РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/76/14-ц

Провадження № 2/700/70/14

27 лютого 2014 року Лисянський районний
суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Бесараб
Н.В.

за участю секретаря
Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Лисянка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
мирової угоди недійсною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання мирової
угоди недійсною.

В судовому засіданні позивач в
обґрунтування заявлених позовних
вимог пояснила, що після розірвання
шлюбу з колишнім чоловіком ОСОБА_2 вони
звернулися до суду із заявою про
затвердження мирової угоди щодо
розподілу майна подружжя. 06.04.2009 року
ухвалою Лисянського районного суду
Черкаської області зазначену мирову
угоду було затверджено. Вважає, що
мирова угода є недійсною, оскільки була
укладена під впливом насильства з боку
колишнього чоловіка та його рідних, що
призвело в подальшому до передчасних
пологів та розладу здоров'я.

Відповідач заперечував проти позову,
вказуючи на безпідставність вимог
позивача, а також просив застосувати
строки позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до наступного.

Встановлено, що 06.04.2009 року ухвалою
Лисянського районного суду Черкаської
області затверджено мирову угоду,
укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
відповідно до якої було розподілено
спільне майно подружжя.

Відповідно до ст.231 ЦК України правочин,
вчинений особою проти її справжньої
волі внаслідок застосування до неї
фізичного чи психічного тиску з боку
другої сторони або з боку іншої особи,
визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним,
через вчинення його під впливом
насильства або погрози, необхідна
наявність фізичного або психічного
впливу на особу з метою спонукання до
укладення правочину.

Під насильством розуміється
заподіяння учасникові правочину
фізичних або душевних страждань з
метою примусити укласти правочин. Воно
повинне виражатися в незаконних діях,
що викликають страх настання
невигідних наслідків. Насильницькі дії
можуть вчинятись як стороною
майбутнього правочину, так і
сторонньою особою щодо іншої сторони,
її родичів чи близьких.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст.61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як на доказ своїх вимог, позивач надала
суду копію постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
23.01.2009 року, винесену дільничним
інспектором міліції Лисянського РВ
УМВС по факту заяви ОСОБА_3 щодо
нанесення їй тілесних ушкоджень братом
її чоловіка, а також акт
судово-медичного дослідження від
20.01.2009р., відповідно до якого у ОСОБА_3
мало місце тілесне ушкодження у
вигляді садна в ділянці лівого
ліктьового суглобу, яке виникло від дії
якого-небудь тупого предмету або удару
об нього під час падіння, яке потягло
виникнення загрози передчасних
пологів у ОСОБА_3, яка на час
травмування мала вагітність 36 тижнів.

Надані суду докази дійсно
підтверджують факт вчинення
насильства з боку родичів відповідача
стосовно позивача, проте не доводять
того, що фізичний чи психічний тиск
чинився з метою укладення мирової
угоди. Інших доказів суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про вільне волевиявлення
позивача на укладення мирової угоди, а
тому пред'явлений нt. позов задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст.10,11,60,79,212,214,215 ЦПК
України, ст.ст.16,215,231 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання мирової угоди недійсною -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий суддя -
Н. В.
Бесараб