Єдиний унікальний номер 237/3769/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/623/2014
Головуючий у 1 інстанції Ліпчанський
Доповідач Корчиста О.І.
10 січня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів:
Корчистої О.І., Хейло Я.В.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Мар'їнського районного суду Донецької
області від 20 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,
Рішенням Мар'їнського районного
суду Донецької області від 20 листопада
2013 року в задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» (надалі
ПАТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на те, що
рішення суду першої інстанції
незаконне, необґрунтоване, винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права внаслідок
неповного з`ясування обставин, що мають
значення для справи, просило його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» задовольнити в повному
обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом першої
інстанції невірно застосовано строки
позовної давності, оскільки
відповідач до теперішнього часу
користується кредитними коштами, а
тому, правовідносини між сторонами
триватимуть до повного погашення
відповідачем кредиту. Вважав посилання
суду першої інстанції на ч. 3 ст. 256 ЦК
України помилковим, оскільки, на думку
апелянта, відповідно до вказаної
статті позовна давність
застосовується лише за заявою сторони
у спорі, зробленої до винесення
рішення.

В судовому засіданні представник
позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Чумак С.О.
доводи апеляційної скарги підтримав та
просив її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач ОСОБА_1 просила апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог та
заперечень,підтверджених доказами, які
були досліджені у судовому засіданні і
які відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також, якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк»
та ОСОБА_1 06 березня 2006 року було
укладено кредитний договір № DNH4KP30390616,
згідно якого відповідачу надано кредит
в сумі 2993,90 гривень зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення кредитних коштів 06
березня 2008 року включно.

Також судом встановлено, що у
зв`язку з невиконанням відповідачем
умов зазначеного кредитного договору
виникла заборгованість, яка станом на 10
червня 2013 становить 45102,96 гривень.

Ухвалюючи оскаржуване рішення,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачкою заявлено клопотання про
застосування строків позовної
давності, строк позовної давності для
звернення до суду з вимогою про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором № DNH4KP30390616 сплинув,
що, відповідно до ст. 267 ЦК України, є
підставою для відмови у задоволенні
позову

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
вимогам закону та фактичним
обставинам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частина 1 ст. 527 ЦК України
передбачає, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 256 ЦК України позивна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Згідно з п. 7 ч.13 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Відповідно до укладеного
кредитного договору № DNH4KP30390616 від 06
березня 2006 року, строк повернення
кредитних коштів до 06 березня 2008 року
включно (а.с. 6).

В кредитному договорі № DNH4KP30390616
терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів визначені п.
5.5., відповідно до якого строк позовної
давності складає 5 років.

Таким чином, строк позовної
давності на звернення позивача щодо
захисту свого порушеного права у
правовідносинах з відповідачем
сплинув 06 березня 2013 року, проте ПАТ КБ
«Приватбанк» звернулось до суду лише 29
липня 2013 року, що підтверджується
штампом відправлення на конверті (а.с.
15), тобто після спливу строку позовної
давності.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідачкою було
заявлено клопотання про застосування
строків позовної давності.

Доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків суду
першої інстанції, викладених в рішенні.

Таким чином, вирішуючи спір, суд
першої інстанції встановив права і
обов`язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Мар'їнського районного
суду Донецької області від 20 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення. Касаційна скарга
на неї може бути подана безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді