Справа № 755/2166/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Антипової Л.О.

при секретарі
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи:
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва, Орган опіки та
піклування Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визначення порядку користування
квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просить визначити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1 між нею
та ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 Свої
позовні вимоги обґрунтовує тим, що дана
квартира сторонами була приватизована
та належить їм на праві приватної
сумісної власності у рівних долях. У
зв'язку із тим, що між сторонами
склалися важкі відносини, які
полягають в тому, що між ними постійно
виникають суперечності щодо оплати
комунальних послуг, позивач вимушена
звернутися до суду з даним позовом, за
захистом своїх прав. Крім того, позивач
також просила зобов'язати третю особу
КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва
розподілити особові рахунки на оплату
житлово-комунальних послуг, що
надаються квартирі.

В судовому засіданні позивач та її
представник змінили позовні вимоги та
просили встановити порядок
користування спірним майном, без вимог
про розподіл особових рахунків,
підтримали свої позовні вимоги та
просили задовольнити позов з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні визнали позов та
пояснили, що позивач є особою похилого
віку та все частіше у неї виникають
прояви агресії, які виражаються у тому,
що вона при дитині кричить, приводить в
квартиру осіб, які погрожують
поселитися в даній квартирі та
проживати там разом з усіма. Не
заперечували проти встановлення
порядку користування квартирою.

Представник третьої особи КП по УЖГ
Дніпровського району м. Києва в
судовому засіданні підтримала вимоги
позивача та не заперечувала проти їх
задоволення.

Вислухавши думку учасників судового
процесу, дослідивши матеріали справи
та зібрані по справі докази, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної
спільної сумісної власності, у рівних
долях, належить квартира АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 03.10.1996 року (а.с. 11). Дана
квартира сторонами приватизована з 1996
року.

Згідно довідки Ф-3, виданої ЖРЕО-402 в
квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1,
відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітній
син ОСОБА_3 (а.с. 10)

Спірна квартира, як вбачається з
технічного паспорту на квартиру, має
загальну площу в розмірі 54,40 кв. метри, з
яких 40,40 кв.м. - це жила площа. Житлова
площа складається з трьох кімнат - 18,10
кв.м., 10,30 кв.м. та 12,0 кв.м. Окрім того, в
квартирі є коридор - 4,80 кв.м., ванна
кімната - 2,0 кв.м., вбиральня - 1.0 кв.м.,
кухня - 5,30 кв.м. та балкон - 2,50 кв.м. (а.с.7)

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України,
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України,
власність двох або більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Відповідно до ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Статтею 12 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» визначено, що власник
приватизованого житла має право
розпорядитись квартирою (будинком) на
свій розсуд: продати, заповісти, здати в
оренду, обміняти, закласти, укладати
інші угоди, не заборонені законом.

Таким чином, квартира, що є спільною
сумісною чи спільною частковою
власністю підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити ізольовані жилі
та інші приміщення із самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири. У протилежному
випадку може бути встановлено порядок
користування приміщеннями квартири,
якщо про це заявлено позов.

Права позивача порушено і вона
позбавлена гарантованих прав на
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном на власний
розсуд, а тому вона має право на
підставі ст. 391 ЦК України вимагати
усунення порушення її прав та усунення
перешкод у здійсненні нею права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Незважаючи на наявність у позивача
права власності на частку спірного
майна, відповідач не надає останній
добровільної згоди на користування
ним, тим самим перешкоджаючи
здійсненню ОСОБА_1 свого права
власності на вказану квартиру, що є
беззаперечним правом останньої, яке в
даному випадку підлягає захисту судом
у запропонований спосіб в межах
заявлених позовних вимог.

На основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які посилались сторони та
їх представники, як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, оцінивши їх належність,
допустимість, достовірність, а також
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, суд дійшов висновку,
що вимоги позивача є правомірними, її
порушене право підлягає судовому
захисту, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на викладене вище, керуючись
ст.ст. 356, 364, 391 ЦК України, ст..ст. 10, 60,
215-218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи:
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Дніпровського
району м. Києва, Орган опіки та
піклування Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації про
визначення порядку користування
квартирою - задовольнити.

Виділити у користування позивача
ОСОБА_1 кімнату житловою площею - 10,30
кв.м.

Кімнату, площею 18,10 кв.м. та місця
загального користування залишити у
спільному користуванні ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: