УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді
Крижанівської Г.В.,

суддів
Шебуєвої В.А., Українець Л.Д.,

при секретарі Конику
В.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального
підприємства «Жео-103 Голосіївського
району», Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Голосіївського району», Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, КП «ЖЄО-103» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
залиття квартири.

Заявлені вимоги позивачі
обґрунтовували тим, що належна їм на
праві власності квартира АДРЕСА_1
неодноразово зазнавала залиття з
квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 цього ж
будинку, що належать відповідачам
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Враховуючи, що вказаний вище будинок
перебуває на балансі КП «Жео-103
Голосіївського району», неналежне, на
думку позивачів, виконання даним
комунальним підприємством своїх
зобов'язань щодо надання послуг з
обслуговування будинку та його
інженерних мереж призвело до порушення
їх прав як споживачів. Також недбале
ставлення інших відповідачів до
сантехнічного обладнання призвело до
систематичних випадків залиття
квартири, порушення конструктивної
цілісності елементів будинку та
руйнування його несучих конструкцій.

Враховуючи викладене, позивачі
стверджували про наявність підстав для
стягнення з відповідачів солідарно
матеріальних збитків у визначеному
експертизою розмірі, а також моральної
шкоди у розмірі 50 000 грн.

В ході розгляду справи позовні вимоги
були уточнені в частині складу
відповідачів, так позов було
пред'явлено до КП «Жео-103
Голосіївського району», КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Голосіївського
району», Голосіївської районної в м.
Києві державної адміністрації, а також
предмету позову.

Справа № 2-256/12 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/4159/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Колдіна
О.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Крижанівська Г.В. Так,
позивачі просили зобов'язати
відповідачів відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану їх майну,
внаслідок невиконання останніми
договірних зобов'язань, недотримання
Закону України «Про захист прав
споживачів», Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Правил
утримання житлових будинків та
прибудинкових

територій.

Позовні вимоги до відповідачів
обґрунтували тим, що вищезазначений
будинок перебуває у власності
територіальної громади. На
Голосіївську районну в м. Києві
державну адміністрацію покладено
функції щодо здійснення управління
об'єктами житлово-комунального
господарства району, що перебувають у
комунальній власності, забезпечення їх
належного утримання та ефективної
експлуатації, здійснення відповідного
контролю за належною експлуатацією
майна та організацією обслуговування
населення підприємствами
житлово-комунального господарства.
Разом з тим, зазначені функції
виконуються відповідачем неналежним
чином.

КП «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Голосіївського району» є
балансоутримувачем будинку за адресою:
АДРЕСА_2, а отже, до його обов'язків
входить належне утримання та
експлуатація майна, що знаходиться на
його балансі.

Протягом 2009-2013 рр. між КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Голосіївського
району» та КП «ЖЕО-103Голосіївського
району» укладались договори, предметом
яких було утримання, технічне та
санітарне обслуговування житлового
фонду, внутрішньобудинкових
інженерних мереж, проведення поточного
ремонту.

КП «ЖЕО-103Голосіївського району»
зобов'язалося забезпечувати належну
експлуатацію нерухомого майна, у тому
числі спірного будинку, обслуговувати
його, проводити поточний ремонт
житлових будинків, інженерного
обладнання, забезпечувати своєчасне
усунення аварійних та надзвичайних
ситуацій, попереджати скарги громадян,
розглядати звернення та скарги
мешканців.

Позивачі посилалися на те, що
вищезазначені комунальні підприємства
належним чином не виконують свої
зобов'язання за Договором про участь у
витратах на утримання будинку та
прибудинкової території та Договору на
утримання та обслуговування житлового
і нежитлового фонду, що перебуває у
комунальній власності Голосіївського
району м. Києва. Невиконання
вказаними комунальними підприємствами
своїх договірних зобов'язань,
порушення Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Закону
України «Про захист прав споживачів»,
Правил утримання житлових будинків і
прибудинкових територій призвели до
руйнації їх квартири, внаслідок чого
вони зазнали матеріальної шкоди, що
пов'язана з необхідністю проведення
відновлювального ремонту квартири,
відшкодування збитків, понесених на
оплату орендованого житла в зв'язку з
неможливістю проживання в квартирі,
харчування, витрат на перевезення
речей, а також моральної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню відповідачами.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 02.10.2013 р. позовну заяву
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП «Жео-103
Голосіївського району», КП «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Голосіївського
району», Голосіївської районної в м.
Києві державної адміністрації про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали
апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми процесуального права та
неправильно застосовано норми
матеріального права. Апелянти
зазначили, що судом першої інстанції не
було надано належної оцінки тій
обставині, що складені акти про залиття
квартири не відповідають дійсності.
Відтак, на думку апелянтів, рішення
суду першої інстанції не ґрунтується
на повному, всебічному та об'єктивному
дослідженні наявних у справі доказів, а
тому підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

В судовому засіданні апелянти подану
апеляційну скаргу підтримали, просили
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Представник КП «Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду
Голосіївського району» проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
її відхилити.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, позивачі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 (том І,
а.с. 4).

Зазначена вище квартира неодноразово
зазнавала залиття з вищерозташованих
приміщень, що не заперечувалось
учасниками процесу.

Факти залиття квартири були
зафіксовані актами, складеними
працівниками КП «ЖЕО-103» та
працівниками Будівельної лабораторії
«Київжитлоспецексплуатація» 14.03.2009 р.,
26.11.2009 р., 14.12.2009 р., 27.08.2010 р. (том І, а.с. 10,
50, 51, 53, 54).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
4729/11-42 від 31.01.2012 р. встановлено, що
пошкодження конструктивних елементів
та опоряджувальних покриттів в
приміщеннях квартири АДРЕСА_1
аналогічні пошкодженням, що виникають
під впливом рідини (вода) та вологи на
подібні покриття. Пошкодження,
виявлені в даній квартирі,
відповідають пошкодженням, зазначеним
в актах про залиття від 26.11.2009 р., 14.12.2009
р., 01.07.2010 р. та від 06.08.2010 р., складеними
КП «ЖЕО-103» (без зауважень, які містять
акти), не у повному обсязі (том І, а.с.
115-121).

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 6 від 27.03.1992 р., розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Таким чином, для настання
цивільно-правової відповідальності,
окрім наявності шкоди, доведенню
підлягає також протиправність дій,
винність дій особи та
причинно-наслідковий зв'язок між
винними діями та наслідками, що
настали.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
4729/11-42 від 31.01.2012 р. встановити технічні
причини залиття вищезазначеної
квартири не вбачається за можливе.
Даний висновок містить посилання на
акти про залиття квартири, складені
представниками

КП «ЖЕО-103» від 26.11.2009 р. та 14.12.2009 р.
Відповідно до зазначених актів
причинами залиття квартири АДРЕСА_1 є
прорив гнучкої підводки ХВП на
умивальник та прорив пластмасової
підводки на унітаз в квартирі НОМЕР_2
цього ж будинку, самовільно
встановленої її власниками.

Апелянти заперечують
правомірність вищезазначених актів,
разом з тим, будь-яких інших доказів на
підтвердження фактів пошкодження
квартири та причин виникнення таких
пошкоджень суду не надано. Крім того,
невідповідність даних актів формі і
змісту, затверджених Правилами
утримання житлового будинку та
прибудинкової території, не спростовує
викладені у них обставини.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень

Всупереч вказаним вимогам
позивачами не надано доказів, які б
свідчили про те, що завдана їх майну
шкода спричинена саме протиправними
діями чи бездіяльністю відповідачів.
Доводи ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
викладені в уточненнях до позовної
заяви, письмових поясненнях та
апеляційній скарзі, стосуються фактів
залиття квартири та обсягу пошкоджень,
які сторонами не заперечуються.

Відтак, при встановленні обставин
справи та ухваленні рішення судом
першої інстанції не було допущено
порушень норм процесуального права та
правильно застосовано норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги цих
висновків не спростовують, не
впливають на правильність прийнятого
судом рішення і, з огляду на вимоги ст.
308 ЦПК України, не можуть бути підставою
для його скасування, а тому підлягають
відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 02 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Г.В. Крижанівська

Судді:
Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва