Справа № 307/1009/14-ц
Провадження № 2/307/699/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2014 року Тячівський
районний суд Закарпатської області в
особі головуючого

судді

Гримут В.І.

при секретарі
Плиска
Ю.С.

з участю представника позивача
Лях В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Тячів
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Посилається на те, що у відповідності
до кредитного договору № б/н від 15.02.2005
р., який складається з заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг та правил користування
платіжною карткою, ОСОБА_2 отримав
кредит у розмірі 10000 грв. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідач зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконав. Станом на 31.12.2013 р. за ним
рахується заборгованість у сумі 30604.98
грв., яка складається із заборгованості
за кредитом у сумі 7425.16 грв.,
заборгованості по процентах за
користування кредитом у сумі 21246.25 грв.
та штрафу, який складається з
фіксованої частини у сумі 500 грв. та
процентної складової у сумі 1433.57 грв.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився та надіслав до суду заяву, в
якій просить відмовити ПАТ КБ
"Приватбанк" у задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості у
зв'язку із спливом строків позовної
давності.

Розглянувши матеріали справи суд
приходить до висновку що у позові слід
відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
15.02.2005 року між банком та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір, який
складається з заяви позичальника, умов
надання банківських послуг та правил
користування платіжною карткою, на
підставі якого відповідач отримав
кредит у розмірі 10000 грв. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку з терміном повернення,
що відповідає строку дії картки та
зобов'язався сплачувати щомісяця 7 % від
суми заборгованості. Взяті на себе
зобов'язання погашати кредит та
сплачувати нараховані відсотки
передбачені договором відповідач не
виконав. З розрахунку заборгованості
за договором вбачається, що станом на
31.12.2013 р. за ним рахується
заборгованість у сумі 30604.98 грв. Ця
заборгованість складається із
заборгованості за кредитом у сумі 7425.16
грв. та заборгованості по процентах за
користування кредитом у сумі 21246.25 грв.
Згідно п. 8.6 умов та правил надання
банківських послуг при порушенні
клієнтом строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених даним договором більше
ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грв. + 5
% від суми позову. За вказаним пунктом
умов та правил надання банківських
послуг відповідачу нарахований штраф у
сумі 1933.57 грв.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Відповідно до ст. 251
ч. 1, ст. 252 ч. 1, ст. 257 ЦК України строком є
певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки. У
відповідності до ст. 261 ч. 1 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

З розрахунку заборгованості за
кредитним договором убачається, що
остання дата погашення боргу
відповідачем - 30.06.2008 року. Враховуючи,
що у заяві про видачу кредиту не
вказано строк дії договору, а погашення
по зобов'язанням повинно здійснюватися
щомісячно, то про порушення своїх прав
банку стало відомо ще у липні 2008 р.,
коли відповідач припинив погашати
кредит. Позов про стягнення
заборгованості за цим договором подано
ПАТ КБ «Приватбанк» до суду 05.03.2014 року,
тобто поза межами строку,
встановленого ст. 257 ЦК України.
Доказів про зупинення, або переривання
строку позовної давності по даній
справі, а також про поважність причин
пропуску позовної давності позивачем
не надано.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про
застосування судом строку позовної
давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК
України.

У відповідності до роз'яснень,
викладених у п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 року
№ 14 «Про судове рішення у цивільній
справі», встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заяву стороною у
спорі зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «Приватбанк» слід
відмовити у зв'язку з пропуском ним
строку позовної давності.

Тому, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 253-255, 256, 257, 261, 267 ЦК
України суд,

Р І Ш И В:

У задоволенні позовних
вимог публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської
області через Тячівський районний суд
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особою, яка брала
участь у справі, але не була присутня у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Головуючий:

Гримут В.І.