Справа № 421/132/14-ц
Провадження № 2/421/309/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2014 року
Первомайський міський суд Луганської
області

в складі: головуючого судді
Суббота М.І.

при секретарі
Карпінчик О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Первомайську цивільну
справу за позовом ТДВ «Попаснянський
вагоноремонтний завод» до ОСОБА_1 про
стягнення коштів за використану
відпустку, -

встановив:

Відповідач з 2007р. знаходився у трудових
відносинах з ТДВ «Попаснянський
вагоноремонтний завод», працюючи на
посаді токаря. З 01.02.2013р. по
24.02.2013р.відповідачу була надана щорічна
чергова, відпустка за 2013р., та
нараховані грошові кошти. 21.06.2013р.
позивач був звільнений за власним
бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

В поданному позові позивач посилається
на те, що відповідач одержав відпустку
за 2013р., не відробивши усі дні
відпустки, йому при звільненні були
нараховані для відрахування із
заробітної плати сума у розмірі 1395.92
грн., які він відмовився сплатити,
просить суд стягнути її з відповідача а
також судовий збір у сумі 243.60грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позов.

Відповідач позов не визнав.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
вважає необхідним позов задовольнити
з наступних підстав.

Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні з пояснень сторін,
прийнято без заперечень те, що
відповідач з 2007р.знаходився у трудових
відносинах з позивачем і у період з
01.02.2013р. по 24.02.2013р., відповідач
знаходився у щорічній відпустці за
2013р., а також отримав грошові виплати за
цей період, що також підтверджується
розпорядженням (л.с.9).

Згідно розрахункових листів ( л.с.
16,17), заборгованість відповідача за
використану за 2013р., відпустку за не
відроблені 14 календарних днів складає
1395.92грн.

Відповідно до ч.2. п.2 ст. 127 КЗпП,
відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству можуть
проводитись за наказом, при звільненні
працівника до закінчення того робочого
року, в рахунок якого він вже одержав
відпустку, за не відроблені дні
відпустки.

Згідно ст.. 22. Закону України «Про
відпустки», у разі звільнення
працівника до закінчення робочого
року, за який він уже одержав
відпустку повної тривалості, для
покриття його заборгованості власник
або уповноважений ним орган провадить
відрахування із заробітної плати за
дні відпустки, що були надані в рахунок
невідпрацьованої частини робочого
року.

А так як сторони в даний час не
знаходяться у трудових відносинах, то
відповідно п.4 ст. 232 КЗпП, суди
розглядають трудові спори про
відшкодування працівниками шкоди
заподіяної підприємству.

Як зазначено вище судом,
невідпрацьована частина робочого року
відповідача перед його звільненням за
власним бажанням, складає 14
календарних днів, то суд вважає за
необхідне стягнути з нього 1395.92 грн.,
які він отримав від позивача.

На підставі викладенного, ст.ст. 127,232
КЗпП України, керуючись ст.ст.10,60,212-215
ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ
«Попаснянский вагоноремонтний завод»,
компенсацію за використану відпустку
розмірі 1395.92 грн., а також судовий збір у
сумі 243.60грн.

Рішення може бути оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
до судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Луганської області
через Первомайський міський суд.

Суддя:
Суббота М.І.