Головуючий суду 1 інстанції - Антоненко
Доповідач - Коротенко Є.В.
Провадження № 22ц/782/1105/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів - Околота Г.М., Гаврилюка
В.К.,

при секретарі - Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області в м.Луганську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 11 листопада 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
приватного підприємства
«Грандфінресурс» про визнання
договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 11.11.2013 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ПП
«Грандфінресурс» про визнання
договору недійсним було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з
апеляційною скаргою на нього, вважає
його незаконним, необґрунтованим,
ухваленим із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити його
позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної
цивільної справи колегія суддів
приймає до уваги положення ч.1 ст.303
Цивільного процесуального кодексу
України, відповідно до якого під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції у відповідності
до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були
повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам,
на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Із матеріалів справи вбачається, що
13.07.2011 року між ОСОБА_2 та ПП
«Грандфінресурс» був укладений
договір № 203657 (далі - договір),
предметом якого є надання клієнту
спрямованих на придбання товару
грошових коштів на умовах діяльності
соціальної програми «Альянс Україна»,
що базується на створенні груп
учасників, метою яких є придбання
бажаних товарів з розстроченням
платежу на досить тривалий час (а.с.9-13).

Відповідно до п.п.1.1 договору, ПП
«Грандфінресурс», як адміністратор,
зобов'язується від імені та за рахунок
учасника вчинити певні юридичні дії,
спрямовані на придбання товару на
умовах діяльності програми «Альянс
Україна», у тому числі: сформувати
реєстр учасників, забезпечити його
адміністрування, організувати та
проводити заходи по розподілу
грошового фонду, здійснити оплату
товару на користь учасника або надати
учаснику відповідну суму у позику,
надавати інші послуги.

Згідно до п.п. 2.1.1, 2.1.2 вищезазначеного
договору, позивач був зобов'язаний
сплатити одноразовий комісійний
внесок у день підписання договору та
адміністративний платіж, який
сплачується не пізніше 15 календарних
днів з моменту отримання дозволу на
отримання товару або позики; своєчасно,
не пізніше 15 числа кожного місяця,
сплачувати загальний платіж, який
включає чистий внесок, за рахунок якого
відповідач здійснює оплату вартості
товару чи надає відповідні суми у
позику, та адміністративні витрати, що
є платою за послугу відповідача з
організації діяльності програми.

Саме на виконання зазначених умов
договору 13.07.2011 року ОСОБА_2 був
сплачений одноразовий комісійний
внесок у розмірі 2100 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ПП «Грандфінресурс» в
частині визнання договору недійсним
та стягнення горошових коштів, суд
першої інстанції правильно прийняв до
уваги положення договору № 203657 від
13.07.2011 року, приписи ст.ст.6, 203, 215, 229, 230, 627
Цивільного кодексу України та дійшов
вірного висновку, що договір між
сторонами був підписаний повноважними
особами, він містить всі передбачені
законом суттєві умови, які мають
істотне значення, а також які були
узгоджені. При цьому відсутні докази,
які б вказували на обставини, які могли
б перешкодити вчиненню правочину, що
приховав відповідач, або які обставини
він замовчував, що призвели до обману і
утворення дисбалансу прав та
обов'язків сторін не на користь
позивача.

Крім того, доводи позивача щодо
укладання угоди внаслідок обману
спростовуються, крім іншого, заявою
ОСОБА_2 від 13.07.2011 року, де він особисто
зазначив, що уважно прочитав та
зрозумів умови договору № 203657 від
13.07.2011 року, отримав всі коректно
викладені відповіді від консультанта
ПП «Грандфінресурс» (а.с.43).

Аналогічне підтвердження розуміння
позивачем умов та правових наслідків
угоди міститься і у статті 15 Додатку № 2
до договору № 203657 від 13.07.2011 року
(а.с.12-13).

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 до ПП
«Грандфінресурс» в частині
відшкодування моральної шкоди, то вони
також задоволенню не підлягають,
оскільки є похідними від позовних
вимог про визнання договору недійсним.
Крім того, позивачем суду не надано
жодних доказів, які б свідчили про
спричинення такої шкоди.

При таких обставинах судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи, будь-яких належних
доказів на підтвердження своїх доводів
апелянт суду не надав, тому судом
першої інстанції постановлене
правильне по суті і справедливе
рішення.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 314-315, 317,
319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Луганська від 11 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її оголошення, однак її може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: