АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/201/14
Головуючий в 1 інстанції Мірошниченко
Доповідач Козлов С.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Кочкової Н.О.,

при секретарі:
Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 жовтня 2013 року
по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської
ради про припинення права власності та
визнання права власності на 1/2 частину
квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року позивачка
звернулася до суду з таким позовом,
посилаючись на те, що в 1998 року вона та
її тітка ОСОБА_2 придбали квартиру
АДРЕСА_1, де мешкали однією сім'єю і в
силу правової необізнаності ніяких
документів на перехід частки квартири
в разі смерті кого-будь вони не
оформлювали, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2
померла, яку вона поховала, і з того
часу відкрито, безперервно, самостійно
користувалась всією квартирою,
сплачуючи комунальні платежі. Оскільки
квартиру придбали разом і в свідоцтві
не вказана конкретна форма спільної
власності, а інших осіб, які б мали
право на дане нерухоме майно після
смерті ОСОБА_2 немає, позивачка просила
суд визнати право власності по 1/2
частині вказаної квартири за нею та
померлою ОСОБА_2, припинити право
власності останньої в зв'язку зі смертю
на 1/2 частину цієї квартири та визнати
за нею право власності на це майно
після смерті ОСОБА_2 в порядку
набувальної давності.

Рішенням Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня
2013 року відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
права власності по 1/2 частині квартири
АДРЕСА_1 за нею та померлою ОСОБА_2,
припинення права власності останньої в
зв'язку зі смертю на 1/2 частину цієї
квартири та визнання за нею права
власності на це майно після смерті
ОСОБА_2 в порядку набувальної давності.

В апеляційній скарзі посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про задоволення її
позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення та
скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 11 грудня 1998 року позивачці та
ОСОБА_2 на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
де вони проживали разом. 31 травня 2000
року ОСОБА_2 померла, після чого до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини ніхто не звертався,
свідоцтво про право на спадщину нікому
не видавалось, а позивачка
продовжувала проживати в цій квартирі
та в якості наявності у неї права
власності на спірне майно в порядку
набувальної давності посилалася лише
на відкрите, безперервне, самостійне
користувалась всією квартирою, а інших
обставин не зазначила і не навела.

Крім того, враховуючи, що ст. 1277 ЦК
України не визначено граничного строку
для подачі відповідним органом
місцевого самоврядування заяви про
визнання спадщини відумерлою, а також
те, що діючим законодавством не
передбачена відмова територіальної
громади від набуття права власності в
порядку, встановленому зазначеною
нормою, підстав для задоволення таких
позовів не вбачається.

За таких обставин, дійшовши
правильного висновку про
безпідставність заявлених позивачкою
вимог на підставі ст. 344 ЦК України суд
обґрунтовано відмовив в їх
задоволенні.

Доводи ОСОБА_1 у скарзі про
залишення судом без уваги всіх
обставин користування нею спірною
квартирою після смерті ОСОБА_2 не
спростовують правильність
вищевказаних висновків суду, а
фактично зводяться до одностороннього
тлумачення регулюючого спірні
правовідносини законодавства лише на
свою користь, повторного обґрунтування
своїх позовних вимог та переоцінки тих
доказів, яким суд дав належну оцінку у
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Самарського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: