АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3261/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівЄльцова В. О. , Карпенко О. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2014 року у справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх обов'язків ,-

в с т а н о в и л а :

28 серпня 2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх обов'язків, посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4629/2011, виданого 22 березня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 175-ФО від 05 вересня 2007 року в сумі 9 282313,92 грн.

16 липня 2013 року відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої надіслана на адресу боржника для виконання та стягувачу для відома.

Державний виконавець зазначає у поданні, що станом на 21 травня 2014 року боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду. Боржник не з'являється до державного виконавця, а також державному виконавцю не відомо, де на даний час фактично знаходиться боржник. Державним виконавцем попереджено ОСОБА_6 про необхідність виконання вищевказаного рішення суду, проте боржник ігнорує вимоги, не вживає ніяких заходів щодо повного виконання рішення суду, а тому при виїзді боржника за кордон буде неможливим або ускладненим виконання даного рішення суду, враховуючи суму заборгованості. Тому державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. звернулася до суду з даним поданням та просила винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду гр. ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою в АДРЕСА_1, за межі України, без вилучення паспорта.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2014 року подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх обов'язків задоволено.

Тимчасово обмежено виїзд за межі України громадянину України - ОСОБА_6, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 до повного виконання ним своїх зобов'язань перед ПАТ «Західінкомбанк».

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на те, що дана ухвала незаконна, так як винесена з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та не застосуванням закону, який підлягав застосуванню, в зв'язку з чим просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2014 року та постановити нову, якою дане подання відхилити.

Сторони про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без його участі, від відділу ДВС заяв та клопотань про перенесення чи розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем неодноразово було попереджено боржника про необхідність виконання рішення суду, проте боржник ігнорує вимоги державного виконавця, не вживає ніяких заходів щодо повного або часткового погашення боргу. Станом на 21 травня 2014 року заборгованість боржника складає 9 282313,92 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Як вбачається із матеріалів справи, що 28 серпня 2014 року державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх обов'язків, посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4629/2011, виданого 22 березня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_8 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості за кредитним договором № 175-ФО від 05 вересня 2007 року в сумі 9 282313,92 грн. Державний виконавець посилався на те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2013 року була надіслана на адресу боржника для виконання, однак із наданих суду матеріалів не вбачається, коли саме була надіслана копія постанови про відкриття виконавчого провадження та відсутні відомості чи отримав дану постанову ОСОБА_6

Також посилання державного виконавця, що станом на 21 травня 2014 року боржником ОСОБА_6 не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення суду, оскільки він не з'являється до державного виконавця є непереконливим та недоведеним належними і допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що дані доводи спростовуються матеріалами справи, із яких вбачається, що державним виконавцем не було наведено будь-яких об'єктивних доказів того, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань, як не було надано і доказів того, в чому саме полягає таке ухилення, оскільки в матеріалах подання не міститься даних про те, коли ж саме боржнику ОСОБА_6 направлялася копія постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні дані про те, що ОСОБА_6 відомо про відкриття виконавчого провадження по вказаній сумі заборгованості , що він викликався до виконавчої служби та ухиляється від виконання рішення суду і сплати суми боргу.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України, так як в мотивувальній частині ухвали не зазначено, з яких саме мотивів суд дійшов висновку про задоволення подання.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави. Кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994 року, громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 3771 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Суд першої інстанції, не мотивував та не обґрунтував, в чому полягає ухилення ОСОБА_6 від виконання зобов'язань за судовими рішеннями, оскільки лише значна сума заборгованості не дає підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання зобов'язання, за відсутності проведення державним виконавцем відповідно до вимог закону всіх обов'язкових дій по виконання рішення суду, з посиланням на докази ухилення боржника в поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки не доведено ухилення ОСОБА_6 від сплати боргу, відсутні відомості про його виклики до державної виконавчої служби, а тому матеріали подання є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, в зв'язку з чим постановлена ухвала суду першої інстанції про задоволення подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 2 ч.1 ст. 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 жовтня 2014 року у справі за поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області Вакуленко С.М. про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх обов'язків - скасувати.

Відмовити в задоволенні подання про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх обов'язків.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :