печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

27 січня 2014 року суддя Печерського районного суду м. Києва, Ісаєвська О.В. вивчивши позовну заяву ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови державного виконавця

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася із позовною заявою до Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови державного виконавця в якій просила скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка винесена в рамках виконання Рішення Печерського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення 1/2 частини вартості спільного майна подружжя у розмірі 5 639 343,14 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2013 року було відмовлено у відкритті провадження ОСОБА_2 та роз'яснено позивачу його право звернутися зі скаргою до відповідного місцевого суду за рішенням якого, державним виконавче проводяться виконавчі дії в порядку ст. 383-385 ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 грудня 2013 року Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, вважаю, що дана позовна заява подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім цього, відповідно до ч. 4 вказаної статті позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

З вимог частини 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

При цьому, порядок оскарження дій державної виконавчої служби, виходячи із норм процесуального законодавства, можливий у наступних формах: у формі позовної заяви до відповідного адміністративного суду (ст. 181 КАС України); у формі скарги до суду, який видав виконавчий документ (у порядку ст. 383, 384 ЦПК України).

Оскарження дій державної виконавчої служби шляхом подання позовної заяви, ЦПК України не передбачено, такий порядок визначений ст. 383, 384 ЦПК України шляхом подання скарги на дії державного виконавця. Отже, позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, суб'єкта оскарження та підстави звернення до суду саме із позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 119-121, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про скасування постанови державного виконавця - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків у поданому позові п'ять днів, з дня отримання копії ухвали суду.

У випадку невиконання вимог, визначених ст. ст. 119, 120 ЦПК України, відповідно до ухвали суду, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Ісаєвська