Єдиний унікальний номер 258/6551/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/489/2014
Головуючий в 1 інстанції Подолянчук І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого ЛІСОВОГО О.О.,

Суддів: КІЯНОВОЇ С.В., ІВАНОВОЇ А.П.,

При секретарі Ганжела М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду
м.Донецька від 05 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіровського районного суду
м.Донецька від 05 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволені.

Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення та
зобов'язано його усунути перешкоди в
користуванні даною квартирою шляхом
зняття з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати посилаючись на
те, що судом першої інстанції порушені
норми матеріального та процесуального
права. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначено, що
відповідач проживає в спірній квартирі
з 1978 року, тобто з моменту народження, є
власником цієї квартири. Після смерті
матері ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично
успадкував дану квартиру. Одружений,
має двох малолітніх дітей. Його матір
отримала спірну квартиру, будучі
членом ЖБК «МИР-102», до одруження з
ОСОБА_4, з яким шлюб розірваний в 1988
році. Квартира зареєстрована на її ім'я
в БТІ м.Донецька. Колишній чоловік його
матері, який мав право проживання в
квартирі, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 Договір
дарування квартири АДРЕСА_1 від 21.04.1995р.,
посвідчений 4 державною нотаріальною
конторою м.Донецька за реєстровим №4049,
є недійсним (нікчемним), оскільки права
проживання в квартирі відповідача, як і
права власності на квартиру його
матері, як спадкоємця за законом, ніхто
не позбавляв. 04.08.2011р. завідуюча 4
донецької державної нотаріальної
контори ОСОБА_5 зареєструвала та видала
ОСОБА_6 свідоцтво про право на
спадкування за нікчемним заповітом від
01.12.2009р. 23.11.2012р. органами прокуратури в
Єдиному реєстрі досудових
розслідувань зареєстроване
кримінальне провадження 0000002 за
ст.358 ч.2 КК України відносно ОСОБА_5, яка,
зловживаючи своїм посадовим
становищем, власноруч підробила
договір дарування нерухомого майна -
квартири, додав в договір завідомо
неправдиві відомості, досудове
розслідування проводе Кіровський РВ
ДМУ ГУ МВС України в Донецькій області.
Крім того, в провадженні
Ворошиловського РВ ДМУ ГУ МВС України
в Донецькій області перебуває
кримінальне провадження № 0000086
від 26.11.2012 року, зареєстроване в Єдиному
державному реєстрі досудових
розслідувань за фактом неправомірних
дій посадових осіб КП БТІ м.Донецька
при оформленні технічної документації
на квартиру АДРЕСА_1 за ст.166 ч.1 КК
України, досудове розслідування
проводить Кіровський РВ ДМУ ГУ МВС
України в Донецькій області.

Позивач ОСОБА_2, звернувшись з позовом
до ОСОБА_1 про виселення, зазначила
наступне. На підставі договору
купівлі-продажу від 12.04.2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим №301, на
праві власності їй належить
двокімнатна квартира АДРЕСА_1. При
укладенні договору колишній власник
квартири ОСОБА_6 повідомив про те, що в
квартирі на реєстраційному обліку
перебуває його брат - ОСОБА_1 і
зобов'язався зняти його з
реєстраційного обліку у вказаній
квартирі до 22 квітня 2013 року, але
останній не знявся з реєстраційного
обліку та не виселився з квартири. Вона,
як власник вказаної квартири, не має
можливості вселитись у цю квартиру,
користуватись та розпоряджатись нею.

Сторони до судового засідання не
з'явилися, про час і місце судового
засідання повідомлені належним чином,
а саме повідомленнями та
телефонограмою, зареєстрованою в
журналі телефонограм Апеляційного
суду (а.с.120-124,133,154), апелянтом та
представником позивача надана заява
про розгляд справи у його та
представника відсутність (а.с. 131, 148).
Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України неявка осіб,
належним чином повідомлених про час і
місце розгляду справи, не перешкоджає
її розгляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
єдиним власником квартири АДРЕСА_1 є
позивач ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу від 12 квітня 2013 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 за реєстровим № 301.
Відповідач ОСОБА_1 не бажає в
добровільному порядку виселитись із
квартири, чим порушує права позивача,
як власника квартири.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлених судом першої інстанції
обставин, позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про виселення.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 21.04.1995 року та
зареєстрованого за №4049 квартира
АДРЕСА_1 належала на праві власності
ОСОБА_4 (а.с. 7).

З договору купівлі-продажу від 12.04.2013
року, посвідченого приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим номером 301, вбачається, що
ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купила
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10). З
п.2 вказаного договору вбачається, що
спірна квартира належала продавцю на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого
Четвертою донецькою державною
нотаріальною конторою 04 серпня 2011 року
за реєстровим № 1-2250, зареєстрованого в
КП Бюро технічної інвентаризації
м.Донецька 05.08.2011 року. В книзі - 147дк-134,
номер запису - 57507.

З технічного паспорту вбачається, що
позивач ОСОБА_2 зареєструвала своє
право власності на вищевказану
квартиру (а.с. 7-11).

Рішенням Кіровського районного суду
м.Донецька від 23.09.2010 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 01.12.2010 року та
ухвалою колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10.06.2011 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Кіровської районної у м.Донецьку ради,
ОСОБА_6 про визнання недійсними
договору дарування, заповіту, визнання
права власності на квартиру АДРЕСА_1
відмовлено (а.с. 55-62).

З довідки ЖБК «МИР-102» від 05.06.2013р.
вбачається, що відповідач ОСОБА_1
зареєстрований в спірній квартирі
АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, про те,
що позивач ОСОБА_2 є законним власником
спірної квартири, однак не може
використати своє право власності,
оскільки відповідач ОСОБА_1 не звільняє
квартиру і не знімається з
реєстраційного обліку у спірній
квартирі, чим створює перешкоди у
користуванні об'єктом права власності.

Крім того, доказів про те, що після
відчуження квартири була досягнута
домовленість позивача та відповідача
про використання відповідачем
спірного житлового приміщення, не
надано. З огляду на викладене, суд
першої інстанції дійшов до правильного
висновку про обґрунтованість вимог про
виселення відповідача ОСОБА_1 та
зобов'язання його усунути перешкоди в
користуванні квартирою шляхом зняття з
реєстрації, задовольнивши позов в цій
частині, захистивши порушені права
власника.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в частині усунення перешкод
у здійсненні права власності та
виселення відповідача із спірної
квартири без надання іншого житлового
приміщення, законне і обґрунтоване.

Зазначені висновки відповідають
обставинам справи і ґрунтуються на
нормах матеріального права.

Рішення суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не має.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законів, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду
м.Донецька від 05 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: