Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 червня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Боднар О.В., Джуги С.Д.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 (дівоче ОСОБА_3) ОСОБА_4 та Дочірнього підприємства «Житлово-побутова фірма «Поліграфіст» (надалі ДП ЖПФ «Поліграфіст») на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації та зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ДП ЖПФ «Поліграфіст» треті особи без самостійних вимог на предмет спору Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, в особі Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області, служба у справах дітей виконкому Ужгородської міськради, про визнання недійсним договору найму житлового приміщення та усунення перешкод в користуванні шляхом звільнення жилого приміщення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 в листопаді 2013 р. звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою до відповідачів ОСОБА_5, ГУ ДМС України в Закарпатській області в особі Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи її тим, що згідно розпорядження ТВД «Патент» №883 від 15.08.2011 року їй, як працівнику даного товариства, було надано в тимчасове користування жиле приміщення в гуртожитку ТДВ «Патент» за адресою м. Ужгород, вул. Джамбула, №50 кімната №320 та укладено з нею договір найму житлового приміщення №15/08.

В даній квартирі вона проживає з 15.08.2011 року по теперішній час, несе всі витрати на утримання квартири, сплачує комунальні послуги, а також здійснює оплату за користування найманого приміщення.

Однак, при зверненні до Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області щодо прописки по вказаній адресі їй було відмовлено, оскільки як вияснилось за вказаною адресою по сьогоднішній день зареєстрована колишня мешканка квартири ОСОБА_5, яка була переселена в порядку покращення житлових умов з одної кімнати №320 у двох кімнатну №408-409, і в квартирі № 320 не проживає з 11.10.2007 р.

Оскільки ОСОБА_5 фактично проживає з сім'єю за адресою АДРЕСА_1, позивачка вважає, що вона підлягає визнанню такою, що втратила право користування жилим приміщенням саме з підстав передбачених ст.107 ЖК України. Визнання даного факту їй необхідно для зняття відповідачки у відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» з реєстрації за адресою АДРЕСА_2.

У процесі розгляду справи відповідачкою ОСОБА_5 26.12.2013 р. до суду подано зустрічну позовну заяву до відповідачів ОСОБА_2, ДП. «Житлово-побутова фірма «Поліграфіст», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, в особі Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області, служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визнання недійсним договору найму житлового приміщення, та усунення перешкод в користуванні шляхом звільнення жилого приміщення.

Свої вимоги ОСОБА_5 мотивує тим, що в кімнаті №320 гуртожитку за адресою м. Ужгород, вул. Джамбула №50, вона проживаю понад 10 років на підставі договору найму квартири №46 від 03.12.2003 року та переукладеного Дочірнім підприємством ЖПФ «Поліграфіст» з нею договору найму житлового приміщення № 3/320 від 26.06.2007 року, разом з своїми неповнолітніми дітьми - ОСОБА_6, 18.02.2004 р.н, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Жодних повідомлень від наймодавця - ДП «ЖПФ «Поліграфіст» про зміну, припинення чи розірвання даного договору найму №3/320 від 26.06.2007 року вона не отримувала, жодних претензій щодо користування нею даної квартири з боку Наймодавця навіть усно не чула, а тому відповідно до п. 7.3 Договір № 3/320 від 26.06.2007 року є діючим, не визнаним недійсним і єдиним наймачем кімнати № 320, на думку ОСОБА_5, являюся саме вона. У 2011 році вона впустила в свою кімнату на тиждень пожити ОСОБА_3С, яка в подальшому змінила дверні замки кімнати № 320, чим на протязі більше ніж два роки чинить їй перешкоди у користуванні даним нерухомим майном.

З поданої ОСОБА_3 до суду позовної заяви, вона - ОСОБА_5 дізналась, що на виділену їй квартиру (кімнату) №320 в буд. №50 по вул. Джамбула в м. Ужгороді Шутак (ОСОБА_3) О.С. укладено ще один договір найму з ДП «ЖПФ «Поліграфіст» від 15.08.2011 року №15/08.

ОСОБА_5 вважає, що відповідачі уклавши зазначений договір найму порушили її законні конституційні права на житло та права її малолітніх дітей, а тому договір найму від 15.08.2011 року №15/08 підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. Крім того, позивачка зазначає, що на момент укладення оскаржуваного договору найму від 15.08.2011 р. АТ «Патент» не було власником даного будинку за адресою м. Ужгород, вул. Джамбула, 50, а тому не могло розпоряджатися об'єктом державної власності у будь-який спосіб, в тому числі доручати ДП «ЖПП» Поліграфіст» укладати договори найму.

Ухвалою суду зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою ОСОБА_2 та обєднано їх в одне провадження.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2014 р. в задоволенні первісної позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено, зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 задоволено та визнано договір найму житлового приміщення №15/08 від 15.08.2011 року, укладеного між ДП «Житлово-побутова фірма «Поліграфіст» та ОСОБА_3, недійсним; зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні майном шляхом звільнення кімнати № 320 по вул. Джамбула, 50, в м. Ужгороді. Вирішено питання про судові рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування зазначеного рішення суду першої інстанції із ухваленням по справі нового рішення про задоволення її позову та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 В скарзі посилається на те, що оскаржуване нею рішення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ДП ЖПФ «Поліграфіст» також ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 В скарзі зазначає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку, щодо відсутності права власності на вказаний будівлю гуртожиток у ВАТ «Патент», та те , що ДП ЖПФ «Поліграфіст» неправомірно уклало договір найму з ОСОБА_2, яка являється працівником ВАТ «Патент».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційних скарг, та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволенню а рішення суду скасуванню із ухваленням по справі нового рішення виходячи із наступного,

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5 констатував, що на момент укладення договору найму з ОСОБА_3, договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_3 з наймачем ОСОБА_5 розірвано не було, спірна квартира (кімната) не була вільною, остання (та її малолітні діти) у судовому порядку з дотриманням вимог ст.72 ЖК України такою, що втратила право на користування зазначеним житловим приміщенням визнанні не були. З серпня 2011 року ОСОБА_5 не проживає у спірній квартирі з незалежних від неї обставин, з звязку з перешкодами, які чинить їй ОСОБА_2 змінивши замки на вхідних дверях, а тому вважає, що ОСОБА_5 право на користування житловим приміщенням - квартирою №320 буд. №50 по вул. Джамбула в м. Ужгороді не втрачала і підстав для визнання її такою, що втратила право на користування зазначеним житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст.71 ЖК України строки не має (хоча позов предявлений з підстав передбачених ст. 107 ЖК). Крім того суд визнаючи договір найму укладений з ОСОБА_2 зазначив, що на момент укладення оскаржуваного договору найму житлового приміщення №15/08 від 15.08.2011 р. АТ «Патент» не було власником даного гуртожитку, а тому не могло розпоряджатися об'єктом державної власності у будь-який спосіб, в тому числі доручаючи ДП «ЖПП» Поліграфіст» укладати договори найму, попередній договір найму житлового приміщення - кімнати № 320 по вул. Джамбула, 50, в м. Ужгороді з наймачем ОСОБА_5 розірвано не було, рішення суду про визнання останньої та її малолітніх дітей таким, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням не приймалось. Вказаний договір порушує публічний порядок, оскільки порушує конституційне право ОСОБА_5 та її малолітніх дітей на місце проживання, а тому даний договір слід визнати недійсним. Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5 щодо усунення перешкод в користуванні суд зазначив, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Право володіння як речове право виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Про те таких висновків суд першої інстанції дійшов на невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням і неправильним застосування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та процесуального права, що у відповідності до п.3-4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Матеріалами справи належними та допустимими доказами стверджено наступні обставини.

3 листопада 2003 року між ДП ДПФ «Поліграфіст» (Наймодавець) та ОСОБА_5 (Наймач) був укладений договір найму жилого приміщення, за умовами якого наймач отримала у тимчасове володіння та користування кімнату №320 за адресою м.Ужгород, вул. Джамбула, 50, загальною площею 32 м.кв. Згідно п.1.7 Договору квартира належить Наймодавцю ВАТ «Патент» на праві власності згідно реєстрації про право власності будинковолодіння №50, Р.№937, і передане ДП ЖПФ «Поліграфіст» у використання.

26 червня 2007 року між сторонами був переукладений договір найму жилого приміщення №3/320 від 26.06.2007 р. Пунктами 7.1, - 7.3 Договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. У разі спливу строку договору найму жилого приміщення Наймач має переважне право на укладення договору найму на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму жилого приміщення Наймодавець може запропонувати укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити Наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо Наймодавець не попередив Наймача, а Наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і такий самий строк.

Розпорядженням Поліграфічного підприємства товариства з додатковою відповідальністю «Патент» від 17.09.2008 р. наданого на імя директора ДП «ЖПП» «Поліграфіст», останнього було зобовязано переселити громадянку ОСОБА_5 для покращення житлових умов з одної кімнати № 320 у дві кімнати № 408-409, переуклавши з нею договір найму (а.с.9).

20.09.2008 р. ДП «ЖПП» Поліграфіст» повідомляє громадянку ОСОБА_5 про розірвання договору найму жилого приміщення №3/320 від 26.06.2007 р. з 18.09.2008р. у звязку з покращенням житлових умов (а.с.10).

З часу одержання наймачем у порядку поліпшення житлових умов іншого жилого приміщення, укладення договору найму цього приміщення і його заселення договір найму попереднього жилого приміщення відповідно до ст. 107 ЖК вважається розірваним.

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_5 з вересня 2007 року переселилася проживати з кімнати № 320 в кімнати № 408-409 договір найму вказаних кімнат був укладений з її чоловіком ОСОБА_8 з яким вона на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Кімнати № 320 була звільнена і з 25 вересня 2008 року вказану кімнату по договору найму житлового приміщення заселено ОСОБА_9, в подальшому зазначена кімната ним була звільнена, а з 15 серпня 2011 року у в цю кімнату було поселено позивача ОСОБА_3 на підставі договору найму житлового приміщення №15/08.

Актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 05 листопада 2013 року за участю ОСОБА_10 паспортист, ОСОБА_11 голова профспілки, ОСОБА_12 директора ДП «ЖПП» Поліграфіст», за участю трьох мешканців цього гуртожитку, стверджена та обставина, що ОСОБА_5 не проживає в кімнаті № 320 вказаного гуртожитку з жовтня 2007 року, особистих речей і речей повсякденного використання, які б належали гр.ОСОБА_5 не має, натомість стверджено, що в даній кімнаті фактично з 15.08.2011 р. по теперішній час проживає ОСОБА_2 яка і несе витрати за вказане жиле приміщення (а.с.8).

Із довідок Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міст Ужгорода та виписки по особовому рахунку вбачається, що абонентом по квартирі № 320 з 01.11.2010р. була ОСОБА_5 а згідно з договором найму № 15/08 від 15.08.11р. особовий рахунок було переоформлено на ОСОБА_3 (а.с.77-78). Аналогічну інформацію надало і ПАТ «Закарпаттяобленерго» в особі Ужгородського міського району електричних мереж (а.с.79-81).

За встановлених обставин, колегія суддів приходить висновків, що матеріалами справи стверджено, що наймач жилого приміщення кімнати № 320 ОСОБА_5 вибула в порядку покращення житлових умов на інше місце проживання, в кімнати № 408-409 цього ж гуртожитку, ще з жовтня 2007 року, перевезла свої речі та звільнила таке приміщення, яке в подальшому знаходилось у правомірному користуванні різних осіб на підставі відповідних договорів найму житлового приміщення, і відповідно до приписів ст. 107 ЖК, договір найму жилого приміщення № 3/320 від 26.06.2007 року укладений між ОСОБА_5 та ДП «ЖПП» «Поліграфіст» вважається розірваним.

Надана ОСОБА_5 ксерокопія листа який нібито підписали мешканці кімнат № 314, 312, 311, яка завірена самою ОСОБА_5 (а.с.30) не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки ОСОБА_5 не є особою яка в силу приписів чинного законодавства може засвідчувати справжність підпису вказаних осіб, в силу чого це не може бути належним письмовим доказом, крім того нею не заявлялось клопотання про допит вказаних осіб, як свідків, що могло бути відповідним доказом по справі в силу ст. 63 ЦПК України. А отже суд першої інстанції безпідставно послався на вказаний лист як письмові пояснення свідків, та всупереч вимогам ст.59 ЦПК України, обґрунтовував ним свої висновки.

У звязку з вищенаведеним висновок суду першої інстанції, що по вказаному договору найму мала місце пролонгація не відповідає фактичним обставинам справи, та спростовується зазначеними доказами по справі.

Також з матеріалів справи вбачається, що у вересні 2013 р. ОСОБА_2 при спробі зареєструвати своє місце проживання по вказаній адресі м. Ужгород, вул. Джамбула, 50/320, не змогла реалізувати своє право, оскільки по вказаній адресі значиться прописаною колишній наймач даного жилого приміщення - ОСОБА_5, в силу чого просила зняти ОСОБА_5 з реєстрації місця проживання (прописки) за адресою м. Ужгород, вул. Джамбула, 50/320.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, з врахуванням того, що колегія суддів прийшла висновку, щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_2 про розірвання договору найму жилого приміщення з ОСОБА_5 на підставі ст. 107 ЖК, в силу чого така втратила право користування зазначеним жилим приміщенням з дня вибуття її на інше постійне місце проживання, то вимоги про зняття ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою м. Ужгород, вул. Джамбула, 50/320, також є підставними та такими що підлягають до задоволення.

З врахуванням вищенаведених висновків, щодо розірвання договору найму жилого приміщення з ОСОБА_5 в силу вимог ст. 107 ЖК, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 щодо усунення перешкод в користуванні шляхом звільнення жилого приміщення (кімната №320 за адресою м. Ужгород, вул. Джамбула, 50) ОСОБА_2 в яке остання вселилися на законних підставах також не має.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 щодо визнання недійсним договору найму жилого приміщення № 15/08 від 15.08.2011 р. укладеного між ДП «ЖПП» «Поліграфіст» та ОСОБА_3 з підстав заявлених у позові, то колегія суддів констатує наступне. Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.06.2006 року власником будівлі гуртожитку за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Джамбула, буд. 50, є і був на час укладення вказаного договору найму жилого приміщення Відкрите акціонерне товариство «Патент» (а.с.145). Рішенням господарського суду Закарпатської області від 11.03.2013 року у справі № 907/25/13 залишеного в силі постановою Львівського апеляційного суду від 28.05.2013 р. та ухвалою Вищого господарського суду України від 16.10.2013р. визнано (підтверджено) за ТВД «Патент» право власності на будівлю гуртожитку за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Джамбула, буд. 50. В силу чого суд першої інстанції безпідставно прийшов висновку, щодо відсутності права власності у ТВД «Патент» на вказану будівлю гуртожитку, в звязку з цим відсутності права розпоряджатися та укладати відповідні договори найму житлового приміщення у ТВД «Патент». Не вірним є висновок суду про те, що відсутнє судове рішення про розірвання попереднього договору найму житла з ОСОБА_5 в силу чого оспорюваний договір найму фактично був укладений на зайняте жиле приміщення. Як уже було зазначено вище відповідно до приписів ст. 107 ЖК, договір найму жилого приміщення № 3/320 від 26.06.2007 року укладений між ОСОБА_5 та ДП «ЖПП» «Поліграфіст» вважається розірваним в силу закону з часу вибуття наймача приміщення на постійне проживання в інше жиле приміщення. А отже договору найму був укладений між належними сторонами та на вільне жиле приміщення, яке до того ж було звільнене вже іншим наймачем, в силу чого такий був укладений правомірно та без будь-яких порушень чинного законодавства. Посилання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 та в рішенні суду, що даний договір порушує публічний порядок (ст.228 ЦК України) також не можна визнати, таким, що знайшов своє підтвердження фактичним обставинам справи, крім того такий не підлягає визнанню недійсним за рішенням суду, оскільки за змістом ч.2 ст.228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним і за приписами ч.2 ст. 215 ЦК України в такому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається.

З врахуванням встановлених обставин та керуючись статтею 107 ЖК, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Дочірнього підприємства «Житлово-побутова фірма «Поліграфіст» задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2014 року скасувати, та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати громадянку ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - кімнатою № 320 по вул. Джамбула, 50, в м. Ужгороді. Зняти громадянку ОСОБА_13 з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Дочірнього підприємства «Житлово-побутова фірма «Поліграфіст», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, в особі Ужгородського МВ ГУДМС України в Закарпатській області, служба у справах дітей виконкому Ужгородської міськради, про визнання недійсним договору найму жилого приміщення та усунення перешкод в користуванні шляхом звільнення жилого приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак таке може бути оскаржене в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: Судді: