У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Кадєтової О.В., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Наумчука М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за заявою ОСОБА_6, зацікавлені особи -
Львівський державний університет
внутрішніх справ, Київський обласний
військовий комісаріат, про
встановлення факту, що має юридичне
значення, за касаційною скаргою ОСОБА_6
на рішення апеляційного суду Київської
області від 25 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся із
заявою до суду, в якій просив
встановити факт його участі у бойових
діях у м. Баку Азербайджанської РСР
протягом листопада 1988 року та травня -
серпня 1989 року для подальшого
встановлення статусу учасника бойових
дій та учасника війни.

Вимоги обґрунтовував тим, що під час
навчання у Львівській спеціальній
школі МВС СРСР він двічі вибував у
службові відрядження по виконанню
спеціальних завдань по охороні
громадського правопорядку при
надзвичайних обставинах у м. Баку
Азербайджанської РСР, що пов'язані з
масовими антигромадськими проявами,
зокрема, у період осінь - зима 1988 року
№ 273 та весна - літо 1989 року № 90, коли
фактично велися бойові дії збройного
конфлікту.

Вказані обставини заявник
підтверджував витягами з наказів від
15 грудня 1988 року та 15 травня 1989
року, списком курсантів, які були
направлені до м. Баку Азербайджанської
РСР від 15 травня 1989 року, грамотами та
іншими документами, наявних в
матеріалах справи. Встановлення
вказаного факту заявник мотивував
необхідністю для отримання ним статусу
учасника бойових дій.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 24
травня 2013 року заяву ОСОБА_6 про
встановлення факту, що має юридичне
значення задоволено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 25 вересня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалене нове рішення про відмову у
задоволенні заяви про ОСОБА_6 про
встановлення факту, що має юридичне
значення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
оскаржуване судове рішення
апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції як помилково скасоване,
мотивуючи свої доводи порушенням
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Розглядаючи заяву ОСОБА_6 суди виходили
із того, що факт участі у бойових діях
може бути встановлений у судовому
порядку.

Проте з таким висновком судів
погодитися не можна.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Судом установлено, що у березні 2013 року
ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про
встановлення факту участі у бойових
діях та виконання бойових завдань.

Перелік фактів що можуть бути
встановлені в судовому порядку
передбачений ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Встановлення фактів, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК
України, у судовому порядку можливо
лише тоді, коли діючим законодавством
не передбачено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 13 січня 1995 року №
16 «Про застосування пункту 2 статті 6
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» участь громадян, зазначених у
пункті 1 цієї постанови, у бойових діях
або в забезпеченні бойової діяльності
військ (флоту) визначається комісіями,
що створюються у міністерствах і
відомствах, які направляли своїх
працівників на роботу в держави, де в
цей період велися бойові дії. Якщо
працівників направляли на роботу
міністерства, відомства колишнього
Союзу РСР, а також Української РСР, що
згодом були ліквідовані або
реорганізовані, комісії створюються у
міністерствах, відомствах України, у
віданні яких перебувають чи перебували
підприємства, установи та організації,
з яких відряджалися зазначені
працівники.

Порядок діяльності комісії
регулюється Положенням про комісію з
питань розгляду матеріалів про
визначення учасників бойових дій,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 13 січня 1995 року №
16.

Відповідно до п. 3 зазначеного
Положення комісія зобов'язана приймати
до розгляду заяви громадян про
визнання їх учасниками бойових дій
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»; реєструвати
заяви у спеціальній книзі обліку;
інформувати заявника про прийняття
заяви до розгляду і дату засідання
Комісії; розглядати заяви громадян, що
надійшли до Комісії, у тримісячний
термін; видавати довідки за зразком
згідно з додатком.

Отже, враховуючи наведене, коли
законодавством передбачено порядок
встановлення факту участі у бойових
діях та виконання бойових завдань, то
таке виключає можливість встановлення
цього факту в судовому порядку.

За правилами ч. 1 ст. 340 ЦПК України
судове рішення підлягає скасуванню в
касаційному порядку із закриттям
провадження у справі або залишенням
заяви без розгляду з підстав,
передбачених ст. ст. 205, 207 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

За таких обставин рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 24 травня 2013 року
та рішення апеляційного суду Київської
області від 25 вересня 2013 року
підлягають скасуванню із закриттям
провадження у справі відповідно до ч. 1
ст. 340 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 340 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 24
травня 2013 року та рішення апеляційного
суду Київської області від 25
вересня 2013 року скасувати, провадження
у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.О.
Кузнєцов

Судді:
О. В. Кадєтова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук