Справа № 0427/4168/2012
№ 2/183/153/14
20.02.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
головуючої судді Березюк В.В.,
при секретарі Тен І.О.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайонного суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - сектор у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб МВС України
Новомосковського МВ ГУМВС України у
Дніпропетровській області, служба у
справах дітей про витребування майна з
чужого незаконного володіння, захист
права власності, шляхом вселення та
зняття з реєстраційного обліку,-
ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до ОСОБА_2, треті
особи - сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
МВС України Новомосковського МВ ГУМВС
України у Дніпропетровській області,
служба у справах дітей про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, захист права
власності, шляхом вселення та зняття з
реєстраційного обліку.
В обґрунтування свого позову позивач
зазначає, що на підставі договору
купівлі-продажу від 23 липня 1997 року
ОСОБА_1 належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
21 січня 1999 року ОСОБА_1 відповідно до
вироку Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області було визнано винним та
засуджено до 10 років позбавлення волі.

06 жовтня 2006 року ОСОБА_1 було звільнено
з місць позбавлення волі.

В період відбування покарання ОСОБА_1
стало відомо, що у його будинку
проживають невідомі люди, будинок було
декілька разів продано, а договори
купівлі-продажу були засвідчені на
товарній біржі.

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду від 18.05.2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання
вищезазначених договорів дійсними
відмовлено.

Згідно Витягу з реєстру прав власності,
він є власником спірного будинку. На
даний момент він та його неповнолітній
син зареєстровані у спірному будинку.
Однак, відповідач добровільне не
звільняє будинок, чим порушує права
позивача щодо користування своєю
власністю, у зв'язку з чим позивач
вимушений звернутись до суду із
зазначеним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились,
надавши суду заяву про розгляд справи у
їх відсутність, позов підтримали,
просили суд задовольнити у повному
обсязі, проти заочного рішення не
заперечували.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явилась, будучи
повідомленою належним чином, тому суд,
з погодження позивача, відповідно до
вимог ст. 224 ЦПК України, провів заочний
розгляд справи.

Представник сектору у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб МВС України
Новомосковського МВ ГУМВС України у
Дніпропетровській області, в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про час і місце
судового засідання, надавши заяву, якою
просив розглянути справу у свою
відсутність (а.с.22, 51, 71, 74).

Представник служби у справах дітей в
судове засідання не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про час і
місце судового засідання, надавши
заяву, якою просив розглянути справу у
свою відсутність, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просила
суд задовольнити позов (а.с.23, 170).

У зв'язку з тим, що сторони в судове
засідання не з'явилися, на підставі
ст.197 ЦПК України, фіксування судового
процесу технічними засобами не
здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.

Згідно договору купівлі-продажу від 23
липня 1997 року ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.5-6).

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_5, його батьками значаться ОСОБА_1
та ОСОБА_11 (а.с.17).

21 січня 1999 року ОСОБА_1 відповідно до
вироку Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області було визнано винним та
засуджено до 10 років позбавлення волі
(а.с.129-138).

06 жовтня 2006 року ОСОБА_1 було звільнено
з місць позбавлення волі (а.с.16).

Рішенням Виконавчого комітету
Новомосковської міської ради від 26.01.2011
року ОСОБА_1, як власнику житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, узаконено самочинно збудовані
споруди (а.с.14).

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 травня 2012 року, яке
набрало чинності у встановленому
законом порядку 15 січня 2013 року
встановлено, що 22.12.1998 року між ОСОБА_6,
як подавцем, та ОСОБА_7, як покупцем було
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, який було
зареєстровано на Товарній біржі
«Новомосковська». Крім того, з даного
договору вбачається, що будинок
належить ОСОБА_6 на підставі
договорукупівлі-продажу житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, від 12.09.2008 року, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_1, який також було
зареєстровано на Товарній біржі
«Новомосковська». Виходячи з
інвентаризаційної справи, дані
договори в БТІ не реєструвалися. Крім
того, як вбачається з довідки
Держдепартаменту України з питань
виконання покарань, ОСОБА_1 в період
08.09.1998 року по 06.10.2006 року відбував
покарання в місцях позбавлення волі, у
зв'язку з чим суд прийшов до висновку
про те, що ОСОБА_1 не міг укласти договір
купівлі-продажу з ОСОБА_6 12.09.1998 року, а
отже волевиявлення ОСОБА_1 на продаж
будинку відсутнє, що унеможливлює
визнання дійсним договору
купівлі-продажу від 12.09.1998 року (а.с.44-45,
69-70).

Дані обставини в порядку ст.61 ЦПК
України не підлягають доведенню.

Зазначеним рішенням в задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про
визнання дійсними договорів
купівлі-продажу відмовлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що на даний
момент власникомжитлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є
ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: зміна
правовідношення; припинення
правовідношення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Згідно з 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Частина 3ст. 11 ЦК України вказує, що
цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до положень ст.317 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до положень ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до положень ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Відповідно до положеньст.386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 чинить
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
належним йому на праві приватної
власності будинком,розташованим за
адресою:АДРЕСА_1 Цей факт
підтверджується, зокрема, тим, що
ОСОБА_2 звернулась до правоохоронних
органів із заявою про чинення ОСОБА_1
шахрайських дій щодо заволодіння
спірним будинком (а.с.81).

Виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований, однак підлягає
частковому задоволенню, а саме в
частині витребування з чужого
незаконного володіння домоволодіння,
розташованого за адресою:АДРЕСА_1,
захисту права власності ОСОБА_1 на
зазначене домоволодіння, шляхом
виселення з нього ОСОБА_2 та вселення в
зазначений будинокОСОБА_1 та його
неповнолітнього сина ОСОБА_5

Щодо зняття з реєстрації ОСОБА_2, то в
цій частині, суд в вважає за необхідне
відмовити, оскільки суду не надано
доказів того, що остання зареєстрована
у спірному домоволодіння.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 3, 58, 10, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст. ст. 1223, 1225, 1261, 1267 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
сектор у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
МВС України Новомосковського МВ ГУМВС
України у Дніпропетровській області,
служба у справах дітей про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, захист права
власності, шляхом вселення та зняття з
реєстраційного обліку - задовольнити
частково.

Витребувати домоволодіння,
розташоване за адресою:АДРЕСА_1 з
чужого незаконного володіння ОСОБА_2.

Захистити право власностіОСОБА_1
домоволодіння, розташоване за
адресою:АДРЕСА_1, шляхом виселення з
нього ОСОБА_2.

Вселити вдомоволодіння, розташоване за
адресою:АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та його
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути зОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 гривні 60
копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, що не була присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Суддя
В.В.Березюк