АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3170/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Дерунець О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Храпка В. Д.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2014 року по справі за позовом дочірнього підприємства «РЕУ» ПрАТ «Житлобуд» (далі ДП «РЕУ» ПрАТ «Житлобуд») до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ДП «РЕУ» ПрАТ «Житлобуд» звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_6, посилаючись на те, що позивач обслуговує прибудинкову територію та будинок АДРЕСА_1. На підставі укладеного договору від 07.03.2008 року про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території ДП «РЕУ» ПрАТ «Житлобуд» надає ці послуги і ОСОБА_6, власниці приміщення розміщеного в цьому будинку. Відповідачка отримує та споживає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які включають у себе прибирання прибудинкової території, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж систем холодного та гарячого водопостачання та водовідведення, центрального опалення, каналізації та електроенергії тощо.

Але ОСОБА_6, в порушення вимог ч. 3 ст. 20 та ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», щомісячно не сплачує житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим за період з 01 лютого 2010 року по 01 липня 2014 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 3 420 грн. 33 коп.

На підставі викладеного та уточнивши свої позовні вимоги, ДП «РЕУ» ПрАТ «Житлобуд» просило стягнути з ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 3 778 грн. 91 коп., 3% річних - 269 грн. 85 коп., інфляційні витрати - 775 грн. 54 коп., а всього - 4 824 грн. 30 коп. Стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 600 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ДП «РЕУ» ПрАТ «Житлобуд» заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 3 778 грн. 91 коп., 3% річних - 269 грн. 85 коп., інфляційні - 775 грн. 54 коп., а всього - 4 824 грн. 30 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ДП «РЕУ» ПрАТ «Житлобуд» судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 600 грн, а всього - 843 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 є власником нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_1. 07 березня 2008 року між ОСОБА_6 та ДП «РЕУ» ПрАТ «Житлобуд» було укладено договір на участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно відомості нарахувань суми боргу з врахуванням 3% річних та індексу інфляції за послуги по утриманню прибудинкової території та будинку АДРЕСА_1 власнику нежитлового приміщення ОСОБА_6 сума заборгованості складає 4 824 грн. 30 коп.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 цього ж Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач, отримуючи надані послуги, не проводив їх оплату, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, який споживач зобовязаний укласти. При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір заборгованості сторонами не оспорювався.

В матеріалах справи також відсутні будь-які акти-претензії, підписані та складені у встановленому законом порядку про неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань з приводу надання послуг.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання апелянтки на п. 5.1 Договору від 03 березня 2008 року, укладеного між сторонами на участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території та її твердження про розірвання вказаного договору є безпідставним.

Так пунктом 5.1 вказаного договору передбачено, що він укладається строком на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Разом з тим відповідно до п. 5.5 цього ж договору якщо жодна із сторін не заявила про розірвання договору у письмовій формі за місяць до закінчення терміну дії договору, то «Договір» вважається продовжений на невизначений термін.

Таким чином, уклавши договір з позивачем 07 березня 2008 року терміном на один рік, відповідачка не заявила про розірвання договору у письмовій формі за місяць до його закінчення. Отже він вважається продовженим на невизначений термін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З вимогою зміни або розірвання договору відповідачка до суду не зверталась.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляції про безпідставність нарахування індексу інфляції та 3-х процентів річних.

Суд першої інстанції вірно визначив наявність грошового зобов'язання у даних правовідносинах а згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Не підлягає задоволенню і посилання ОСОБА_6 на сплив позовної давності.

Відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В матеріалах справи відсутні будь-які заяви відповідачки про застосування позовної давності до вимог позивача, зроблені нею до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Колегія суддів також не вбачає порушень в порядку нарахування витрат на правову допомогу, враховуючи час перебування в судових засіданнях, підготовки до справи та складання процесуальних документів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, для його скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :