Справа № 351/3000/13-ц
Номер провадження №2/351/89/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - Бородовського
С.О. ,

з участю секретаря - Маланчук С.Г. ,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Борщівської сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

До Снятинського районного суду
Івано-Франківської області звернулись
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з позовом до
Борщівської сільської ради
Снятинського району. В позовів вказано,
що на праві спільної часткової
власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 належало по 1/4 частки
житлового будинку АДРЕСА_1, що
відносився до майна колгоспного двору,
в якому вказані особи були
зареєстрвоані на 15/04/1991 року. Після
відкриття спадщини ОСОБА_4 її 1/4частки
на підставі заповіту успадковано
ОСОБА_1, шляхом подання заяви до
нотаріальної контори. Після відкриття
спадщини ОСОБА_5, належна йому 1/4 частки
успадкована ОСОБА_6, яка на вказаний
момент проживала зі спадкодавцем.
Внаслідок відкриття спадщини ОСОБА_6,
належна їй 1/4 частки успадкована на
підставі заповіту та подання заяви про
прийняття спадщини ОСОБА_1 На дане
будинковолодіння відсутні
правовстановлюючі документи, а тому
позивачі просять визнати за ними право
власності по 1/4 за ОСОБА_3 та 3/4 за ОСОБА_1

Представник позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_3
ОСОБА_7 подав суду заяву про розгляд
справи без його участі, в якій позов
підтримав, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача подав суду
заяву, в якій просив справу розглядати
без його участі; позов та фактичні
обставини визнав.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки відповідача від 12/09/2013 р. на
15/04/1991 року в колгоспному дворі по
АДРЕСА_1 проживали та були
зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Таким чином вказані четверо осіб
вважають власниками майна колгоспного
двору, до якого входив будинок по
АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть №
НОМЕР_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3

В довідці відповідача від 10/03/2009 р. № 51
за ОСОБА_4 числиться частина житлового
будинку по АДРЕСА_1. На момент відкриття
спадщини ОСОБА_4 з нею проживали її
чоловік ОСОБА_3, її батько ОСОБА_5, її
мати ОСОБА_6 В управління спадковим
майном вступила ОСОБА_1 Заповіт від
імені ОСОБА_4 посвідчено 15/05/1999 року за
№11 не скасовувався.

Відповідно до заповіту №11 від 14/05/1999
року ОСОБА_4 заповіла все своє майно
ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про смерть №
НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В довідці відповідача від 12/09/2013 р.
вказано, що на день відкриття спадщини
ОСОБА_5 з ним проживали та
зареєстровані ОСОБА_6 - дружина та
ОСОБА_3 - зять.

Відповідно до свідоцтва про смерть №
НОМЕР_3 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до довідки відповідача від
12/09/2013 р. на день відкриття спадщини
ОСОБА_6 в господарстві по АДРЕСА_1
проживав та зареєстрований її зять
ОСОБА_3

28/09/2009 р ОСОБА_1 видано свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на інше
майно ОСОБА_6

В довідці відповідача № 482/02-24 від 12/09/2013
р. вказано, що за житловим будинком по
АДРЕСА_1 числиться земельна ділянка
площею 0,5 га для обслуговування
житлового будинку.

Відповідно до свідоцтва про народження
№ НОМЕР_4ОСОБА_11 є донькою ОСОБА_2 та
ОСОБА_9.

Відповідно до свідоцтва про шлюб №
НОМЕР_5 ОСОБА_10 змінила прізвище на
«ОСОБА_10».

У висновку № 41 будівельно-технічного
дослідження по будинку АДРЕСА_1 його
будівництво проведено відповідно до
державних будівельних, протипожежних,
санітарних норм і він може
експлуатуватися за призначенням.

Відповідно до 120 ЦК УРСР майно
колгоспного двору належить його членам
на праві сумісної власності (стаття 112
цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір
частки члена двору встановлюється
виходячи з рівності часток усіх членів
двору, включаючи неповнолітніх і
непрацездатних.

Відповідно до підпункту а) пункту 6
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 20 від 22.12.95 р. "Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності"право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про
власність" (втратив чинність,
застосовувався до майнових відносин в
колгоспному дворі) власник не може бути
позбавлений права на своє майно, крім
випадків, передбачених цим Законом та
іншими законодавчими актами України.
Аналогічне положення міститься в п. 7
вказаної постанови Пленуму Верховного
Суду України.

В п. 5 ст. 1268 ЦК України вказано, що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

ОСОБА_4 належала 1/4 частка на спірний
житловий будинок, яку позивачка ОСОБА_1
успадкувала на підставі заповіту та
подання заяви про прийняття спадщини.

Інші 2/4 успадкував позивач ОСОБА_2, який
подав позов про визнання за ним права
на 1/4 частки в спірному будинку.

Однак позивач ОСОБА_2 подав суду заяву
про визнання за ним прав власності на 1/4
частки в праві власності в спірному
житловому будинку.

За вказаних обставин та
нормативно-правового регулювання
судом встановлено, що позов
обґрунтовано в частині визнання права
власності по 1/4 частки за позивакою та
позивачем, оскільки позивачка ОСОБА_1
успадкувала на підставі заповіту та
подання заяви про прийняття спадщини.
Також позов обґрунтовано в частині
вимоги про визнання прав на 1/4 частки в
праві власності на спірний будинок за
позивачем, оскільки він був членом
колгоспного двору на 15/04/1991 року, до
майна якого входив спірний будинок і
проживав в ньому.

В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Так позивачка ОСОБА_1 не довела суду
тієї обставини, що вона успадкувала
право на частку в праві власності на
спірний будинок, які належали ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, і що їй належить 3/4 у
відповідному праві власності.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14
«Про судове рішення у цивільній
справі» рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до статті 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 1226 ЦК України
частка у праві спільної сумісної
власності спадкується на загальних
підставах.

В п. 1 ст. 1269 ЦК України вказано, що
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Однак позивака не надала суду доказу
того, що вона зверталась до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 або доказу того, що
вона постійно проживала зі
спадкодавцями на момент їх смерті.

Отже позивачка не надала суду доказу на
обґрунтування її вимоги про визнання
за нею прав власності на частки, які
належали ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а тому в цій
частині в позові необхідно відмовити з
підстав його необґрунтованості на
безпідставності.

В свою чергу в п. 1 ст. 13 ЦК України
вказано, що цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.
При здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Тому подання позивачкою позову про
визнання за нею прав на 2/4 частки в
праві на спірний будинок, які належали
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 без належного
обґрунтування правових підстав цього є
зловживанням нею своїм правом на
звернення до суду.

Позивач ОСОБА_3 подав суду довідку
відповідача про те, що він проживав зі
спадкодавцями, однак не заявив вимогу
про визнання за ним відповідного права.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до зазначеного та на
підставі ст. 16 ЦПК України, п. 1 ст. 11 ЦПК
України суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково;

визнати за ОСОБА_1 право на 1/4 частки в
праві власності на житловий будинок
АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_3 право на 1/4 частки в
праві власності на житловий будинок
АДРЕСА_1;

в іншій частині позову відмовити;

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:підпис

Суддя Снятинського районного
суду Бородовський С.О.