Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1524/13-ц

Провадження №2/377/168/14

20 березня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у
складі: головуючої - судді Теремецької
Н.Ф., при секретарі Прядко Н.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Славутичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,-

УСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява, у якій
позивач просить стягнути з
відповідачки борг за договором позики
в сумі 16 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог
позивач послався на укладений між ним
та відповідачкою 12 грудня 2011 року
договір позики грошей, за яким він
передав готівкою відповідачці 16000
гривень, що підтверджується наданою
розпискою, з датою повернення позики 15
лютого 2012 року, які відповідачка в
установлений строк не повернула.

На підставі вимог ст. ст. 525, 526, 530,
1046 - 1050 ЦК України позивач просить
задовольнити його вимоги в повному
обсязі.

Заочним рішенням Славутицького
міського суду Київської області від 5
лютого 2014 року, ухваленому у справі за
вищезазначеним позовом, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16
000 гривень боргу за договором позики
та понесені судові витрати
по оплаті судового збору в сумі 229
гривень 40 копійок, всього стягнуто 16229
гривень 40 копійок.

Ухвалою суду від 13 березня 2014 року
за заявою відповідачки заочне рішення
скасоване та призначено справу до
судового розгляду у загальному
порядку.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити. Суду пояснив, що 12.12.2011
року відповідачка під розписку взяла
у борг в нього гроші на суму 16 000
гривень, які зобов'язалася повернути
15.02.2012 року, але у вказаний строк борг не
повернула, у зв'язку з чим він звернувся
до суду з позовом про стягнення боргу.
На його усні звернення до відповідачки,
вона відмовилася повертати йому гроші,
взяті в борг.

Відповідачка в судовому засіданні
позов визнала в повному обсязі. Суду
пояснила, що подала заяву про перегляд
заочного рішення, оскільки вважала, що
віддала 6000 гривень сестрі позивача
ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу перед
ОСОБА_1, проте пізніше з'ясувала, що ці
гроші були зараховані в рахунок боргу,
який вона брала в самої ОСОБА_3.

Вислухавши пояснення сторін, свідка,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши надані докази, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки
від 12 грудня 2011 року, копія та оригінал
якої долучені до справи, ОСОБА_2
одержала від ОСОБА_1 12 грудня 2011
року в борг 16 000 гривень, які
зобов'язалась повернути 15 лютого 2012
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього
Кодексу якщо відповідно до акта
цивільного законодавства для
укладення договору необхідні також
передання майна або вчинення іншої дії,
договір є укладеним з моменту
передання відповідного майна або
вчинення певної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 цієї статті на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Надана суду розписка містить
зобов'язання однієї особи повернути
іншій особі визначену суму грошей, що
становить основний зміст і всі істотні
умови позикового зобов'язання,
передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України,
і є належним підтвердженням
укладеного між сторонами договору
позики зазначеної суми грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику, - грошові кошти, у
такій самій сумі у строк та в порядку,
що встановлені договором.

За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України
якщо боржник видав кредиторові
борговий документ, кредитор, прийнявши
виконання зобов'язання, повинен
повернути його боржникові, а разі
неможливості його повернення кредитор
повинен вказати про це у розписці, яку
він видає. Наявність боргового
документа у боржника підтверджує
виконання ним свого обов'язку (ч. 3 цієї
статті).

Враховуючи, що борговий документ
перебуває у кредитора після закінчення
строку, зазначеного у ч. 1 ст. 1049 ЦК
України, боржника слід вважати таким,
що прострочив виконання зобов'язання.

Показаннями свідка ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтверджено, що ОСОБА_2 не
віддавала позивачу кошти, взяті в нього
в борг.

Відповідно до встановлених судом
обставин справи та відповідних їм
правовідносин позов ґрунтується на
договорі, який відповідає вимогам
закону, наявність невиконаного
зобов'язання за договором підтверджена
наданими позивачем належними і
допустимими доказами, у зв'язку з чим
позов необхідно задовольнити і
стягнути з відповідачки на користь
позивача борг за договором позики в
сумі 16 000 гривень.

За правилом ст. 88 ЦПК України
стягненню з відповідачки на користь
позивача підлягають судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 229, 40
гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16
000 ( шістнадцять тисяч ) гривень боргу
за договором позики та понесені
судові витрати по оплаті судового
збору в сумі 229 ( двісті двадцять дев'ять
) гривень 40 ( сорок ) копійок, всього
стягнути 16229 (шістнадцять тисяч двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 (сорок)
копійок .

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Київської області
через Славутицький міський суд.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 24 березня 2014
року.

Суддя
Н. Ф. Теремецька