Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневій районний суд міста Кривого
Рогу у складі:

Головуючого , судді: Водоп'янова С.М.,

при секретарі ; Василенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Кривого
Рогу за участю сторін - представника
позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представника
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
Кукурузи Дар’ї Сергіївни цивільну
справу за позовом, -

ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди
заподіяної при виконанні трудових
обов'язків ,-

В С Т
А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат", про відшкодування моральної
шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_3 у своїй позовній заяві суду
зазначив, що він працював на
підприємстві - Відповідача в шахті ПАТ
"Криворізький залізорудний комбінат" в
період з 01.10.1982 року по 12.03.2009 року на
посадах - підземним гірничим
робітником, кріпильником, машиністом
скрепельної лебідки та підземним
гірничим робітником очисного вибою.

Працюючи у Відповідача в умовах
виробництва, з перевищенням показників
шкідливих факторів за вищевказаним
професіям, які в наступному стали
основною та відповідальними за
рлзвиток у нього професійних
захворювань, а саме: 15.03.2011 року
Рішенням лікувальної - експертної
комісії Українського науково -
дослідного інституту промислової
медицини йому було встановлено
діагноз: Хронічне обструктивне
захворювання легень першої стадії
(пиловий бронхіт, емфізема легень
першої стадії); Радикулопатія
попереково - крижова і шийна з помірно
вираженими статико - динамічними
порушеннями і больовим синдромом,
нейродистрофією у вигляді
двостороннього плечолопаткового
періартрозу, першого та другого
ступеню.

Відповідно Акту розслідування
хронічного професійного захворювання,
складений 04.10.2011 року, в пункті 17
встановлено, що причиною отримання
профзахворювань явилась робота в
умовах перевищення гранично -
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу, а саме
запиленості повітря робочої зони та
фізичного перевантаження.

Згідно Інформаційної довідки про умови
праці Жовтневого району № 65 від 26.05.2010
року на його робочому місці
встановлено перевищення норм праці в
декілька разів: - вміст вільного
двоокису кремнію - до 27.3 мг/мЗ при нормі
2.0 мг/мЗ; маса вантажу, що підіймається
та переміщується вручну 34 - 60 кг при
нормі ЗО кг, вимушені нахили тулуба - 146 -
396 разів при допустимих 100 разів; робоча
поза фіксована 76.4 % робочої зміни при
допустимих 25%, статичне навантаження
при утриманні вантажу двома руками 149610
-187000 кг/с.

За висновком медико - соціально
експертною комісією 16 листопада 2011
року йому встановлено первинно 30%
втрати професійної працездатності, 15%
по хронічному захворюванню легень, 15%
по радикулопатії.

В результаті професійного
захворювання йому було завдано
моральної шкоди, яка полягає у тому, що
він щоденно змушений переносити
хронічні фізичні страждання через
стійкий та ниючий біль, обмеженням
рухів в поперековому та шийному
відділах хребта, з іррадіацією в ноги,
біллю в м'язах шиї, головного болю та
виникненням нападів задухи по декілька
разів на добу.

Перебуваючи тривалий час на лікуванні
він втратив домашній затишок і звичні
нормальні життєві зв'язки. Все це
призволить до вимушених змін і
порушень в його життєвих, особистих,
побутових і виробничих відносинах.

Додаткових моральних страждань та
переживань спричиняє той факт, що по
висновку лікарів йому для підтримання
свого стану здоров'я
рекомендовано: спостереження
лікарів, прийом медикаментів,
щорічні курси відновлюваної терапії,
оздоровлення в санаторії -
профілакторії, санаторно - курортне
лікування в теплу пору року, приймати
препарати, уникати переохолодження. Це
вимагає нього додаткових зусиль для
продовження активного життя та
підтримання в належному стані здоров'я.

Тому позивач просить суд постановити
рішення яким стягнути з ПАТ
"Криворізький залізорудний комбінат"
на його користь в рахунок
відшкодування моральної шкоди 229000
гривень 00 копійок.

Представник позивача ОСОБА_4, в
судовому засіданні позовні вимоги
позивача підтримала у повному обсязі,
посилаючись на зазначені у позовній
заяві факти.

Представник відповідача Кукурудза Д.С.
позов не визнала повністю, та вказала,
що При обґрунтуванні своїх позовних
вимог Позивач не посилається та не
звертає уваги на статтю 9 Закону
України "Про охорону праці", яка
покладає обов'язок з відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я у
процесі трудової діяльності, на Фонд
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Відповідно до Гігієнічної
класифікації праці за показниками
шкідливості та

небезпечності факторів виробничого
середовища, затвердженої наказом
Міністерства охорони здоров'я від
27.12.2001р. № 528, наявність шкідливих умов
праці на підприємствах законодавчо
допускається та вони характеризуються
такими рівнями шкідливості виробничих
факторів, які перевищують гігієнічні
нормативи і здатні чинити
несприятливий вплив на організм
працюючого.

Укладаючи з відповідачем трудовий
договір, відповідно до ст. 29 КЗпП
України, позивачеві було роз'яснено
його права та обов'язки, про умови
праці, наявність на робочому місці, на
якому він буде працювати, небезпечних і
шкідливих виробничих факторів, які ще
не усунуто, та можливі наслідки їх
впливу на здоров'я, його права на пільги
і компенсації за роботу в таких умовах
відповідно до чинного законодавства і
колективного договору, при цьому
позивач свідомо приймав запропоновані
йому умови праці і усвідомлював
можливість ушкодження здоров'я.

Тобто, відповідач не приховував
важкість та шкідливість
технологічного процесу, технологію
виробництва не порушував, а тому
протиправних дій відносно позивача,
які б знаходились в причинному зв'язку
з настанням професійного захворювання
- не вчиняв, а тому не може нести
відповідальності у вигляді моральної
шкоди і за цієї підстави.

Обставини справи щодо спричинення
ОСОБА_3 моральної шкоди повинні
доводитись відповідними висновками
медичних установ, які позивач не надав.

Для визначення розміру моральної
шкоди, позивач виходив з розрахунку 200
розмірів мінімальної заробітної плати,
відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
"Про державний бюджет України на 2013
рік". Формула визначення розміру
моральної шкоди не може відповідати
засадам розумності і справедливості,
адже 200 розмірів мінімальної
заробітної плати не можуть слугувати
засобом визначення фізичних та
душевних страждань яких зазнав позивач
у зв'язку з професійним захворюванням.
Разом з тим, діючим законодавством не
передбачено порядку визначення
розміру суми яка підлягає компенсації
в якості моральної шкоди у зв'язку з
чим, сума в розмірі 229000 грн яка
зазначена в позовній заяві не
відповідає вимогам визначеним в ч. З
статті 23 Цивільного кодексу України.

Вищенаведене свідчить про те, що розмір
моральної шкоди який ОСОБА_3 просить
стягнути з відповідача є
необґрунтованим та значно завищеним.

А отже задоволення цього позову за
рахунок ПАТ "Криворізький залізорудний
комбінат" буде суперечити вимогам ст.
ст. 8, 46 Конституції України, ст. 9 Закону
України "Про охорону праці", ст. ст. 21, 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", ст. ст. 4, 999 ЦК України,
ст. ст. 8, 213 ЩІК України.

Суд, вислухавши представника позивача
та представника відповідача вважає, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_3
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав:

Суд вважає, що обставини, викладені в
позовній заяві, про заподі яння
моральної шкоди ОСОБА_3 внаслідок
втрати ним працездатності при
виконанні важкої праці на підприємстві
відповідача в справі, та не створення
належних умов відповідачем для
виконання безпечної роботи для життя
та здоров'я працівників, знайшли
підтвердження у наданих позивачем
письмових доказах.

Так згідно Рішенням лікувальної -
експертної комісії Українського
науково - дослідного інституту
промислової медицини йому було
встановлено діагноз: Хронічне
обструктивне захворювання легень
першої стадії (пиловий бронхіт,
емфізема легень першої стадії);
Радикулопатія попереково - крижова і
шийна з помірно вираженими статико -
динамічними порушеннями і больовим
синдромом, нейродистрофією у вигляді
двостороннього плечолопаткового
періартрозу, першого та другого
ступеню.

Відповідно Акту розслідування
хронічного професійного захворювання,
складений 04.10.2011 року, в пункті 17
встановлено, що причиною отримання
профзахворювань явилась робота в
умовах перевищення гранично -
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу, а саме
запиленості повітря робочої зони та
фізичного перевантаження.

Згідно Інформаційної довідки про умови
праці Жовтневого району № 65 від 26.05.2010
року на робочому місці позивача
встановлено перевищення норм праці в
декілька разів: - вміст вільного
двоокису кремнію - до 27.3 мг/мЗ при нормі
2.0 мг/мЗ; маса вантажу, що підіймається
та переміщується вручну 34 - 60 кг при
нормі ЗО кг, вимушені нахили тулуба - 146 -
396 разів при допустимих 100 разів; робоча
поза фіксована 76.4 % робочої зміни при
допустимих 25%, статичне навантаження
при утриманні вантажу двома руками 149610
-187000 кг/с.

За висновком медико - соціально
експертною комісією 16 листопада 2011
року позивачу встановлено первинно 30%
втрати професійної працездатності, 15%
по хронічному захворюванню легень, 15%
по радикулопатії.

Заподіяну мо ральну шкоду позивач
оцінив в - 229000 гривень 00 копійок. При
цьому, позивач не надав суду доказів
того, чому саме таку суму він вимагає до
відшкодування.

Відповідно до статті -1167 Цивільного
кодексу України моральна шкода
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворюван ня полягає, зокрема, у
фізичному болю, фізичних та душевних
стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Як наслідок, моральна шкода,
заподіяна умовами виробництва,
спричинює порушення особистих
немайнових прав, право на життя, право
на охорону здоров'я тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про охорону праці", в редакції закону
від 21 листопада 2002 року, державна
політика в області охорони праці,
базується; зокрема, на принципах
пріоритету життя і здоров'я
працівників, повної відповідальності
роботодавця за створення належних,
безпечних і здорових умов праці,
соціального захисту працівників,
повного відшкодування шкоди особам,
які постраждали від нещасних випадків
на виробництві і професійних
захворювань.

У відповідності зі ст.1167,1168 ЦК України
відшкодування шкоди, за подіяного
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або у випадку смерті
працівника, здійснюється винною особою
яка її завдала.

Згідно, рішення Конституційного суду
від 27.01.2004 року, громадяни, яким
встановлена стійка втрата професійної
пра цездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди. Від повідно до п. 4.1 цього ж
рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне
потерпі лому під час виконання
трудових обов'язків, незалежно від
ступеня втрати професійної
працездатності, завдають йому моральні
і фізичні страждання. У випадку
каліцтва потерпілий втрачає
працездатність і зазнає значно біль
шої моральної шкоди, ніж працівник, що
не втрачає професійної працездат
ності.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження під
час розгляду справи, але сума, яку він
вимагає до відшкодування є на думку
суду завищеною, у повному обсязі не
обґрунтованою та не доведеною. Тому суд
вважає можливим задовольнити позов
частково, стягнувши з ПАТ "Криворізький
залізорудний комбінат" у відшкодування
моральної шкоди на користь ОСОБА_7 - 16000
гривень 00 копійок,

Згідно ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством. Шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Згідно п.13 Постанови Пленуму ВС України
№ 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
шкоди", судам необхідно враховувати, що
відповідно до ст. 237-1 КЗПП (набрала
чинності 13.01.2000 року) за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин (виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я
умовах), яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної шкоди покладається на
власника або уповноваженого ним
органом незалежно від форми власності,
виду діяльності чи галузевої
належності.

Оскільки позивач отримав професійне
захворювання під час виконання
трудових обов'язків, то заподіяна
моральна шкода випливає з трудових
правовідносин і має бути відшкодована
роботодавцем, який не створив
безпечних умов праці.

З вини відповідача, який порушував
норми безпеки праці та не забезпечив
безпечні умови роботи, позивачу була
спричинена моральна шкода. В зв'язку з
професійним захворюванням змінилися
його образ і якість життя, що завдає
йому моральних страждань.

У відповідності зі ст.16, 23, 1167, 1168
Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону
України "Про охорону праці", ст. 153, 237-1
КЗПП України, ст. 10,11,60, 212-214 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И
В ;

Позов задовольнити частково, та
стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" на користь ОСОБА_3 у
відшкодування моральної шкоди - 16 000
гривень 00 копійок, а іншій частині
позовних вимог ОСОБА_3, відмовити.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" судовий збір в
сумі - 243 гривні 60 копійок.

На рішення суду може бути усіма
учасниками процесу та зацікавленими
особами подана апеляційна скарга на
протязі 10 днів, з дня виготовлення
повного тексту цього рішення, в палату
з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області, через
Жовтневий районний суд міста Кривого
Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов