Справа № 202/7039/14-ц
№2/0202/4468/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 жовтня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Подгородньому П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, Житлово-будівельний кооператив № 94 «Врожай», Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням усунення перешкод в користуванні квартирою та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 02.01.1982 року їй був виданий ордер № 156, на квартиру АДРЕСА_1. Крім неї, в квартирі зареєстрована ОСОБА_4 і ОСОБА_2 Останній фактично не проживає в квартирі з лютого 1988 року і будь-які засоби зв'язку з ним відсутні. Позивач наголошує, що житлово-комунальні послуги сплачуються тільки особисто нею, відповідач до квартири не з'являється, фінансово не допомагає, його особистих речей в квартирі не має, перешкод у користуванні житлом відповідачу ніхто не чинить. Реєстрація відповідача у АДРЕСА_1, змушує її нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, усунути перешкоди в користуванні квартирою та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку.

В судове засідання з'явилась позивач, підтвердила викладені в позовній заяві обставини, просила суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також з'явився, позовну заяву не визнавав, в задоволенні позовної заяви заперечував. Зазначив, що дійсно з лютого 1988 року не проживав в квартирі АДРЕСА_1, а проживав у матері за адресою: АДРЕСА_2. Після смерті матері відносини з позивачем тільки погіршились, у результаті чого замки у квартирі АДРЕСА_1 були змінені. Тільки після звернення його до правоохоронних органів 27.07.2009 року його донька ОСОБА_4 віддала йому ключі від квартири. Зараз він проживає в квартирі, яка належить його цивільній дружині. Зазначав, що він має право користуватись квартирою та заперечував щодо позбавлення його цього права.

Третя особа, ОСОБА_3, в судове засідання з'явилась, позовну заяву просила задовольнити, пояснюючи, що дійсно її батько ОСОБА_2 не проживає в квартирі з 1988 року, наголошуючи, що відповідачу ніхто не забороняв проживати в квартирі, однак оскільки сімейні відносини між позивачем та ним були припинені, він за своїм бажанням перестав проживати в квартирі.

Представник третьої особи - Житлово-будівельного кооперативу № 94 «Врожай» в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив судове засідання проводити без їх участі.

Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання також не з'явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які суду зазначили, що ОСОБА_2 з 1988 року не проживає в кв. АДРЕСА_1 Також зазначили, що обставини, які б перешкоджали йому проживати в квартирі їм не відомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 02.01.1982 року був виданий ордер № 156, на квартиру АДРЕСА_1, а також встановлено те, що крім ОСОБА_1 в даній квартирі зареєстрована її донька ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою № 119, виданою начальником Житлово-будівельного кооперативу № 94 «Врожай» про зареєстрованих в квартирі АДРЕСА_1 осіб.

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-КИ № 174021 шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був розірваний 03 лютого 1988 року.

Згідно з актом № 121, засвідченим головою ЖБК № 94 "Врожай" та складений мешканцями будинку АДРЕСА_1, відповідач не проживає в кв. № 141, зазначеного будинку з 1988 року.

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що за наймачем або членами його сім'ї при їх тимчасовій відсутності жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.

За правилами ст. 71 ЖК України у справах про визнання наймача або членів сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням, обов'язковим є з'ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо.

Отже, враховуючи пояснення сторін, показання свідків, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов факт підтвердження того, що відповідач не проживає більше шести місяців в квартирі АДРЕСА_1, та відповідно є таким, що втратив право користування зазначеним приміщення.

Надану відповідачем постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України від 07.03.2009 року суд не приймає до уваги як доказ того, що позивачем чи іншою особою здійснювались перешкоди у користуванні квартирою.

Виходячи із зазначеної постанови, до Індустріального РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області із заявою звернувся ОСОБА_2 щодо погроз зі сторони ОСОБА_3 йому фізичною розправою, та перевіркою було встановлено, що неприязні відносини між ОСОБА_2 та його донькою виникли з приводу поділу майна - спірної квартири.

Однак, як було зазначено відповідачем, після його звернення до органів внутрішніх справ, ключі від квартири йому були надані, та відповідно поважність причин непроживання в квартирі АДРЕСА_1 відповідачем не було доведено, у зв'язку з чим позовні вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Порядок зняття з реєстраційного обліку визначений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням.

Таким чином, порядок зняття з реєстрації визначений законом та підстав для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації відповідача, суд не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 224, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, житлово-будівельний кооператив № 94 «Врожай», головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда