Справа № 752/1165/14-ц
Провадження № 2/752/2110/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді
Мирошниченко О.В.

при секретарі
Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Служба у справах дітей Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації, про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до Голосіївського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2 з позовом про розірвання шлюбу
та визначення місця проживання
неповнолітніх дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
разом з матір'ю. В обґрунтування
позовних вимог зазначила про те, що
подружнє життя сторін у справі не
склалося, з осені 2009 року спільного
господарства не ведуть, спільним
побутом не пов'язані, мають окремий
бюджет, переконалися, що є різними
людьми, в них зовсім різні погляди на
життя та побут і це стає причиною їхніх
непорозумінь. Тому в інтересах
подружжя і в інтересах дітей позивач
просить розірвати шлюбу, укладений між
сторонами у справі, зареєстрований 24
грудня 2003 року у Палаці одружень № 3 м.
Москви, про що зроблено відповідний
актовий запис № 4564. Крім того, позивач
вказує, що на сьогоднішній день, доньки
фактично проживають разом з нею в
АДРЕСА_1, позивач займається їх
вихованням та навчанням, тому просить
визначити місце проживання доньок
разом з нею.

У судове засідання позивач надала
заяву про розгляд справи у її
відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 також надав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги визнав
повністю, не заперечував проти
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матір'ю.
Зазначив, що дійсно з 24 грудня 2003 року
між ним та позивачкою було укладено
шлюб, що зареєстрований в Палаці
Одруження № 3 м. Москви, та
підтверджується Свідоцтвом про
укладення шлюбу від 24.12.2003 року, актовий
запис 4564. У шлюбі у них народились
доньки. З 2005 року всією сім'єю
проживають в Україні. З осені 2009 року
шлюбні відносини припинилися, спільним
побутом з позивачкою не пов'язані,
фактичні шлюбні відносини припинені. З
2009 року доньки проживають з матір'ю,
вона займається їх вихованням і
навчанням. Враховуючи малолітній вік
доньок вважає, що діти повинні
проживати з матір'ю.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Голосіївської районної в
м. Києві державної адміністрації у
судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, суд
надходить до висновку про те, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2003 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб,
зареєстрований у Палаці одружень № 3 м.
Москви, про що зроблено відповідний
актовий запис № 4564, що підтверджується
даними свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_1, виданого 24 грудня 2003 року
Палацем одружень № 3 м. Москви (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4,
батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що
підтверджується даними свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2, виданого 09
липня 2006 року Бабушкінським відділом
ЗАГС Управління ЗАГ м. Москви (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_5,
батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що
підтверджується даними свідоцтва про
народження серії НОМЕР_3, виданого 30
грудня 2006 року Відділом реєстрації
актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві (а.с. 7).

Судом встановлено, що спільне життя
сторін у справі не склалось, у зв'язку
із тим, що останні мають різні погляди
на сімейне життя, що призвело до втрати
взаємопорозуміння та почуття любові та
поваги одне до одного. Примирення між
собою та збереження сім'ї вважають
неможливим та таким, що суперечило б
інтересам як самих заявників, так і
інтересам їх малолітніх дітей.

З осені 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
підтримують подружніх стосунків, не
ведуть спільного господарства, мають
окремі бюджети, проживають окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного
Кодексу України (далі - СК України) суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» шлюб може бути розірвано в
судовому порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про те, що вжиття
заходів щодо збереження сім'ї не може
дати позитивного результату, оскільки
подальше спільне життя подружжя
неможливе та є таким, що суперечило б
інтересам як заявників, так і їх дітей,
у зв'язку із чим позовні вимоги в
частині розірвання шлюбу, підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН
про права дитини - в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції ООН
про права дитини Держави-учасниці
забезпечують у максимально можливій
мірі виживання та здоровий розвиток
дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 161 СК України
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України
орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

З висновку, наданого 17 лютого 2014 року за
№ 100-1194 Органом опіки та піклування
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, вбачається,
що після фактичного припинення шлюбних
відносин з 2009 року діти залишились
проживати з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.
За вказаною адресою службою у справах
дітей Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації проведено
обстеження житлово-побутових умов
проживання та з'ясовано, що умови для
проживання, виховання, повноцінного
гармонійного розвитку дітей створено
належним чином. Малолітні ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
навчаються у третьому та першому
класах Спеціалізованої школи І-ІІІ
ступенів з поглибленим вивченням
англійської мови № 85 Голосіївського
району м. Києва. У зв'язку із наведеними
обставинами, враховуючи те, що батьки
дійшли згоди щодо визначення місця
проживання дітей, Орган опіки та
піклування Голосіївської районної в м.
Києві державної адміністрації, вважає
за доцільне визначити місце проживання
дітей з матір'ю ОСОБА_1

ОСОБА_1 є аспірантом ДУ «Інститут
педіатрії, акушерства і гінекології
НАМН України» за спеціальністю
«акушерство і гінекологія», що
підтверджується даними довідки № 01-4/718,
виданої 04 листопада 2013 року ДУ
«Інститут педіатрії, акушерства і
гінекології НАМН України» (а.с. 13).

Таким чином, судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 має самостійний дохід,
позитивні характеристики, нею за
місцем проживання створено всі
необхідні умови проживання, виховання,
повноцінного гармонійного розвитку
дитини.

З наданої відповідачем ОСОБА_2 заяви
вбачається, що останній не заперечує
проти визначення місця проживання
малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з матір'ю
ОСОБА_1

Враховуючи наведене, суд надходить до
висновку про те, що позовні вимоги в
частині визначення місця проживання
малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з матір'ю
ОСОБА_1 підлягають задоволенню, як
обґрунтовані.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 3, 6 ст. 3 Конвенції ООН про права
дитини, ст.ст. 150, 161 СК України, ст. ст. 10,
60, 212, 213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Служба у справах дітей Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації, про розірвання шлюбу та
визначення місця проживання дитини, -
задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований 24 грудня 2013 року у
Палаці одружень № 3 м. Москви, про що 24
грудня 2003 року зроблено відповідний
актовий запис № 4564, - розірвати.

Визначити місце проживання малолітніх
дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво
про народження серії НОМЕР_2, видане 09
липня 2006 року Бабушкінським відділом
ЗАГС Управління ЗАГ м. Москви), та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про
народження серії НОМЕР_3, видане 30
грудня 2006 року Відділом реєстрації
актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві), разом з матір'ю -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя