2 цієї статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як встановлено в судовому засіданні, 28.08.2005 року близько 19 год. 30 хв. в районі вул. Набережна Леніна (у районі річкового вокзалу) автомобілем марки «Тойота Лексус», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, був здійснений наїзд на пішохода ОСОБА_1

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого кососперального уламкового перелому обох кісток лівої гомілки нижньої третини зі зміщенням уламків; рани внутрішньої поверхні гомілковостопного суглобу; гострої черепно-мозкової травма; струсу головного мозку; саднини голови, спричиненої від дії тупих предметів, якими могли бути виступаючи частини автозасобу, що рухається, з подальшим падінням на дорожнє покриття. Відповідно до Акту судово-медичного дослідження (обстеження) №4745 від 07.10.2005 року вказані пошкодження відносяться до середнього степеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров»я, понад 21 добу.

В зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач тривалий час знаходився на лікуванні в Обласній клінічній лікарні ім. І.І. Мечнікова, переніс тяжкі операції: 28.08.2005 року накладення системи витягнення за кістку п»яти; 05.09.2005 року відкрита репозиція надкістковий остеосинтез оскольчатого перелому нижньої третьої лівої великої гомілкової кістки, 17.01.2007 року видалення металоконструкцій лівої великої гомілкової кістки.

В результаті зазначеної ДТП позивачеві були завдані матеріальні збитки у розмірі 3012,24 грн., які складаються із: збитку, пов»язаного з витратами по оплаті вартості операцій по відновленню здоров»я, пошкодженого у наслідок ДТП, 2000,00 грн.; збитку, пов»язаного з придбанням медикаментів для проведення операцій, подальшого відновлення здоров»я, реабілітаційного лікування 1012,24 грн. Понесені позивачем витрати у вказаному розмірі підтверджуються матеріалами справи, будь-яких належних та допустимих доказів в спростування зазначеного розміру матеріальної шкоди відповідачем суду не надано.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.10.2005 року ОСОБА_2 за порушення 28.08.2005 року Правил дорожнього руху України, а саме невиконання вимог д/з 5.8., був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням штрафу на користь держави в сумі 08 грн. 50 коп. і відповідно до ст..61 ЦПК України зазначені встановлені обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Постановою інспектора по дізнанню відділення ДАІ ДМУ України в Дніпропетровській області від 06.09.2005 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП по ст. 286 ч.1 КК України за участю водія ОСОБА_2 на підставі ст.6 п.2 КК України.

Постановою в.о.прокурора м.Дніпропетровська від 22.09.2005 року зазначена постанова від 06.09.2005 року була скасована, матеріали за даним фактом повернуті начальнику ДМУ для додаткової дослідчої перевірки.

Постановою інспектора по дізнанню відділення ДАІ ДМУ України в Дніпропетровській області від 07.10.2005 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП по ст.286 ч.1 КК України за участю водія ОСОБА_2 на підставі ст.6 п.2 КПК України.

Постановою першого заступника прокурора м.Дніпропетровська від 01.11.2005 року зазначена постанова від 07.10.2005 року була скасована, матеріали за даним фактом повернуті начальнику ДМУ для додаткової дослідчої перевірки.

Постановою інспектора по дізнанню відділення ДАІ ДМУ України в Дніпропетровській області від 24.11.2005 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП по ст.286 ч.1 КК України за участю водія ОСОБА_2 на підставі ст.6 п.2 КПК України.

Постановою заступника прокурора м.Дніпропетровська від 05.12.2005 року зазначена постанова від 24.11.2005 року була скасована, порушено кримінальна справа за фактом ДТП, що сталася 28.08.2005 року за участю водіїв ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст. 286 КК України.

Постановою слідчого СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 12.12.2006 року кримінальна справа № 69051520 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_2 закрита за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Постановою заступника прокурора м.Дніпропетровська від 01.02.2007 року зазначена постанова від 12.12.2006 року була скасована в зв»язку з тим, що досудове слідство проведено з порушенням вимог ст.22 КПК України, кримінальна справа направлена начальнику СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області для організації досудового слідства та виконання письмових вказівок прокурора.

Постановою ст.слідчого СВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 05.12.2007 року кримінальна справа № 69051520 за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_2 закрита на підставі ст.6 п.2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України.

Разом з цим, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, під час якої 28.08.2005 року ним на автомобілі марки «Тойота Лексус» був здійснений наїзд на ОСОБА_1, підтверджується доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.10.2005 року, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 28.08.2005 року близько 19 год. 30 хв. він зі швидкістю 60 км/г їхав на автомобілі «Фольксваген Пассат» з боку Кайдацького моста по вул.Набережна Леніна в м.Дніпропетровську в напрямку ресторану «Поплавок». В районі перехрестя з вул.Горького, а саме в біля залізничного переїзду, його на 40-50 м. попереду обігнав автомобіль «Тойота Лексус», який їхав по крайній лівій смузі руху проїзної частини в напрямку до вул. Горького на відстані 6,7 м. від лівого бордюру та до моменту скоєння ДТП проїхав близько 200 м. Напроти підприємства «Олійна» у автомобіля «Тойота Лексус» з-під коліс щось вилетіло та впало посередині дороги. Коли він під»їхав, то побачив, що на дорозі лежить людина, а саме позивач ОСОБА_1 Він бачив, що автомобіль «Тойота Лексус» їхав на знак «В»їзд заборонено».

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що 28.08.2005 року близько 19 год. 30 хв. її чоловік ОСОБА_1 біля підприємства «Олейна» на вул. Набережна Леніна в м.Дніпропетровську зупинився, перейшов дорогу, а коли, вертаючись, почав переходити дорогу назад, його збив автомобіль «Тойота Лексу», який рухався з великою швидкістю.

Вина відповідача у скоєні вказаної ДТП також підтверджується Висновком №305-14 судової автотехнічної експертизи від 25.02.2014 року, призначеної за ухвалою суду та проведеною Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз. Відповідно до цього Висновку водій ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти згідно вимог дорожнього знаку 3.21. «В»їзд заборонено» Правил дорожнього руху України з табличкою 5.8. «Дорога зі смугою руху для маршрутних транспортних засобів»; у зазначеній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_2 не відповідають вимогам дорожнього знаку 3.21. «В»їзд заборонено» Правил дорожнього руху України з табличкою 5.8. «Дорога зі смугою руху для маршрутних транспортних засобів»; водій ОСОБА_2 не мав переваги для руху, рухаючись у зоні зазначеного дорожнього знаку по відношенню до інших учасників дорожнього руху, а саме до пішохода ОСОБА_1 Виходячи з наведеного, водій ОСОБА_2 своїми діями створив небезпеку для руху пішоходу ОСОБА_1 і він мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом виконання ним вимог дорожнього знаку 3.21. «В»їзд заборонено» з табличкою 5.8. «Дорога із смугою для руху маршрутних засобів». Відповідно до висновків цього експертного дослідження дії водія ОСОБА_2 знаходяться в причинно-наслідковому зв»язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та заподіянням ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наданих у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на наведені обставини та вказані положення цивільно-процесуального законодавства, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів та доходить до висновку про доведеність вини відповідача у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння позивачеві матеріальної та моральної шкоди.

Таким чином, наявні у справі докази надають суду підстави вважати, що заподіяна позивачеві матеріальна шкода у розмірі 3012 грн. 24 коп. підлягає стягненню на його користь з відповідача ОСОБА_2, як з особи, винної у скоєнні ДТП, яка сталася 28.08.2005 року. Будь-яких належних та допустимих доказів відсутності вини у скоєнні вказаної ДТП відповідачем суду не надано.

Задовольняючи вказані позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Встановлено, що в наслідок отриманих тяжких травм під час зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач переніс численні операції та тривалий час лікувався, в наслідок чого переніс нестерпний фізичний біль та душевні страждання, у нього погіршилося здоров»я. Наслідки ДТП вплинули на його сприйняття оточуючих людей та дорожньої обстановки, через отриману травму та неможливість протягом тривалого часу позбутись її шкідливих наслідків він став дратівливим, його звичайний режим життя змінився. Відповідач після ДТП не цікавився станом здоров»я позивача, не намагався будь-яким чином приймати участь у матеріальних витратах на його лікування, ухилявся від спілкування з ним, що заподіювало йому душевні страждання. Він був вимушений, страждаючи від болю в нозі, для поновлення своїх прав, неодноразово відвідувати медичні установи, прокуратуру, суд, органи ДАІ, де кожного разу наново переживав обставини отриманої травми при ДТП, відчував страх при перетині дороги.

Позбавлення після ДТП позивача можливості нормально пересуватися істотно впливало на звичний спосіб його життя, призвело до постійного морального переживання та хвилювання, погіршення самопочуття та загального душевного настрою, стану здоров»я і працездатності, неможливості тривалий час працювати та утримувати свою сім»ю, реалізувати свої звички та бажання. Все зазначене змусило його докладати додаткових зусиль для організації свого життя і позбавило можливості займатися звичними для нього справами.

За час розгляду даної цивільної справи відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача, тому суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів і вважає доведеним факт заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди в наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких він зазнав в зв»язку з ушкодженням здоров»я, та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України.

Оцінюючи в сукупності всі докази по справі, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов'язані з розглядом даної цивільної справи, а саме: витрати, пов'язані з проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 940 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. 00 коп., а також стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. за вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та 243 грн. 60 коп. за вимоги про відшкодування моральної шкоди).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заподіяна матеріальна шкода у розмірі 3012 грн. 24 коп., моральна шкода у розмірі 25 000,00 грн., понесені витрати, пов»язані з проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 940 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, іпн. НОМЕР_2,

на відшкодування матеріальної шкоди 3012 грн. 24 коп., моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн., понесені витрати, пов»язані з проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 940 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп., а всього 30 453 грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева