Провадження № 2/742/46/14
унікальний № 742/6544/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року

місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючого судді Ільченка О.І., при
секретарі Голушко Н.А., за участю
представника позивача – ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Прилуки
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом у
якому, остаточно, просить стягнути з
відповідача ОСОБА_3 - 7411,78 грн. пені за
прострочення сплати аліментів. Свій
позов мотивує тим, що вона є стягувачем
аліментів на спільних з відповідачем
синів: Андрія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Артема,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх
видів його заробітку. Однак згідно
розрахунку державного виконавця за
боржником накопичилася заборгованість
по несплаті аліментів станом на 09.12.2013р.
– 24376,40 грн. Також вона (позивач) має
право на стягнення з відповідача
неустойки згідно вимог ст.196 СК України,
оскільки заборгованість по аліментах
виникла саме з вини платника аліментів
згідно рішення суду, яка за період з
10.06.2010р. по 01.12.2013р. становить 7411,78 грн.

У судовому засіданні представник
позивачки повністю підтримала
заявлені вимоги, посилаючись на
обставини викладені у позові.

Відповідач у суд не з'явився, проте у
письмових запереченнях позову не
визнає через відсутність його вини з
приводу виникнення заборгованості по
аліментах адже він не має офіційної
роботи за місцем реєстрації. Він
періодично та частково, по мірі
фінансової можливості, сплачував
аліменти.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та
проаналізувавши докази по справі в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками дітей –
синів: Андрія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Артема,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що
згідно виконавчого листа № 2-1027 від
26.06.2010р., виданого Прилуцьким
міськрайонним судом із ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на
утримання синів: Андрія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
Артема, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3
частини всіх видів його заробітку і до
повноліття дітей (а.с. 7).

Відповідно до вимог ст.196 СК України,
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Про заборгованість відповідача по
сплаті аліментів свідчать розрахунки
державного виконавця. Так,
заборгованість платника аліментів
ОСОБА_3 по виконавчому листу № 2-1027 від
26.10.2010р. за період з 10.06.2010р. по 01.12.2013р.
становить 24376,40 грн. (а.с. 7, 15, 16). Даний
розрахунок заборгованості державного
виконавця відповідачем неоспорюється
та не оскаржений в установленому
законом порядку.

Про необхідність сплати аліментів та
заборгованості по таких платежах
відповідач був обізнаний і погашення
заборгованості по аліментах проводив
по мірі фінансової можливості
добровільно.

Згідно приписів ст.196 СК України
відповідачем не було доведено
наявність об'єктивних та незалежних
від боржника обставин, через які він не
мав можливості вчасно сплачувати
аліменти, відсутність же у нього
матеріальної спроможності здійснювати
означені виплати положеннями ч.1 ст.196
СК України не віднесена до переліку
кваліфікуючих чинників, які мають
враховуватись судом при вирішенні
питання про право одержувача аліментів
на стягнення неустойки, тому
заперечення відповідача в цій частині
є безпідставними.

За таких обставин, розглядаючи
наявність заборгованості по сплаті
аліментів (відповідні розрахунки
держвиконавця боржником не були
оскаржені), вину платника (відповідача)
в її виникненні, суд вважає позовні
вимоги в частині стягнення неустойки
за прострочення сплати аліментів
обґрунтовані матеріальним законом, а
тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку, що з 10 червня 2010 року по 01
грудня 2013 року це той період на протязі
якого, з вини відповідача, виникла
заборгованість по сплаті аліментів.
Тому суд погоджується із проведеним
позивачем розрахунком неустойки, який
становить 7411,78 грн. і який не
спростовано відповідачем (а.с. 4).

Задовольняючи таким чином, повністю
позовні вимоги з відповідача в дохід
держави необхідно стягнути 229,40 грн.
судового збору.

Керуючись ст. 196 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 15, 81, 88, 212 – 215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
пені за прострочення сплати аліментів
– задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 – 7411 (сім тисяч чотириста
одинадцять) грн. 78 коп. пені за
прострочення сплати аліментів за
період з 10 червня 2010 року по 01 грудня 2013
року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
державного бюджету - 229,40 грн. судового
збору.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: