Справа № 140/3498/13-ц Провадження №
22-ц/772/820/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Царапора О. П.Категорія:
21Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Немирівського районного суду
Вінницької області від 27 січня 2014 року
в справі за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
правочину дійсним, визнання права
власності на земельну ділянку, -

встановила:

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду зі вказаним вище позовом,
посилаючись на те, що на підставі
договору дарування їй подаровано
відповідачем житловий будинок та
господарчі будівлі, які розташовані в
АДРЕСА_1.

Даний договір між сторонами був
посвідчений нотаріально 24.06.2004 року, а
право власності на нерухоме подароване
майно було зареєстровано за позивачем
в КП «Тульчинське міжрайонне бюро
технічної інвентаризації» від 21.07.2004
року, про що було видано витяг № 421604.

Договір дарування земельної ділянки
площею 0,4477 га. посвідчено нотаріально
не було, оскільки відповідач ОСОБА_2 на
час посвідчення не надав усі необхідні
документи, щодо посвідчення даного
договору. Домовленість про
посвідчення даного договору між;
сторонами існувала, однак відповідач
ухилявся від нотаріального її
посвідчення.

Протягом останніх дев'яти років
позивач ОСОБА_3 користується житловим
будинком та обробляє і обслуговує
земельну ділянку.

В червні 2013 року відповідач самовільно
виорав частину земельної ділянки біля
житлового будинку, на що позивач
зверталася із заявою до чергової
частини Немирівського РВ УМВС України
у Вінницькій області. Такі дії
відповідача поставили під сумнів його
волевиявлення щодо добровільного
посвідчення нотаріально договору
дарування земельної ділянки за
попередньою домовленістю, що дало
підстави для звернення до суду.

Договір дарування житлового будинку та
земельної ділянки, яка призначена для
його обслуговування між сторонами був
виконаний повністю. Відповідач передав
їй майно, а позивач в свою чергу
прийняла його, оформила всі необхідні
документи на житловий будинок.

Після звернення із заявою на
неправомірні дії відповідача до
чергової частини Немирівського РВ УМВС
України у Вінницькій області, позивач в
липні місяці 2013 року одержала
Постанову про закриття кримінального
провадження, із якої дізналась що право
власності за відповідачем на земельну
ділянку не зареєстровано, він не вчинив
жодних дій щоб виконати свої
зобов'язання щодо оформлення земельної
ділянки на ім'я позивача.

Відповідно до вимог ст. 377 ЦК України у
власність позивача може бути передано
із земельної ділянки, що належить
відповідачеві 0,25 га. для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Рішенням Немирівського районного суду
Вінницької області від 27 січня 2014 року
позов задоволено повністю. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на земельну
ділянку загальною площею 0.25 га.,
призначену для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою, АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2.

Позовну вимогу щодо визнання дійсним
договору дарування ,що укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку та ведення особистого
селянського господарства загальною
площею 0.4477 га., що розташована по
АДРЕСА_1, - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
зазначене рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким в
позовних вимогах відмовити в повному
обсязі.

При цьому посилається на те, що в
частині визнання за ОСОБА_3 права
власності на земельну ділянку він з
рішенням суду не погоджується,
оскільки вважає, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши підстави апеляційних
скарг, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що згідно договору
дарування від 19.02.2003 року ОСОБА_4
подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 0,4477 га., що розташована в АДРЕСА_1
та належала дарувателю згідно
державного акту на право приватної
власності на землю ІІ-ВН № 033223,
виданого Чуківською сільською радою
Немирівського району.

На підставі договору дарування від
24.06.2004 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3
житловий будинок та господарчі
будівлі, які розташовані в АДРЕСА_1 та
відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
житловий будинок та господарчі будівлі
належать позивачу.

Відповідно до статті 377 ЦК України до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо договором про
відчуження житлового будинку, будівлі
або споруди розмір земельної ділянки
не визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що з метою захисту порушених
прав та інтересів позивача, його
позовні вимоги необхідно задовольнити
і визнати за позивачем право власності
на земельну ділянку, оскільки іншим
шляхом, а ніж через суд, реалізувати
своє законне право на спірне майно
позивач не має можливості.

За змістом ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі
договору дарування від 24.06.2004 року
ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 житловий
будинок та господарчі будівлі, які
розташовані в АДРЕСА_1.

Згідно даних витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності (а.с. 31)
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
площею 0,25 га., цільове призначення: для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
за адресою: АДРЕСА_1. Підстава
виникнення права власності: договір
дарування, серія та номер: №626, виданий
19.02.2003, видавник: Державний нотаріус
Люлько Л.М..

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 18-1
Постанови Пленуму Верховного Суду
України, від 16.04.2004 року, № 7 "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ" при вирішенні вимог
про визначення розміру земельної
ділянки, необхідної для обслуговування
житлового будинку, будівлі або споруди,
право власності на які при їх
відчуженні перейшло до набувача без
визначення в договорі права на
земельну ділянку, суд має з'ясовувати,
зокрема, чому це питання не було
визначено в договорі, можливість
укладення між відчужувачем і набувачем
додатку до цього договору щодо права
набувача на земельну ділянку та чи не
свідчить реальна можливість
використання всієї земельної ділянки
за цільовим призначенням саме про той
розмір земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку,
будівлі або споруди, який існував до їх
відчуження.

Розмір земельної ділянки, необхідної
для обслуговування житлового будинку,
будівлі або споруди, визначається
шляхом проведення за клопотанням
сторін експертизи з врахуванням чинних
нормативних документів у галузі
будівництва, санітарних норм та правил
тощо.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що за
ОСОБА_3 необхідно визнати право
власності на земельну ділянку площею
0,25 га, оскільки саме такий розмір
земельної ділянки відповідного
цільового призначення визначений
органом місцевого самоврядування.

Клопотання про проведення експертизи
для визначення розміру земельної
ділянки, необхідної для обслуговування
житлового будинку з господарськими
будівлями в судах першої та
апеляційної інстанції сторонами не
заявлялося.

Разом з тим суд першої інстанції в
порушення ст. 207 ЦПК України, відповідно
до вимог якої суд постановляє ухвалу
про залишення заяви без розгляду,
позовні вимоги щодо визнання дійсним
договору дарування, що укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку та ведення особистого
селянського господарства загальною
площею 0,4477 га, що розташована по
АДРЕСА_1 залишив без розгляду рішенням
суду від 27 січня 2014 року, а тому суд
апеляційної інстанції відповідно до ч.
1 ст. 310 ЦПК України рішення суду першої
інстанції в ці частині скасовує і
постановляє ухвалу суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
304, 307, 308, 310, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Немирівського районного суду
Вінницької області від 27 січня 2014 року
в частині залишення без розгляду
позовної вимоги щодо визнання дійсним
договору дарування, що укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку та ведення особистого
селянського господарства загальною
площею 0,4477 га, що розташована по
АДРЕСА_1 скасувати та залишити позовні
вимоги в цій частині без розгляду.

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Стадник І.М.

(підпис) Голота Л.О.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.