Справа № 746/678/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2014 року

Срібнянський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого - судді Ходіч В.М.,

при секретарі - Близнюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Срібне у приміщенні
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Подільської сільської ради
Срібнянського району про визнання
права власності на частку члена
колгоспного двору та права власності в
порядку спадкування, -

в с
т а н о в и в :

У листопаді 2013 року позивач
звернулася до суду з цим позовом,
обгрунтовуючи свої вимоги тим, що після
її бабусі ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, в АДРЕСА_1 відкрилась
спадщина на частину житлового будинку
АДРЕСА_1, на який 18 листопада 1988 року за
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, було
визнано право власності, як голови
колгоспного двору. Окрім неї членами
колгоспного двору були позивач та її
бабуся ОСОБА_3, які постійно проживали в
даному будинку, а тому кожен з них був
власником 1/3 його частини. Оскільки до
введення в дію ЗУ «Про власність»
частка майна померлого члена
колгоспного двору з майна колгоспного
двору не виділялась, а залишалась у
спільній власності решти членів
колгоспного двору, тому частки
позивача та померлої ОСОБА_3
збільшились до 1/2 кожній. Ще за життя
покійна баба склала заповіт, у
відповідності з яким позивач є єдиним
спадкоємцем всього належного їй майна.
Після смерті ОСОБА_3 позивач фактично
вступила у володіння спадковим майном,
бо продовжувала проживати в цьому ж
будинку, вона проживає там і тепер.
ОСОБА_1 як члени колгоспного двору є
власником 1/2 частини житлового будинку
з надвірними будівлями та спорудами,
але вона не може оформити спадщину на
вказані частини домоволодіння, так як
правовстановлюючий документ не може
бути виданий на ім»я померлої, тому
вона змушена була звернутися до суду з
цим позовом.

У судове засідання позивач не
з»явилася, але у наданій суду заяві
просить справу розглянути без неї.
Позовні вимоги повністю підтримує.

Представник відповідача Подільської
сільської ради Срібнянського району в
судове засідання не з»явився, у наданій
суду заяві просять справу розглянути
без їх представника. Позов визнають.

Розгляд справи здійснюється судом за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі відповідно до ст.197 ч.2 ЦПК
України.

Як встановлено судом, житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами в АДРЕСА_1 зареєстрований 18
листопада 1988 року на ім»я ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, як колгоспний
двір, головою якого була покійна, а
членами двору були позивач та її бабуся
ОСОБА_3. Ще за життя покійна бабуся
склала заповіт, у відповідності з яким
позивач є єдиним спадкоємцем всього
належного їй майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся
позивача ОСОБА_3 померла, позивач
постійно проживала у вказаному будинку
на день її смерті, де і продовжує
проживати, а тому фактично вступила у
володіння спадковим майном. На даний
час спадкове домоволодіння, яке
складається з житлового будинку,
веранди, сараю, л. кухні, погребу,
забору, воріт та колодязя,
зареєстроване за ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1 від 20.08.2013р.), згідно
свідоцтва про право власності від
18.11.1988р., тобто вже після її смерті,
загальна вартість за даними ПП
«ЕКСПЕРТ» - 28454 грн. Інших спадкоємців,
які б на час смерті бабусі позивача
проживали разом з ними або перебували
на її утриманні, немає. Позивач ОСОБА_1
не може оформити спадщину на
вищевказану частину домоволодіння, так
як правовстановлюючий документ не може
бути виданий на ім»я померлої.

Згідно ст.392 ЦК України власник
майна може пред»явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Ст.1217 ЦК України передбачено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини. А право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті (ст.1223 ЦК України). Заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК
України).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу
відкриття спадщини, він не заявив про
відмову від неї.

У разі відсутності спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття орган місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини зобов»язаний подати до суду
заяву про визнання спадщини
відумерлою, що передбачено ч.1 ст.1277 ЦК
України.

Пленум Верховного Суду України у своїй
постанові від 22.05.1995 р.№20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»
орієнтує суди на таке. До
правовідносин, що виникли до 15.04.1991 р.,
застосовується чинне на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору, що
було придбане до 15.04.1991 р., мають
вирішуватися за нормами, які
регулювали власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі
до 15.04.1991 р. не втратили права на частку
в його майні, розмір частки члена двору
визначається виходячи з рівності
часток усіх його членів, включаючи
неповнолітніх та непрацездатних.

Як вбачається з вищенаведеного,
частка майна померлого члена
колгоспного двору ОСОБА_4 з майна
колгоспного двору не виділялась, а
залишалась у спільній власності інших
членів колгоспного двору, позивача та
померлої ОСОБА_3 частки збільшились до
1/2 кожній. Спадщина відкрилась 16
березня 2013 року після смерті баби
позивача, однак це будинковолодіння
було зареєстровано як «колгоспний
двір», членами якого залишились
позивач та померла ОСОБА_3 Після смерті
члена колгоспного двору ОСОБА_3 позивач
по справі фактично вступила у
володіння спадковим майном, бо
продовжувала проживати в цьому ж
будинку, вона проживає там і тепер, тому
за таких обставин позов є законним,
обгрунтованим, підтверджений
відповідними доказами і підлягає
повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1217, 1222-1223, 1233,
1268, 1279, 1277 ЦК України (2003 року), ст.ст. 120-123
ЦК України (1963 року), ст.ст. 174, 208, 213-215 ЦПК
України, суд -

в и р
і ш и в :

Визнати недійсним свідоцтво №41 про
право особистої власності
домоволодіння від 18 листопада 1988 року.

Визначити за ОСОБА_1, як членом
колгоспного двору, долю у спільній
сумісній власності на 1/2 частину
житлового будинку А-1, веранди а-1,
господарських будівель та споруд, до
складу яких входить: сарай Б-1, літня
кухня В-1, погріб Пг, забор №1, ворота №2,
колодязь К, розташованих в АДРЕСА_1, та
визнати за нею право власності на неї.

Визначити за ОСОБА_3, як членом
колгоспного двору, долю у спільній
сумісній власності в розмірі 1/2 частини
житлового будинку А-1, веранди а-1,
господарських будівель та споруд, до
складу яких входить: сарай Б-1, літня
кухня В-1, погріб Пг, забор №1, ворота №2,
колодязь К, розташованих в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку А-1, веранди
а-1, господарських будівель та споруд,
до складу яких входить: сарай Б-1, літня
кухня В-1, погріб Пг, забор №1, ворота №2,
колодязь К, розташованих в АДРЕСА_1, в
порядку спадкування після бабусі
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: