Справа № 2-63/12 Головуючий у І інстанції
Саранюк Л.П.Провадження № 22-ц/780/1416/14
Доповідач у 2 інстанції
КасьяненкоКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Антоненко В.І.

При секретарі: Микитенко Д.А.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційними скаргами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 26 грудня 2013 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_1; треті особи : "Ірпінський
міський відділ кадастрове бюро" про
поновлення меж земельної ділянки,
визнання державних актів на право
власності на земельні ділянки частково
недійсними, усунення перешкод у
користуванні власністю та за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ірпінської міської
ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відновлення стану земельної ділянки
який існував до порушення прав,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди ,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2010 року позивачка звернулась
до суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що їй на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0,1577 га, яка розташована по
АДРЕСА_1, в тому числі 0,1000 га - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд; 0,0577 га - для ведення особистого
селянського господарства.

Вказана земельна ділянка була передана
їй у власність на підставі рішення 41
сесії 4-го скликання Ірпінської міської
ради від 30.11.2005 року.

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки
площею 0,0225 га по АДРЕСА_2 на підставі
договору дарування від 20.04.2007 року, і
належна йому земельна ділянка має
спільну межу із належною їй земельною
ділянкою.

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 є користувачами
земельної ділянки АДРЕСА_2, яка також
межує із її земельною ділянкою і яка не
приватизована.

При приватизації земельної ділянки,
земельно-кадастровим бюро міста Ірпеня
були виготовлені кадастрові плани та
визначені межі земельних ділянок.

Між нею та відповідачами винник спір з
приводу користування землею, оскільки
як з»ясувалось, межі її земельної
ділянки у Державному акті не
відповідають межам земельної ділянки,
яка перебуває у фактичному
користуванні та межам, що визначені
технічними паспортами на будинок, чим
порушується її право власності на
землю.

Під час приватизації нею земельної
ділянки її межі в натурі визначались за
тим порядком користування земельними
ділянками, які склались між
попередніми власниками будинків
АДРЕСА_3 згідно технічної документації,
зокрема, технічного паспорта на
будинок від 20.05.2003 року. Суміжні
землекористувачі ОСОБА_4, ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 своїми підписами у акті
визначення меж засвідчили, що межі її
земельної ділянки в натурі проходять
по дерев'яній огорожі.

Після проведення перевірки Ірпінським
земельно- кадастровим бюро було
встановлено, що межі земельних ділянок
у Державному акті не відповідають
межам земельної ділянки, визначених у
технічному паспорті на житловий
будинок по АДРЕСА_1, який складено 20.05.2003
року, інвентарний номер 1366.

ОСОБА_3 було надано державний акт на
право власності на земельну ділянку
АДРЕСА_2, план меж якої не відповідає
конфігурації плану меж земельної
ділянки попереднього власника ОСОБА_7

Уточнюючи позовні вимоги просила
поновити межі земельної ділянки площею
0,1577 га по АДРЕСА_1, яка належить їй на
праві власності на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку, виданого Ірпінським міським
відділом земельних ресурсів 15.12.2005
року, реєстровий № 4656.

Визнати недійсним та скасувати
державний акт на право власності
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0225
га, що розташована по АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, виданий відділом земельних
ресурсів у м. Ірпені 15.12.2009 року,
реєстровий № 86 відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 8057 від 16.12.2013 року.

Усунути перешкоди у здійсненні
нею права власності на земельну
ділянку АДРЕСА_1, а саме: зобов'язати
ОСОБА_4, ОСОБА_5ОСОБА_1 звільнити її
земельну ділянку, частково
демонтувавши самочинно збудовані
сарай «Г» та альтанку «В» відповідно до
ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і
забудова міських і сільських
поселень», п. 3.25 та висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 8057
від 16.12.2013 року;

заборонити ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_1приватизацію земельної ділянки
АДРЕСА_2 до усунення порушень по
захвату частини її земельної ділянки
та усунення порушень вимог ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень», п. 3.25,
повідомивши управління
Держземагенства м. Ірпеня та Ірпінську
міську раду про заборону ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1 приватизації земельної
ділянки АДРЕСА_2;

зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1не
чинити їй перешкод у встановленні
огорожі на належній їй на праві
власності земельній ділянці площею 0,1577
га по АДРЕСА_1 по визначеним межам її
земельної ділянки згідно Державного
акту на право її власності на земельну
ділянку, виданого Ірпінським міським
відділом земельних ресурсів 15.12.2005
року, реєстровий № 4656, відповідно до
акту про передачу на зберігання
встановлених межових знаків від 06.05.2010
року;

зобов'язати ОСОБА_3частково
демонтувати самочинно побудований
гараж «Г», який збудований з порушенням
вимог ДБН 360- 92** «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень», та згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 8057 від 16.12.2013 року
фактичні розміри якого не відповідають
розмірам будівлі гаража «Г», вказаним в
технічному паспорті, виготовленому БТІ
м. Ірпеня 02.03.2007 року, а саме: південна
стіна гаража «Г» довжиною 6,38 м
розташована на межі її земельної
ділянки;

зобов'язати ОСОБА_3демонтувати
самочинно встановлену огорожу, яка
згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 8057
від 16.12.2013 року частково виступає за
межі земельної ділянки, що належить їй
на праві власності;

заборонити ОСОБА_3 приватизацію
земельної ділянки АДРЕСА_2 до усунення
порушень по захвату частини її
земельної ділянки згідно висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 8057 від 16.12.2013 року та
усунення порушень вимог ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень», п. 3.25,
повідомивши управління
Держземагенства м. Ірпеня та Ірпінську
міську раду про заборону ОСОБА_3
приватизації земельної ділянки
АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, Ірпінської міської ради про
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав,
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди посилаючись на те , що
вона стала власником частини будинку з
відповідною частиною надвірних
будівель на підставі договору
дарування частини житлового будинку
від 16.02.2001 року АВР № 409536. Власником
другої частини будинку з відповідною
частиною надвірних будівель являється
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 16.02.2001 року
АВР № 409535. Третім співвласником
являється ОСОБА_5 на підставі договору
дарування 17/100 частин житлового будинку
з відповідною частиною надвірних
будівель від 25.09.2008 року ВКТ № 655169.

Відповідно до державного акту ОСОБА_2
на право власності на земельну ділянку
від 15.12.2005 року її площа становить1577 га.

17.07.2009 року ОСОБА_2 розпочала без
попереджень власників садиби АДРЕСА_2
знос паркана, який існував задовго до
2003 року і був межею між садибами
АДРЕСА_2, що зазначено в акті погодження
меж ОСОБА_2

Власники садиби АДРЕСА_2 вважають,
що ОСОБА_2 незаконно присвоїла собі 0,0004
га землі їхньої садиби.

Просила відновити стан земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, а саме повернути власникам садиби
АДРЕСА_2 0,0004 га їхньої землі, які були
забрані ОСОБА_2 в ході приватизації;
зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати у
розмірі 3000 грн. заподіяні матеріальні
збитки, завдані знесенням паркану;
зобов'язати відшкодувати у розмірі 30000
грн. заподіяні моральні збитки, завдані
обмеженням використання земельної
ділянки та отриманням тілесних
ушкоджень; визнати державний акт
на право власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,1577 га, що
розташована по вулиці АДРЕСА_1, виданий
Ірпінським міським відділом земельних
ресурсів 15.12.2005 року, реєстровий № 4656,
недійсним;

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 26 грудн 2013 року в
задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі, а в
частині відмови в позові ОСОБА_2
залишити без змін, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2,яка
проживає за адресою : АДРЕСА_1 на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0, 1577 га - із яких 0,1000 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель та споруд, і 0,0577 га для ведення
особистого селянського господарства.

Відповідачі проживають за адресою:
АДРЕСА_2

ОСОБА_3 належить на праві власності
земельна ділянка площею 0,0225 га на
підставі договору дарування від 20.04.2007
року.

ОСОБА_1, ОСОБА_9 та ОСОБА_5, є
користувачами земельної ділянки, яка
передана їм в користування від ОСОБА_11
та ОСОБА_12 - загальною площею 0,06455 га.

Зазначені земельні ділянки межують між
собою.

На земельній ділянці ОСОБА_3 його
батько при житті побудував гараж « 2»,
який був узаконений за рішенням
виконавчого комітету Ірпінської
міської Ради Київської області 29.04.1999
року № 115/, а приватизована земельна
ділянка ОСОБА_3 була 01.09.1999 року, тобто
гараж був узаконений ще до
приватизації земельної ділянки.
Відповідно, з 1999 року гараж перебуває
на земельній ділянці ОСОБА_3 і ніяких
спірних питань щодо гаражу між
позивачкою та ОСОБА_3 не винесено.

На підставі договору дарування від
20.04.2007 року ОСОБА_3 отримав новий
державний акт на земельну ділянку
площею 0,0225 га 15.12.2009 року за р/№ 86
по тим же межам і розмірам, які вказані
в Державному акті на ім'я батька.

Земельна ділянка ОСОБА_3 згідно
державного акту, межує з земельною
ділянкою ОСОБА_2 в межах від «Ж» до «А» -
межі розмірам 2,92 метри та 20,96 метри.

Згідно державного акту ОСОБА_13 її
земельна ділянка межує з земельною
ділянкою ОСОБА_3 в точках від «Г» до «Д»
- межі розміром 20,96 метри та 2,92 метра

По державних актах суміжні межі
повністю співпадають.

Відповідно до зведеного плану
земельних ділянок, які проводилися
Ірпінським кадастровим бюро з виїздом
на місце та переміром земельних
ділянок по існуючих межах, то межі
повністю співпадають з межами за
державними актами на право власності.

На кадастровому плані земельні ділянки
ОСОБА_3 та державних актах на земельні
ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що
межа довжиною 20,96 проходить не
перпендикулярно, а дещо під кутом і
закінчується на крайньому нижньому
правому кутку гаражу ОСОБА_3 між стіною
гаражу та спільною межою є певна
відстань, що також відображено на
зведеному плані, тому між сторонами
склався порядок користування
належними їм земельними ділянками ще
між попередніми власниками
(користувачами) земельних ділянок .

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволені позову ОСОБА_2 суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з
положень ст.ст.108, 118,156 ЗК України, ст.ст.
319, 373, 378,391,393 ЦК України та прийшов до
правильного висновку, що при
приватизації сторонами належних їм
земельних ділянок вони взаємно один
одному підписували акти і ніяких
претензій та спорів між ними не
виникало та межі їх земельних ділянок
не змінювалися.

Суд також правомірно відмовив в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
оскільки позивачем не надано належних
та допустимих доказів щодо заявлених
вимог.

Рішення суду постановлено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав до його
скасування при апеляційному
розгляді справи не встановлено .

В апеляційних скаргах не приведено
доводів, які б спростовували висновки
суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст. ст. 308,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 26 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: