АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Стрижеуса А.М.,

суддів:
Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при
секретарі: Лужецькій І.С.

за участю: позивача
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 20 січня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання майна спільним
сумісним майном подружжя та його поділ
шляхом компенсації вартості частки
майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №753/19613/2013 № апеляційного
провадження:22-ц-796/3605/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Коренюк
А.М.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Стрижеус А.М. Позивач
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
про визнання майна спільним сумісним
майном подружжя та його поділ шляхом
компенсації вартості частки майна.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що сторонами по справі, як
подружжям в період шлюбу за спільні
кошти було придбано рухоме майно -
автомобіль «Volkswagen Transporter», державний
номерний знак НОМЕР_1, тому дане майно
має належати їм на праві спільної
сумісної власності й поділено шляхом
стягнення з відповідача на її користь 25
920 гривень, в якості грошової
компенсації 1/2 частки вартості
автомобіля.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 20 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
майна спільним сумісним майном
подружжя та його поділ шляхом
компенсації вартості частки майна,
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20920
гривень - грошової компенсації 1/2
частки вартості майна - автомобіля
«Volkswagen Transporter», державний номерний знак
НОМЕР_1, 259 гривень 20 копійок - судового
збору, а всього 26 179 (двадцять шість
тисяч сто сімдесят дев'ять) гривень 20
(двадцять) копійок.

Не погоджуючись з рішенням Дарницького
районного суду м. Києва від 20 січня 2014
року відповідачем ОСОБА_2 подано
апеляційну скаргу в якій він просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 20 січня 2014
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволені позовних вимог
ОСОБА_1

Зокрема посилається на те, що рішення
суду постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 проти доводів
апеляційної скарги заперечувала,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників судового процесу, вивчивши
матеріали справи і перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 70 СК
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі.

Відповідно до п. п. 19, 30 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 11
від 21.12.2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори про поділ
майна подружжя, суди повинні
враховувати, що само по собі розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності подружжя на майно,
набуте за час шлюбу.

Рівність прав кожного із подружжя на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності
(якщо інше не встановлено домовленістю
між ними) та необхідність взаємної
згоди подружжя на розпорядження
майном, що є об'єктом права його
спільної сумісної власності,
передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65.

У випадку коли при розгляді вимоги про
поділ спільного сумісного майна
подружжя буде встановлено, що один з
них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні
сторони по справі з 13 серпня 1986 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 20 листопада 2012 року, шлюб між
сторонами було розірвано. Від шлюбу
сторони мають двох повнолітніх дітей.

У період шлюбу сторонами по справі було
придбано автомобіль «Volkswagen Transporter»,
державний номерний знак НОМЕР_1, який
був зареєстрований відповідачем 26
листопада 2011 року в ВРЕВ УДАІ м. Києва, з
правом керування автомобілем ОСОБА_1

Оскільки як установлено судом, що
відповідачем спірний автомобіль
продано наприкінці 2013 року, тому частка
його вартості має бути стягнута на
користь позивача, згідно оцінки
вартості вказаного автомобіля, яка
проведена ТОВ «ЄСП Оцінка - Капітал».
Згідно вказаного висновку середня
вартість автомобіля «Volkswagen Transporter»,
державний номерний знак НОМЕР_1, 1994 року
випуску, становить 51 840 гривень,
відповідно до 1/2 частки його вартості
становить 25 920 гривень, яка має бути
відшкодована позивача.

Задовольняючи частково вимоги
позивача та стягуючи на її користь Ѕ
частину вартості проданого автомобіля
у сумі 25 920 гривень, суд першої
інстанції правильно виходив з норм
діючого законодавства, яким
передбачено презумпцію віднесення
придбаного під час шлюбу майна до
спільної сумісної власності подружжя.

В ході розгляду справи та в апеляційній
скарзі позивач посилається не та, що
він не погоджується з оцінкою вартості
автомобіля, однак від проведення
товарознавчої експертизи він
відмовився, що за основу

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що за основу правомірно
прийнятий висновок оцінки майна, який
здійснений на замовлення позивача у
ТОВ «ЄСП Оцінка - Капітал».

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом
факти і відповідні їм правовідносини,
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість постановленого по
даній справі рішення та відсутність
підстав для його скасування та
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 20 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: