Справа № 232/2405/13-ц
Провадження № 2/232/9/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
м. Кіровське

Кіровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді
Назаренко Г.В.

при секретарі
Крамар В.М., Петренко О.О.

за участю позивачки
ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП). На обґрунтування
позовних вимог позивачка зазначила, їй
на праві приватної власності належить
легковий автомобіль DACIA LOGAN 1.6 E, тип
легковий седан, 2006 роки випуску, колір
красний, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1. 10 червня 2013 року близько о 10
годині 20 хвилин на автодорозі
Кіровське - Орлово-Іванівка - Розсипне 3
км на перехресті нерівнозначних доріг
належний їй автомобіль під її
керуванням потрапив у ДТП, оскільки
відповідач ОСОБА_2, рухаючись на шахту
«Житомирська» по другорядній дорозі на
автомобілі марки «ВАЗ-2101», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, не надав
дорогу її автомобілю і скоїв зіткнення
з ним, внаслідок чого належний їй
автомобіль отримав механічні
пошкодження. Постановою суду
відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП і піддано адміністративному
стягненню. Внаслідок ДТП їй була
заподіяна матеріальна шкода на
загальну суму 16700 грн., що складається з
вартості ремонтно-відновлювальних
робіт автомобіля, яка на сьогоднішній
час відповідачем ОСОБА_2 їй не
відшкодована. Крам того, самою ДТП та її
наслідками їй була заподіяна моральна
шкода, яка виразилась в тому, що вона
відчула страх за своє життя, була
розстроєна пошкодженням автомобілю, не
змогла виїхати на санаторно-курортне
лікування на своєму автомобілі до м.
Слав*янська, використовувати
автомобіль за призначенням - їздити на
роботу, на ринок та у крамниці,
відвідувати мати похилого віку, що
викликало у неї душевні страждання,
вимушена була для ремонту автомобіля
принижуватися і брати гроші у борг, яку
вона оцінила у 16000 грн. Суми на
відшкодування заподіяної ДТП
матеріальної шкоди їй страховиком
відшкодовані не були, так як
відповідачем договір
цивільно-правової відповідальності
володільців транспортного засобу, який
правомірно на день ДТП керував
відповідач ОСОБА_4, укладений не був.
Оскільки відповідач ОСОБА_2
добровільно відшкодовувати їй шкоду,
заподіяну ДТП, не бажає, ховається від
неї, вона вимушена звернутися до суду
за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги.

Ухвалою Кіровського міського суду
Донецької області від 4 грудня 2013 року
за клопотанням позивачки до участі в
справі було залучено як
співвідповідача ОСОБА_3(а.с.43). На
неодноразові пропозиції суду уточнити
позовні вимоги до відповідачів,
позивачка наполягала на тому, що розмір
відшкодування з кожного відповідачів
повинен визначитися судом самостійно у
відповідній частці залежно від ступеня
вини кожного з відповідачів у ДТП.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав
частково і суду пояснив, що, не
заперечуючи свою провину у ДТП, що
сталася 10 червня 2013 року на перехресті
нерівнозначних доріг, коли він рухався
на шахту «Житомирська» на автомобілі
«ВАЗ-2101», державний номерний знак
НОМЕР_2, який йому довірив ОСОБА_3, не
пропустив автомобіль DACIA LOGAN 1.6 E,
державний номерний знак НОМЕР_1, однак
не згоден із розміром матеріальної та
моральної шкоди, яку просить стягнути з
нього позивачка. Клопотань про
призначення по справі
судово-автотоварознавчої експертизи
для визначення дійсного розміру
матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, після неодноразових
роз'яснень судом права на це, не заявив.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і
суду пояснив, що у травні 2013 року у
родичів власника автомобіля «ВАЗ-2101»,
державний номерний знак НОМЕР_2, який
помер і спадщину після смерті якого
ніхто не приймав, анкетних даних яких
зараз не пам'ятає, купив вказаний
автомобіль, письмовий договір
купівлі-продажу при цьому не укладався,
перереєстрація автомобіля не
здійснювалась, документи на автомобіль
йому не передавались. 9 червня 2013 року
він дозволив керування зазначеним
автомобілем своєму знайомому ОСОБА_2,
якого попросив відвезти автомобіль до
ремонту, оскільки тижнем раніше
потрапив у ДТП, внаслідок якого було
пошкоджено крило його автомобіля.
Оскільки шкода внаслідок ДТП, завдана
позивачці не з його вини, а внаслідок
порушення правил дорожнього руху
ОСОБА_2, вважав, що підстави для
стягнення з нього шкоди, завданої
внаслідок ДТП, відсутні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню
частково.

Судом встановлено, що позивачка
ОСОБА_5 є власницею автомобілю DACIA LOGAN 1.6
E, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.8).

Станом на 21 грудня 2013 року
автомобіль ВАЗ 2101, державний номерний
знак НОМЕР_2, двигун НОМЕР_4, кузов
НОМЕР_3, шасі НОМЕР_5, 1974 року випуску,
зареєстрований за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер (а.с.59).

Постановою Кіровського міського
суду Донецької області від 3 вересня 2013
року ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП за те, що він 10 липня 2013 року
о 10 годині 20 хвилин, керуючи
автомобілем «ВАЗ-2101», державний
номерний знак НОМЕР_2, виїжджаючи по
автодорозі Кіровське - Орлово-Іванівка
- Розсипне 3 км на перехресті
нерівнозначних доріг, рухаючись на
шахту «Житомирська» по другорядній
дорозі, не дав дорогу автомобілю «Dacia
Logan 1.6E», державний номерний знак НОМЕР_1,
який рухався по головній дорозі
Кіровське - Орлово-Іванівка - Розсипне 3
км, чим порушив п.16.11 ПДД, рухаючись по
другорядній дорозі, повинен був
уступити дорогу іншим транспортним
засобам, що наближались до даного
перехрестя проїзної часини по головній
дорозі, незважаючи від направлення їх
подальшого руху, де скоїв зіткнення з
автомобілем «Dacia Logan 1.6 E» під керуванням
ОСОБА_1, яка рухалась по головній
дорозі, що спричинило пошкодження
транспортних засобів (а.с.11).

Згідно довідки ВДАІ Шахтарського МВ
ГУМВС України в Донецькій області 10
липня 2013 року на автодорозі Кіровське -
Орлово-Іванівка - Розсипне внаслідок
ДТП транспортний засіб «Dacia Logan 1.6 E»,
номерний знак НОМЕР_1 отримав механічні
ушкодження: деформована права передня,
права задня двері, праве заднє крило,
переднє праве крило, лако-барвисте
покриття (а.с.9).

Обставиною, визнаною сторонами в
судовому засіданні, а тому такою, що не
підлягає доказуванню, є неукладення
договорів про цивільну
відповідальність власників наземних
транспортних засобів та договорів
добровільного страхування майна
сторонами спору.

Правовідносини між сторонами
врегульовані ст.1188 ЦК України,
відповідно до якої шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних засадах, а саме:
1)
шкода, завдана одній особі з вини іншої
особи, відшкодовується винною

особою;

2) за наявності вини лише особи, якій
завдано шкоди, вона їй не

відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було задано шкоди,
розмір

відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають
істотне значення.

В судовому засіданні встановлено
і сторонами не спростовано, що
матеріальна шкода володільцю
автомобіля «Dacia Logan 1.6 E», номерний знак
НОМЕР_1, завдана з вини відповідача
ОСОБА_2, що підтверджується постановою
суду про притягнення його до
адміністративної відповідальності. За
таких обставин матеріальна шкода,
завдана позивачці з вини відповідача
ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню саме ним
в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторонам зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

При визначені розміру
матеріальної шкоди, що підлягає
відшкодуванню, суд виходив з наданих
суду позивачкою письмових доказів:
акту здачі-прийому виконаних робіт
(наданих послуг) СПД ОСОБА_7 від 25 липня
2013 року на суму 400 грн., рахунку № 102 від
12 серпня 2013 року на суму 16300 грн. та акту
виконаних робіт СПД ОСОБА_8 на загальну
суму 9800 грн., товарними чеками № 50813 від
5 серпня 2013 року на суму 6500 грн., № 42 від
12 серпня 2013 року на суму 9800 грн., що
складається з вартості матеріалів та
ремонтно-відновлювальних робіт
(а.с.12-16).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичні особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно ч. ч.1, 2 п.3 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає зокрема у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Суд приходить до висновку про те,
що відповідачем ОСОБА_2 пошкодженням
автомобілю позивачці завдана моральна
шкода, яка полягає у її душевних
стражданнях, переживаннях, викликаних
пошкодженням її автомобіля,
неможливістю використовувати його за
призначенням. Разом з тим, суд вважає,
що в судовому засіданні не було
доведено, що позивачка у період своєї
чергової відпустки з 1 по 26 липня 2013
року мала намір виїхати на лікування до
санаторію м. Слав*янська, а також не
доведено, що позивачка позичала гроші
на ремонт автомобіля у інших осіб.

При визначені розміру грошового
відшкодування моральної шкоди суд
враховує характер правопорушення,
глибину фізичних та душевних
страждань, їх тривалість, враховуючи
вимоги розумності і справедливості, як
того вимагає ч.3 ст.23 ЦК України, і
вважає, що моральна шкода має бути
відшкодована відповідачем ОСОБА_2 в
розмірі 1000 грн., що є достатньою
сатисфакцією порушених прав позивачки.

В судовому засіданні факт
завдання шкоди позивачці внаслідок
пошкодження її автомобіля з вини
відповідача ОСОБА_3 не був доведений,
отже підстав для відшкодування ним
шкоди позивачці, завданої внаслідок
ДТП, немає.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
підлягають присудженню з відповідача
ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, що складаються з судового
збору в розмірі 458,80 грн. (а.с.1, 2).

Витрати на правову допомогу,
понесені позивачкою по складанню
позовної заяви адвокатом ОСОБА_9 згідно
квитанції від 02.10.2013 року на суму 800 грн.
(а.с.29), відшкодуванню не підлягають,
оскільки виходячи із змісту ст.1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» від 20 грудня 2011 року № 4191-У1
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною в розмірі, що не
може перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову, у судовому засіданні, під час
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді.

Відповідно до ст. ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України, керуючись ст. ст.15, 60, 88, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної
шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, 16700
(шістнадцять тисяч сімсот) гривень, на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, 1000 (одну
тисячу) гривень, на відшкодування
сплаченого судового збору 458 (чотириста
п'ятдесят вісім) гривень 80 копійок.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
відмовити за необґрунтованістю.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області через Кіровський
міський суд Донецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Г.В. Назаренко