Справа № 1203/1076//2012
Провадження №2/434/205/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 березня 2014 року

Артемівський районний суд міста
Луганська в складі головуючого судді
Космініна С.О., при секретарі
Калашнікової Н.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі
суду, у місті Луганську цивільну
справу за позовом -

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа - приватний нотаріус
Луганського міського нотаріального
округу Луганської області - ОСОБА_5 про
визнання недійсною довіреності,
визнання недійсним договору дарування
та витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
відповідним позовом до відповідачів,
який згодом уточнила /а. с. 235/, в
обґрунтування якого зазначила, що її
батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (мачухі) в
рівних частках належала на праві
власності квартира АДРЕСА_1, відповідно
до свідоцтва про право власності від 20
листопада 1998 року, згідно з копією
довідки МКП «БТІ» м. Луганська за № 56089
від 29 серпня 2007 року /а. с. 14/.ІНФОРМАЦІЯ_1
мачуха позивачки - ОСОБА_7 померла та
після її смерті ? частку квартири
успадкували чоловік ОСОБА_6 та її
донька ОСОБА_3, внаслідок чого
власниками вказаної квартири стали: ?
частка - ОСОБА_3 та ? частки ОСОБА_6. 20
грудня 2005 року ОСОБА_6 видав
довіреність за № 4946 на імя ОСОБА_2, якою
уповноважив оформити спадкові права на
майно після його померлої дружини та
довіреністю № 4947 від 20 грудня 2005 року
він уповноважив ОСОБА_2 подарувати
своїй нерідній дочці ОСОБА_3 належну
йому на праві власності квартиру,
вказавши, що квартира належить
повністю йому. 23 грудня 2005 року ОСОБА_6,
від імені якого діяв ОСОБА_2 подарував
ОСОБА_3 належні йому на праві власності
? частки квартири. 04 вересня 2007 року
ОСОБА_3, яка була власником квартири на
підставі договору дарування від 23
грудня 2005 року продала спірну квартиру
ОСОБА_4, у відповідності до чого був
укладений договір купівлі - продажу.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Оскільки за життя, а також в момент
оформлення довіреності батько ОСОБА_6
страждав стійким психічним
захворюванням, не був здатний
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, позивачка просить суд
визнати недійсною довіреність від 20
грудня 2005 року, посвідчену приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, за
реєстровим № 4947, якою ОСОБА_6
уповноважив ОСОБА_2 подарувати ОСОБА_3
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1; визнати недійсним
договір дарування від 23 грудня 2005 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 за реєстровим №1-8884, за
яким ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 належну
йому на праві власності ? частку
квартири АДРЕСА_1, та витребувати з
чужого незаконного володіння у ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1.

У судове засідання представник
позивачки - ОСОБА_10 не з'явився та до
початку розгляду справи від неї на
адресу суду надійшла заява, в якій він
уточнені позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив провести
розгляд справи за його відсутністю.

Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
у судове засідання не з'явилися, про
дату, час та місце судового засідання
були повідомлені належним чином.
Заперечень проти позову не надали та
заяви про розгляд справи за їх
відсутністю до суду не надходило.

Третя особа - приватний нотаріус
Луганського міського нотаріального
округу Луганської області - ОСОБА_5 до
суду також не з'явилася, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялася
належним чином та заяви про розгляд
справи за її відсутністю до суду не
надходило.

Таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК
України, суд вважає, що відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з'явилися
до суду без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,
суд вважає можливим вирішити справу на
підставі наявних у ній даних та
доказів без участі відповідачів.

Судом вирішено справу розглядати
заочно.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України,
розгляд даної справи належить до
компетенції суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, ст.
ст. 3, 213, 214, 215 ЦПК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні. Під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги, та якими
доказами вони підтверджуються. В
мотивувальній частині рішення має бути
зазначено, чи були порушені, не визнані
або оспорюванні права, свободи чи
інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд приходить
до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 в рівних частках
належала на праві власності подружжю
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідно до
фотокопії свідоцтва про право
власності на житло від 20 листопада 1998
року, згідно з копією довідки МКП «БТІ»
м. Луганська за № 56089 від 29 серпня 2007
року /а. с. 14/.

Після смерті ОСОБА_7 належна їй ?
частка квартири успадкована в рівних
частках чоловіком спадкодавиці ОСОБА_6
та дочкою спадкодавиці ОСОБА_3 про що їм
23 грудня 2005 року видані свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Таким чином, частки співвласників
квартири розподілились наступним
чином : ? частки за ОСОБА_6, ? частка за
ОСОБА_3 20.12.2005 року від імені ОСОБА_6
посвідчено довіреність, в якій він
уповноважував ОСОБА_2 /сина
відповідачки/ подарувати належну йому
частку квартири ОСОБА_3. Довіреність
посвідчена приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 20 грудня 2005 року в
реєстрі за № 4947.

23 грудня 2005 року ОСОБА_6, від імені якого
діяв ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 належні
йому на праві власності ? частки
квартири. Договір укладений в
письмовій формі та посвідчений
державним нотаріусом шостої
Луганської державної нотаріальної
контори 23 грудня 2005 року в реєстрі за №
1- 1884.

30 серпня 2007 року ОСОБА_6 подав до
Артемівського районного суду м.
Луганська позов про визнання договору
дарування недійсним з тих підстав, що
не укладав договору дарування і не
відчужував квартиру ОСОБА_3 чи іншим
особам, що йому не відомі обставини
укладання договору дарування.

04.09.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був
укладений договір купівлі-продажу
даної квартири, але право власності за
новим власником в БТІ не зареєстровано
з причини наявності арешту на квартиру,
накладеного судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, відповідно
до фотокопії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 23 липня 2008 року,
зареєстрованого та виданого
виконкомом Ювілейної селищної ради
артемівського району м. Луганська,
актовий запис № 99 /а. с. 238/ та спадщину
після його смерті прийняла його дочка
ОСОБА_1 - спадкоємець першої черги за
законом, якій видано свідоцтво про
право на спадщину від 23.01.2009 року.

Позивачка ОСОБА_1 після прийняття
спадщини змінила підстави позову,
посилаючись на те, що ОСОБА_6 на момент
підписання довіреності на відчуження
квартири від 20.12.2005 року та на момент
укладання договору дарування частки
квартири від 23.12.2005 року знаходився у
такому психічно хворому стані, у якому
не усвідомлював значення своїх дій і не
міг ними керувати.

За життя батька ОСОБА_1 зверталася до
суду з заявою про визнання ОСОБА_6
недієздатним та призначення її
опікуном над батьком. У справі
проведено дві психіатричні експертизи.
Провадження у справі закрито у зв'язку
зі смертю ОСОБА_6.

Згідно висновку амбулаторної
комісійної психіатричної експертизи
від 15.10.2007 року, проведеної за життя
ОСОБА_6, ОСОБА_6 страждав стійким
хронічним психічним захворюванням у
формі органічного враження головного
мозку судинного ґенезу, органічне
недоумство, тотальний варіант;
виявлений дефект психічної діяльності
настільки вражений, що ОСОБА_6 не був
здатний усвідомлювати значення своїх
дій і керувати ними.

Згідно висновку додаткової
комісійної психіатричної експертизи
від 27.05.2008 року, ОСОБА_6 на період 23.12.2005
року страждав хронічним психічним
захворюванням у формі органічного
враження головного мозку судинного
ґенезу, органічне недоумство,
лакунарний варіант; виявлений дефект
психічної діяльності настільки
виражений, що ОСОБА_6 не був здатний
усвідомлювати значення своїх дій і
керувати ними в період 23.12.2005 року; з
описової і дослідницької частини даної
експертизи вбачається, що після смерті
дружини з 2002 року він став виявляти
втрату пам'яті, орієнтацію; що виявлені
у ОСОБА_6 психічні вади описані в
медичній документації при
госпіталізації до неврологічного
відділення у серпні 2005 року, коли було
виставлено діагноз : виражений
психоорганічний синдром.

З акту посмертної
судово-психіатричної експертизи за
№302а/221а/347а від 29.08.2011 року вбачається,
що ОСОБА_6 на момент підписання
довіреності на відчуження кватири від
20.12.2005 року та на момент укладання
договору дарування частки квартири від
26.12.2005 року знаходився у такому
психічно хворому стані, у якому не
усвідомлював значення своїх дій і не
міг керувати ними /а. с. 245 - 246/.

Таким чином, суд вважає встановленим,
що ОСОБА_6 як на час підписання
довіреності на відчуження, і так само
на день укладення від його імені
договору дарування перебував у такому
стані, і мав такі психічні вади, через
які не розумів значення підписання
довіреності, відчуження майна і
наслідків дарування, і не керував
своїми діями.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Мається на увазі про тимчасовий стан,
при якому особа, внаслідок
функціональних розладів психіки,
порушення фізіологічних процесів в
організмі або інших хворобливих явищ
не може розуміти значення своїх дій або
керувати ними, тому правочин, укладений
в такому стані, не відображає
справжньої волі особи щодо
встановлення, припинення тощо
цивільних прав і обов'язків.

Згідно п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» рішення суду як найважливіший
акт правосуддя покликане забезпечити
захист гарантованих Конституцією
України прав і свобод людини та
здійснення проголошеного Основним
Законом України принципу верховенства
права.

Таким чином, підставою для визнання
правочину недійсним на підставі ст. 225
ЦК України може бути лише абсолютна
неспроможність особи в момент вчинення
правочину розуміти значення своїх дій
та керувати ними, що було встановлено
судом під час розгляду справи та
внаслідок вищевказаних обставин, а
також всебічно і повно оцінивши надані
докази та документи у їх сукупності,
дослідивши юридичну природу виниклих
правовідносин, з врахуванням
зазначених норм Конституції України та
вимог законодавства України, суд
вважає за необхідне визнати недійсною
довіреність від 20 грудня 2005 року,
посвідчену приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, за реєстровим № 4947, якою
ОСОБА_6 уповноважив ОСОБА_2 подарувати
ОСОБА_3 належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1; визнати недійсним
договір дарування від 23 грудня 2005 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 за реєстровим №1-8884, за
яким ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 належну
йому на праві власності ? частки
квартири АДРЕСА_1, та витребувати з
чужого незаконного володіння у ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позовні вимоги
необґрунтовані, тому не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 4, 16, 328, 386, 388, 392, 1259, 1264 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 109,
118-120, 212-215, 224 - 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
приватний нотаріус Луганського
міського нотаріального округу
Луганської області - ОСОБА_5 про
визнання недійсною довіреності,
визнання недійсним договору дарування
та витребування майна з чужого
незаконного володіння - задовольнити
частково.

Визнати недійсною довіреність від 20
грудня 2005 року, посвідчену приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, за
реєстровим №4947, якою ОСОБА_6
уповноважив ОСОБА_2 подарувати ОСОБА_3
належну йому на праві власності
квартиру АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір дарування
від 23 грудня 2005 року, посвідчений
приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
за реєстровим № 1-8884, за яким ОСОБА_6
подарував ОСОБА_3 належну йому на праві
власності ? частки квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з
дня його проголошення.

Відповідач має право оскаржити заочне
рішення у десятиденний строк з дня
отримання копії рішення суду, шляхом
подання відповідної письмової заяви до
Артемівського районного суду м.
Луганська.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в апеляційному порядку до
апеляційного суду Луганської області
шляхом подання через Артемівський
районний суд м. Луганська у
десятиденний строк з дня проголошення
заочного рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
на подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення викладений 21.03.2014
року.

Суддя
С.О. Космінін