АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9051/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 14 травня 2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Банк Форум» до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 рокупредставник позивача
звернувся в суд із зазначеним позовом,
в якому просив звернути стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 08.11.2007 року в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_1 за кредитним
договором № 0426/07/01-CL від 08.11.2007 року у
сумі 84 322 доларів США 22 центів, що згідно
курсу НБУ (1$ за 7,9930 грн.) станом на 10
січня 2014 року становить 673 987 грн. 50 коп.,
пеню у сумі 95 689 грн. 32 коп.- квартиру
АДРЕСА_1 та належить на прав власності
ОСОБА_1, ОСОБА_3 - по ј частині, ОСОБА_4-
Ѕ частина , визначивши спосіб
реалізації шляхом продажу на прилюдних
торгах у межах процедури виконавчого
провадження за початковою ціною, на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій та вирішити питання
судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
відповідачі не виконують умови
кредитного договору, у зв'язку з чим
утворилася заборгованість, яка має
бути погашеною зверненням стягнення на
квартиру, що належить відповідачам, яка
забезпечила виконання договору.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 травня 2014 року -позов
задоволено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення та ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що суд ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, не з'ясувавши дійсні обставини
спору.

Вказує на те, що звернення стягнення на
предмет іпотеки неможливо в рамках
окремого судового спору, оскільки на
даний час триває виконавче провадження
про стягнення заборгованості з
відповідачів і будь-які зміни способу і
порядку виконання рішення суду можливі
тільки в рамках вчинення відповідних
дій у виконавчому провадженні згідно
приписів ст. 373 ЦПК України і ст. 36
закону України «Про виконавче
провадження».

Крім того, звернення стягнення на
предмет іпотеки в даному випадку
порушує права відповідачів, в тому
числі, як сторін виконавчого
провадження, оскільки реалізація
всього арештованого майна може
призвести до непоправних наслідків, а
подальший арешт всього належного
відповідачам майна обмежує їх права на
здійснення розпорядження майном,
належним їм на праві власності.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що вимога банку про погашення
заборгованості є обґрунтованою, а
підстави реалізації захисту
порушеного права передбачена умовами
Договорів та законом.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язань або одностороння зміна
його умов не допускається.

Судом встановлено, що 08.11.2007 року між
позивачем та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір про відновлювальну
кредитну лінію на споживчі цілі з
лімітом кредитування 70 000,00 доларів США,
строком по 08 листопада 2012 року зі
сплатою 13 % річних.

В подальшому, між позивачем та ОСОБА_1
укладалися додаткові угоди від 30 січня
2009 року, 31 липня 2009 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1
своїх кредитних зобов'язань між банком
та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки.

Свої зобов'язання позивач виконав в
повному обсязі, надавши відповідачу
кредит.

Проте, боржник свої зобов'язання
належним чином не виконує, у зв'язку з
чим, утворилася заборгованість, яка
була стягнута рішеннями судів від
21.03.2013 року та 04.06.2013 року.

06 листопада 2013 року старшим державним
виконавцем Шеремет Ю.М. органу ДВС
Дніпровського РУЮ в м. Києві було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа № 2604/29397/12, виданого 19
червня 2013 року Дніпровським районним
судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Банк Форум»
заборгованості в сумі 675 855,98 гривень.

21.11.2013 року відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2604/29397/12, виданого 19 червня 2013
року Дніпровським районним судом м.
Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ПАТ «Банк Форум» заборгованості в сумі
675 855,98 гривень.

Разом з тим, рішення судів не
виконуються і станом на 10.01.2014 року
заборгованість становить 769 676,82 грн.

Позивачем на адресу відповідачів було
направлено лист-вимогу «Про усунення
порушення в порядку ст. 35 Закону
України «Про іпотеку» з проханням
виконати умови договору № 0426/07/01-CL від 08
листопада 2007 року та сплатити
заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Згідно положення статті 7 Закону
України «Про іпотеку» за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Умовами ст. 590 ЦК України, ст. 33 Закону
України «Про іпотеку» передбачено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. У разі часткового виконання
боржником зобов'язання, забезпеченого
заставою, право звернення на предмет
застави зберігається в первісному
обсязі.

Частиною 6 ст.3 ЗУ «Про іпотеку»
встановлено, що у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Таким чином, надавши оцінку доказам та
виходячи з обставин справи та їх
доведеності, суд вірного висновку
дійшов про задоволення позову у спосіб,
який передбачений законом та договором
іпотеки.

Твердження апелянта про те, що
задоволення позову призвело до
подвійного стягнення не заслуговують
на увагу, оскільки задоволення позову
кредитора про звернення стягнення на
предмет іпотеки/застави не є
перешкодою для пред'явлення позову про
стягнення заборгованості з поручителя
за тим самим договором кредиту у разі,
якщо на час розгляду справи
заборгованість за кредитом не
погашена.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 14 травня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді