№2/522/2991/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко
Н.А.

при секретарі Довгань
Ж.А.

за участю адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одеса
цивільну справу за позовом Державного
підприємства Міністерства оборони
України „Одеський завод будівельних
матеріалів" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
виселення без надання іншого жилого
приміщення ;

ВСТАНОВИВ :

В червні 2013 року Державне підприємство
Міністерства оборони України
„Одеський завод будівельних
матеріалів" (далі ДП МОУ „ОЗБМ")
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про виселення з квартири
АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
приміщення на підставі ст.ст.71, 72, 124 ЖК
України, вказуючи, що колишній основний
наймач цієї квартири ОСОБА_1, з моменту
працевлаштування та до моменту
звільнення якого з ДП МОУ „ОЗБМ" минуло
менше 10 років, виписаний з цього
житлового приміщення та не проживає у
ньому, а відповідачі, які є родичами
ОСОБА_1, в ДП МОУ „ОЗБМ" не працювали і
не працюють.

В судовому засіданні представник
позивача - Дмитриченко А.В. підтримав
позов, а відповідач ОСОБА_4 та її
представник - адвокат ОСОБА_2, яка також
є представником відповідача ОСОБА_3, не
визнали позов.

Дослідивши матеріали справи і
вислухавши пояснення сторін, суд
доходить висновку, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом установлено, що станом на
теперішній час гуртожиток для
малосімейних за адресою : АДРЕСА_1
знаходиться на балансі ДП МОУ „ОЗБМ".

У 1990 році ОСОБА_1, який з 28.04.1986 року
працював на 215 заводі ЗБВ,
правонаступником якого є ДП МОУ „ОЗБ
М", на підставі виданого йому
посвідчення НОМЕР_1 на право зайняття
службової житлової площі, вселився в
однокімнатну квартиру НОМЕР_3, площею
19,56 кв.м., що розташована у
малосімейному гуртожитку, разом з
дружиною ОСОБА_3 і донькою ОСОБА_4

У 1991 році ОСОБА_1 звільнився з 215 заводу
ЗБВ по ст.38 КЗпП УРСР (за власним
бажанням) та згодом залишив спірне жиле
приміщення, а 25.10.1995 року відповідачу
ОСОБА_3, яка працювала на 215 заводі ЗБВ з
09.03.1988 року по 27.02.1989 року та з 26.05.1993 року
по 05.02.1998 року, на підставі рішення
профспілкового комітету та
адміністрації 215 заводу ЗБВ від 01.10.1995
року, було видане посвідчення НОМЕР_2 на
право зайняття відомчого спірного
жилого приміщення разом з донькою
ОСОБА_4, й відповідачі до теперішнього
часу зареєстровані і проживають за
адресою : АДРЕСА_1, сплачуючи усі
комунальні платежі за користування цим
жилим приміщенням.

Також судом установлено, що рішенням
Приморського районного суду м.Одеси
від 28.02.2011 року у цивільній справі №
2-2617/2011, яке набрало законної сили, було
зобов'язано ДП МОУ „ОЗБМ" належним
чином оформити та надати ОСОБА_3 усі
необхідні документи для приватизації
нею квартири НОМЕР_3, що розташована у
гуртожитку за адресою : АДРЕСА_1, у
встановленому законом порядку.

05.03.2012 року між ДП МОУ „ОЗБМ" і ОСОБА_3
було укладено договір № 130 про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, згідно з п.1
якого предметом цього договору є
забезпечення ДП МОУ „ОЗБМ" надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій у житловому
будинку АДРЕСА_1, а споживачем ОСОБА_3 -
забезпечення своєчасної оплати таких
послуг за встановленим тарифом у строк
та на умовах, що передбачені цим
договором, що, в свою чергу свідчить про
те, що відповідач визнав право
відповідача ОСОБА_3 на користування
спірним жилим приміщенням.

Вирішуючи дану справу, суд також бере
до уваги вимоги ст.8 Закону України
„Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків", а саме, що
громадяни, на яких поширюється дія
цього Закону, які на законних підставах
зареєстровані та тривалий час (не менш
як п'ять років) проживають у
гуртожитках, віднесених до
недержавного житлового фонду (які
перебувають у власності чи у повному
господарському віданні відповідних
державних чи комунальних підприємств,
установ, організацій, а також
підприємств та організацій, утворених
шляхом корпоратизації чи приватизації
колишніх державних підприємств, крім
тих організацій, які створено органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування для управління
житловим фондом) та призначених для
проживання працівників (членів їх
сімей), які не мають можливості
самостійно придбати чи побудувати
власне житло, у разі, коли такі
гуртожитки не передаються їх
власниками у власність територіальних
громад, мають право подальшого
проживання в таких гуртожитках до
розв'язання їх житлової проблеми.

На підставі викладеного і керуючись
Законом України „Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків", ст.ст.10, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215
ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Відмовити у задоволенні позову
Державного підприємства Міністерства
оборони України „Одеський завод
будівельних матеріалів" до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про виселення без надання
іншого жилого приміщення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Повний текст рішення складено 26
березня 2014 року.

Суддя
Н.А.Ільченко

26.03.2014