Справа № 234/297/13- ц
Провадження № 2/234/3/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року
м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької
області у складі

головуючого - судді Бакуменко А.В.

при секретарі - Кісточка І.В.,

за участю представника позивачів -
ОСОБА_1,

відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
договору займу недійсним , -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2012 року до Краматорського міського
суду Донецької області надійшов
цивільний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання договору займу
недійсним.

З пред'явленого суду позову вбачається,
що 31 березня 2011 року заочним рішення
Краматорським міським судом Донецької
області за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договором позики позовні вимоги ОСОБА_5
до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за договором позики
задоволені у повному обсязі. Позивачка
ОСОБА_3, після ознайомлення з
матеріалами названої цивільної справи,
звернулась із заявою про вчинення
злочину, а саме підробки її підпису на
спірному договорі позики. За фактом
фальсифікації підпису позивачки було
порушено кримінальну справу за
ознаками вчинення злочину, передбачено
ч. 1 ст. 358 КК України. У ході здійснення
провадження у названій кримінальній
справі було проведено дослідження
спеціаліста та експерта та встановлено
факт фальсифікації підпису позивачки
шляхом вчинення підпису іншою особою з
наслідуванням підпису позивачки.
Враховуючи, що договір позивачкою
ОСОБА_3 не був підписаний, позивачі
просять суд визнати договір недійсним
та стягнути з відповідача на користь
позивачів сплачений при поданні
позовної заяви судовий збір.

Крім того, суду також були надані
письмові пояснення позивача ОСОБА_4, з
яких вбачається, що у 2009 році позивач
товаришував з відповідачем ОСОБА_5
Останній запропонував зробити вклад в
його бізнес, для здійснення чого
збирався взяти кредит у банківській
установі. Для гарантування укладення
договору між позивачами та
відповідачем після отримання
відповідачем кредиту позивач ОСОБА_4
підписав два примірника договору
позики. Позивач ОСОБА_4 та відповідач
ОСОБА_5 усно домовились про те, що після
отримання кредиту сторони складуть та
підпишуть третій примірнику договору
та акт прийняття-передачі грошових
коштів. У подальшому позивач ОСОБА_4
вважав, що понад переговорів ніяких дій
не було здійснено та дійшов висновку
про неукладення такого договору.

У судове засідання позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 не зґявились.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні заявлені позивачами вимоги
підтримав, просив суд задовольнити їх у
повному обсязі, проти ухвалення
заочного рішення у справі не
заперечував.

Представника відповідача ОСОБА_2 проти
позовної заяви про визнання договору
позики недійсним заперечувала.
Просила відмовити у задоволені
позовних вимог, оскільки підпис
ОСОБА_4 ніхто не оспорює.

У судове засідання відповідач ОСОБА_5
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
заяв про розгляд справи за його
відсутності не надходило.

Розглянувши матеріали цивільної
справи, вислухавши думку сторін щодо
вирішення справи по суті, дослідивши
представлені суду докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про визнання договору позики
недійсним задоволенню підлягають з
наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору
сторін є договір позики (далі-Договір).
З представленого суду договору позики
вбачається, що за п.п. 1.1, 2.1 Договору 01
січня 2010 року позичальник-відповідач
ОСОБА_5 передав позивачам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 безвідсоткову позику у розмірі
320000 (трьохсот двадцяти тисяч) гривень 00
коп., а позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зобов'язуються повернути позику у
встановленому обсязі у строк до 01
грудня 2010 року. У договорі у розділі
«Підписи сторін»заповнені місця для
підписів сторін шляхом здійснення
підписів у графі відповідача ОСОБА_5,
позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 18)

У судовому засіданні встановлено, що
Договір позивачкою ОСОБА_3 не був
підписаний, а у графі, відведеної для
підпису позивачки ОСОБА_3 іншою особою
був внесений підпис з наслідуванням
підпису позивачки. Вказані обставини
підтверджуються дослідженими у
судовому засіданні у якості письмових
доказів висновком спеціаліста (а.с. 3-6)
висновком експерта від 27 січня 2014
року № 4772/02/4773/03.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Одностороннім правочином є дія однієї
сторони, яка може бути представлена
однією або кількома особами.
Односторонній правочин може
створювати обов'язки лише для особи,
яка його вчинила. Односторонній
правочин може створювати обов'язки для
інших осіб лише у випадках,
встановлених законом, або за
домовленістю з цими особами.

На підставі ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

В силу п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 ЦК України та інші
правочини, щодо яких законом
встановлена письмова форма.

За положенням ч. 1 ст. 1047 ЦК України,
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 510 ЦК України,
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор. У зобов'язанні на стороні
боржника або кредитора можуть бути
одна або одночасно кілька осіб.

Суд керується тим, що для договору
позики між сторонами на суму 320000
(триста двадцять тисяч) гривень 00 коп.
була обрана письмова форма укладення
договору із підписанням сторонами
складеного ними документу. Для
легітимації договору у письмовій формі
кожна зі сторін (особа на стороні)
повинна підписати складений ними
договір. Враховуючи, що сторона
боржника (позичальника) у потенційному
договорі позики представлена
одночасно двома особами, кожна з таких
осіб має здійснити підписання
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

За положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 639 ЦК України,
якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовились укласти у
письмовій формі договір, щодо якого
законом не встановлена письмова форма,
такий договір є укладеним з моменту
його підписання сторонами.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України,
договір є укладеним з моменту
одержання особою, яка направила
пропозицію укласти договір, відповіді
про прийняття цієї пропозиції. Якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

За змістом ч. 1 ст. 642 ЦК України,
відповідь особи, якій адресована
пропозиція укласти договір, про її
прийняття (акцепт) повинна бути повною
і безумовною.

Суд виходить з тих обставин, що для
укладення договору перед передачею
предмету договору (грошових коштів)
сторони мали дійти згоди щодо усіх
істотних умов договору та укласти
договір у обраній ними формі з
урахуванням положень законодавства.
Для цього кожна зі сторін має повно та
безумовно прийняти істотні умови
договору як його зміст.

Враховуючи, що однією з осіб на боці
сторони боржника -позивачкою ОСОБА_3
істотні умови не були прийняті,
волевиявлення щодо укладення
правочину не було здійснено,оскільки
вона свого підпису під даним
договором не ставила, визначення та
виконання вимог щодо форми договору не
було реалізовано, суд приходить до
висновку, що встановлені
законодавством умови, необхідні для
укладання договору, відсутні.

У зв'язку з цим, виходячи з можливості
захисту виключно дійсних цивільних
прав та інтересів сторін, суд вважає,
даний договір повинен бути визнаний
недійсним в повному обсязі..

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 20, 202, 207, 208, 510, 626, 627, 628, 638, 639, 640,
642, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 10, 11, 14, 15,
57, 59, 60, 64, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання договору займу
недійсним - задовольнити.

Визнати договір займу укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як позичальниками та
ОСОБА_5 як наймодавцем, що був
укладений 01 січня 2010 року - недійсним.

Стягнути з відповідача на користь
позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суму
судового збору в розмірі 1820 грн., тобто
по 910 грн. на користь кожного з
позивачів.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті та
надруковано в одному примірнику.

Суддя А.В.Бакуменко