Справа № 752/212/14-ц
Провадження № 2/752/1955/14
18.03.2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва в складі:
головуючого -
судді Колдіної О.О.
з участю секретаря -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,-
позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщенням -
Позовні вимоги позивач
обгрунтовує тим, що вона є власником
АДРЕСА_1. Вона дозволили відповідачам
зареєструватися в квартирі за їх
проханням з причини необхідності
офіційної реєстрації та
працевлаштування. З моменту реєстрації
відповідачі, з якими вона не перебуває
у родинних відносинах, не вселялись до
квартири, не проживали за адресою
реєстрації, речі свої не перевозили, де
вони проживають їй не відомо.
Будь-якої участі в утриманні
майна вони не приймають.
Позивач зазначає, що відповідачі,
не знімаючись з реєстрації за даною
адресою створюють їй перешкоди у
користуванні жилим приміщення.
На підставі положень ст.72 ЖК
України та ст.405 ЦК України позивач
просить визнати відповідачів такими,
що втратили право користування жилим
Позивач в судовому засідання
підтримала позовні вимоги і
обгрунтування позову в повному обсязі
та просила суд позов задовольнити, з
підстав, зазначених в позовній заяві,
посилаючись на те, що реєстрація
відповідачів порушує її право
користування жилим приміщенням,
оскільки вона повинна нести витрати по
оплаті комунальних послуг.
Відповідачі в судове засідання не
з»явились, про місце і час судового
розгляду повідомлялись за місцем
реєстрації, судові повістки
повернулись до суду за закінченням
терміну їх зберігання.
На підставі ст.74 ЦПК України
відповідачі вважаються належним чином
повідомленими про місце і час судового
розгляду, в зв»язку з чим за згодою
позивача суд вважає за можливе
провести заочний розгляд справи
відповідно до ст..ст.224-226 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Судом достовірно встановлено,
що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1
на підставі Договору купівлі-продажу
квартири від 20.04.1992 р.
В зазначеній квартирі
на день розгляду справи зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11,
ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Відповідно до положень
ст.ст.398, 402 ЦК України право володіння
або користування чужим майном
набувається на підставі договору або
Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.
Член сім»ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.
В силу положень ст..158 ЖК
України наймач користується жилим
приміщенням у будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві
приватної власності, відповідно до
договору найму жилого приміщення.
Як вбачається з пояснень позивача,
відповідачі у справі були
зареєстровані за даною адресою за її
згодою для можливого їх офіційного
працевлаштування, оскільки вони є
громадянами іншої держави, однак вони
ніколи не вселялись до АДРЕСА_1, в
квартирі відсутні їх речі, вони ніколи
там не проживали і не несли будь-яких
витрат на утримання зазначеного майно.
Відповідачі не є членами
сім»ї власника квартири, будь-яких угод
на право користування даним жилим
приміщенням не укладали.
З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що відповідачі
не набули будь-яких прав користування
жилим приміщенням, а наявність
реєстрації осіб не посвідчує права
користування жилим приміщенням без
наявності обставин, які породжують це
Звертаючись до суду з позовом
позивач посилалась на те, що реєстрація
відповідачів перешкоджає її праву
користування жилим приміщенням, однак
будь-яких доказів на підтвердження
зазначених обставини в порушення вимог
ст.ст. 10, 60 ЦПК України надано не було,
хоча судом були роз»яснені зазначені
Способи захисту права власності у
разі його порушення визначені ст.ст.386,
387, 388, 391, 392, 394 ЦК України.
Звертаючись до суду з позовом
про визнання осіб такими, що втратили
право користування жилим приміщення,
позивач посилалась на норми ст. 72 ЖК
України щодо вирішення в судовому
порядку питання про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, та ст.405 ЦК України,
яка регламентує порядок припинення
права користування жилим приміщенням
членами сім»ї власника житла, однак в
даному випадку зазначені норми не
можуть бути застосовані.
Враховуючи викладене,
оцінюючи всі надані у справі докази в
їх сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача є необґрунтованими і не
підлягають задоволенню.
Питання щодо судових
витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК
викладеного, керуючись ст..ст. 3, 10, 60,
88,213-215, 224-226 ЦПК України, суд
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням -
Заява про перегляд заочного
рішення може бути подана відповідачем
протягом 10 днів з моменту отримання
копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з
моменту його проголошення до
Апеляційного суду м.Києва через
Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя