Справа № 285/73/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області

головуючого - судді Мозгового
В.Б.,

при секретарі Палашкевич
М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кошман
Л.А.,

третьої особи ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новограда-Волинського цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до відділу державної
виконавчої служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції Житомирської
області, треті особи ОСОБА_3, публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання права
власності та зняття арешту з
автомобіля, -

встановив:

В січні 2014 року до суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ВДВС
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції Житомирської
області в якому просив визнати за ним
право власності на автомобіль марки
ВАЗ - 210990, 2005 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов
(шасі) НОМЕР_2 та зобов'язати
відповідача виключити зазначений
автомобіль з акту опису й арешту майна.

Позивач посилаючись на те, що оскільки
рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду від 5 грудня 2013
року визнано довіреність на право
розпорядження удаваною угодою та
визнано фактичне укладання 30 січня 2006
року між ним та ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ - 210990, 2005
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, кузов (шасі) НОМЕР_2 і на даний
час відповідачем накладено арешт на
вказаний автомобіль, що позбавляє його
можливості ним користуватися, просить
суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просить його задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, просить у його задоволенні
відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 просить позов
задовольнити.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» просить в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши докази наявні в матеріалах
справи на момент розгляду справи, та
давши їм належну оцінку, суд приходить
до наступного.

Встановлено, що рішенням
Новоград-Волинського міськрайонного
суду Житомирської області від 5 грудня
2013 року визнано удаваним, таким, що
приховує договір купівлі-продажу
автомобіля, договір довіреності на
право розпоряджання автомобілем ВАЗ -
210990, 2005 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, кузов (шасі) НОМЕР_2,
укладений 30 січня 2006 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 та визнано фактичне укладання 30
січня 2006 року між зазначеними особами
договору купівлі-продажу вказаного
автомобіля /а.с.7-9/.

Також встановлено, що на зазначений
вище автомобіль згідно акту опису і
арешту майна від 30.09.2013 року та ухвали
Новоград-Волинського міськрайонного
суду від 19.09.2011 року №1050 накладено
арешт.

Відповідно до чж 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Як роз'яснив п. 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» від 26 грудня 2003 року №14
вимоги інших осіб щодо належності їм, а
не боржнику майна, на яке накладено
арешт, вирішуються шляхом пред'явлення
ними відповідно до правил
підвідомчості позову до боржника та
особи, в інтересах якої накладено
арешт, про визнання права власності на
майно і звільнення його з-під арешту. В
такому ж порядку розглядаються вимоги
осіб, які не є власниками майна, але
володіють ним на законних підставах.

Згідно роз'яснень п. 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ «Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах» від 07 лютого 2014 року №:6 Вимоги
інших осіб щодо належності їм, а не
боржникові майна, на яке накладено
арешт, вирішуються шляхом пред'явлення
ними відповідно до правил судової
юрисдикції позову до боржника та особи,
в інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на це майно і
зняття з нього арешту. У такому ж
порядку розглядаються вимоги осіб, які
не є власниками майна, але володіють
ним на законних підставах. Орган
державної виконавчої служби у
відповідних випадках може бути
залученим судом до участі у справі як
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що позивач звернувся з
позовом до ВДВС, якій не може бути в
даному випадку відповідачем.

Також суд звертає увагу на те, що
підстави набуття права власності на
майно чітко визначені цивільним
законодавством. Відповідно до пп. 2, 7, 8
Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок (далі -
Правила), затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року за № 1388 передбачено
порядок набуття права власності на
транспортний засіб з обов'язковою
реєстрацією власником придбаного
транспортного засобу на підставі
документів, що підтверджують право
власності.

Згідно п. 3 Правил державна реєстрація
транспортних засобів проводиться
підрозділами Державтоінспекції з
метою здійснення контролю за
відповідністю конструкції та
технічного стану транспортних засобів
установленим вимогам стандартів,
правил і нормативів, дотриманням
законодавства, що визначає порядок
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), використанням транспортних
засобів в умовах воєнного і
надзвичайного стану, а також для
ведення їх обліку та запобіганню
вчиненню щодо них протиправних дій.

Позивачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60
ЦПК України не надано жодного доказу,
що у нього є будь-які перешкоди на
підставі рішення суду, якім визнано
фактичне укладання договору
купівлі-продажу, зареєструвати на своє
ім'я в підрозділах Державтоінспекції
автомобіль.

Отже, виходячи з установлених дійсних
обставин справи, суд приходить до
висновку, що позивач не довів факту
порушення, невизнання або оспорювання
його прав, свобод чи інтересів з боку
відповідача, а тому у позові слід
відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу
державної виконавчої служби
Новоград-Волинського міськрайонного
управління юстиції Житомирської
області, треті особи ОСОБА_3, публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль» про визнання права
власності та зняття арешту з
автомобіля - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Головуючий: