АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1705/2014
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану
його представником ОСОБА_3, на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 15 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну шлюбного
договору в частині визначення розміру
аліментів,

встановила:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання сина - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх
вимог посилається на те, що 18 квітня 2007
року між сторонами був укладений
шлюбний договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, за
умовами якого відповідач
зобов'язувався сплачувати аліменти на
утримання дитини до досягнення ним
повноліття в сумі, еквівалентній 1000
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, яка на дату виплати аліментів
становить 17000 грн.

Протягом останнього року подружжя
проживає окремо, малолітній син
проживає разом з позивачем на
орендованій квартирі, яку винаймає
сама позивач за власні кошти.

Оскільки у вихідні дні майже кожного
тижня син знаходиться у батька, позивач
не заперечує проти пропорційного
зменшення вказаної в шлюбному договорі
суми на 4500 грн., а тому позивач просила
стягувати з відповідача аліменти на
утримання сина в сумі 12500 грн.
щомісячно, починаючи з 16 вересня 2013
року і до повноліття дитини.

Відповідач звернувся до суду з
зустрічним позовом про зміну умов
шлюбного договору в частині
визначення розміру аліментів. В
обґрунтування позову посилається на
те, що з листопада 2012 року сторони
припинили спільне проживання сім'єю.
Умови договору щодо розміру аліментів
ОСОБА_2 вважає такими, що порушують
положення закону щодо обов'язку обох
батьків у рівній мірі утримувати
дитину, а також такими, що порушують
баланс обов'язків батьків та не
враховують реальне матеріальне
становище сторін у справі, оскільки у
договорі закріплений обов'язок ОСОБА_2
щомісячно сплачувати суму, яка у даний
момент у 14 разів перевищує прожитковий
мінімум для дитини відповідного віку, в
той час як для позивача ОСОБА_4
договором не встановлено фінансових
витрат на утримання дитини.

Умови шлюбного договору щодо розміру
аліментів неможливо виконати, оскільки
ОСОБА_2 не має у власності нерухомого
майна, транспортних засобів,
корпоративних прав. Більш того, він є
безробітним уже понад 20 років, не має
жодних джерел стабільного доходу,
фактично знаходиться на утриманні,
оскільки кошти для мінімального
життєзабезпечення він отримує від
свого батька - ОСОБА_7, який є
генеральним директором спільного
українсько-німецького підприємства
«Марком».

Відповідач погоджується щомісячно
сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн., а
тому просить викласти п.3.5 та 3.5.4
шлюбного договору у наступній
редакції:

«3.5 У випадку розірвання шлюбу між
подружжям чоловік зобов'язується
сплачувати аліменти на утримання
дитини подружжя до досягнення дитиною
повноліття в сумі 1000 грн.»

«3.5.4 Розмір аліментів, вказаний у п. 3.5
цього шлюбного договору, передбачений
з розрахунку на одну дитину подружжя. У
випадку, якщо на дату розірвання шлюбу
подружжя матиме дві або більше дитини,
розмір аліментів на утримання дітей
обчислюється з розрахунку 1000 грн. на
одну дитину».

Також відповідач просив виключити з
шлюбного договору пункт 3.5.5.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 15 листопада 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в сумі 8000 грн. щомісячно,
починаючи з 16 вересня 2013 року і до
повноліття дитини.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Внесено зміни до умов шлюбного
договору, укладеного між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, посвідченого 18 квітня 2007 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
виклавши його п.3.5. в іншій редакції, а
саме в п. 3.5. зазначити, що випадку
розірвання шлюбу між подружжям
чоловік зобов'язується сплачувати
аліменти на утримання дитини подружжя
до досягнення дитиною повноліття в
сумі 8000 ( вісім тисяч) гривень.

Виключено пункт 3.5.5 шлюбного договору,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
посвідченого 18 квітня 2007 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач ОСОБА_2 через свого
представника ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду змінити, визначивши
розмір аліментів, що підлягають
стягненню на користь позивача - 1000 грн.
щомісячно та внести відповідні зміни
до п.3.5 шлюбного договору.

Посилається на те, що суд першої
інстанції не з'ясував обставин, що
мають значення для справи (майновий
стан платника аліментів); не зазначив
факти, якими обґрунтовується розмір
стягнутих аліментів, суд не зазначив, з
яких міркувань виходив, визначаючи
розмір аліментів - 8000 грн.; не послався
конкретно на жодний доказ, що
підтверджував би викладені факти.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав апеляційну скаргу
та просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не
з'явилась, доказів поважності причин
неявки суду не подала, а тому судом
визнано за можливе розглянути справу
за її відсутності. В письмових
запереченнях на апеляційну скаргу
позивач зазначила, що із рішенням суду
згодна, вважає його законним і
справедливим, та просила залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Ящук Т.І.,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 18
квітня 2007 року між позивачем ОСОБА_4,
яка мала дошлюбне прізвище - ОСОБА_4, та
відповідачем ОСОБА_2 був укладений
шлюбний договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6

Згідно з п. 3.5 шлюбного договору у
випадку розірвання шлюбу між подружжям
чоловік зобов'язується сплачувати
аліменти на утримання дитини подружжя
до досягнення дитиною повноліття у
сумі, еквівалентній 1000 (одна тисяча)
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян в розмірі, встановленому
законодавством України на дату виплати
аліментів.

Відповідно до п. 3.5.4 шлюбного договору
розмір аліментів, вказаний в пункті 3.5
цього шлюбного договору, передбачений
з розрахунку на одну дитину подружжя. У
випадку, якщо на дату розірвання шлюбу
подружжя матиме дві або більше дитини,
розмір аліментів на утримання дітей
обчислюється з розрахунку 1000 (одна
тисяча) неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян в розмірі,
встановленому законодавством України,
на одну дитину.

Пункт 3.5.5 шлюбного договору передбачає,
що на дату укладення цього шлюбного
договору неоподатковуваний мінімум
доходів громадян встановлений чинним
законодавством в розмірі 17 (сімнадцять)
грн. Таким чином, передбачений п.3.5
цього шлюбного договору розмір
аліментів на утримання однієї дитини
складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень,
що еквівалентно 3366,37 доларів США за
офіційним курсом НБУ на дату укладення
цього шлюбного договору. У випадку,
якщо на дату виплати чоловіком
аліментів на утримання дитини буде
змінений офіційний курс НБУ доларів
США, розмір аліментів на утримання
однієї дитини, передбачений пунктом 3.5
цього шлюбного договору та виражений в
національній валюті України, підлягає
відповідному перерахунку.

09 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
був зареєстрований шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1
року у подружжя народився син ОСОБА_5.
Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 30 жовтня 2013 року шлюб
між сторонами був розірваний.

Судом першої інстанції встановлено, що
протягом року подружжя ОСОБА_5
проживають окремо. Позивач ОСОБА_4
разом з малолітнім сином ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають у двокімнатній
квартирі АДРЕСА_1 на підставі договору
оренди нерухомого майна від 08.11.2012 року.
З вказаного часу відповідач підтримує
стосунки з сином, у вихідні дні кожного
тижня син знаходиться у батька,
відповідач періодично надає
матеріальну допомогу на утримання
сина. Регулярно коштів на утримання
малолітнього сина позивач не отримує.

Задовольняючи частково основний та
зустрічний позови, суд першої
інстанції керувався положеннями ст. 100,
180, 181, 182, 191 СК України та виходив з того,
що оскільки умовами шлюбного договору
аліменти встановлені в твердій
грошовій сумі, тому даним рішенням
аліменти мають бути стягнуті саме в
твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 8000
грн. щомісячно, суд першої інстанції
виходив з того, що майнові витрати на
утримання дитини повинні нести обоє
батьків, незалежно від того, працюють
вони чи ні, враховував майновий стан
сторін та вважав, що такий розмір
аліментів на утримання дитини протягом
місяця в даному випадку є
обґрунтованим та доцільним.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
доказів, суд апеляційної інстанції
вважає, що висновки суду першої
інстанції щодо підстав для часткового
задоволення основного та зустрічного
позовів відповідають обставинам
справи та положенням матеріального
закону. Норми матеріального права
відповідно до спірних правовідносин
застосовані правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відповідача
зводяться до того, що визначений судом
розмір аліментів є необґрунтованим,
значно завищеним, при такому розмірі
аліментів позивач тим самим
звільняється від обов'язку утримувати
дитину, а тому відповідач просив внести
зміни до шлюбного договору шляхом
визначення розміру аліментів у сумі 1000
грн. щомісячно та відповідно на таку ж
суму задовольнити основний позов.

Однак зазначені доводи не можуть бути
прийняті до уваги колегією суддів як
підстава для зміни чи скасування
рішення, оскільки такі доводи не
ґрунтуються на належних та допустимих
доказах, враховуючи наявність
зустрічного позову.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з зустрічним
позовом про внесення змін до умов
шлюбного договору в частині визначення
розміру аліментів та встановлення його
у сумі одна тисяча гривень щомісячно,
ОСОБА_2 посилався на те, що умови
шлюбного договору, якими розмір
аліментів визначено у сумі 17 000 грн.
щомісячно, є такими, що порушують
положення закону щодо обов'язку обох
батьків у рівній мірі утримувати
дитину. Крім того, ОСОБА_4 є власником 1/2
частини двох земельних ділянок у
АДРЕСА_2, 1/2 частини розкішного жилого
будинку, площею 398,9 кв.м., розташованого
в смт. Козин, машиномісця у центрі
Києва, двох транспортних засобів класу
«люкс». Тоді як відповідач ОСОБА_2 не
має у власності ані нерухомого майна,
ані транспортних засобів, ані
корпоративних прав та є безробітним
понад 20 років, перебуваючи весь час на
утриманні свого батька - відомого
наукового діяча та підприємця,
генерального директора спільного
українсько-німецького підприємства
«Марком» ОСОБА_7

Як вбачається з матеріалів справи, в
якості доказів до зустрічної позовної
заяви ОСОБА_2 подав фотокопії
документів, що свідчать про належність
позивачу ОСОБА_4 вищепереліченого
майна, при цьому жодних доказів щодо
майнового стану ОСОБА_2 чи будь-яких
інших доказів на підтвердження
викладених у зустрічному позові
обставин до зустрічної позовної заяви
не додано.

Зі змісту шлюбного договору,
укладеного між сторонами 18.04.2007 року, що
набув чинності у день реєстрації шлюбу
09.06.2007 року, вбачається, що розмір
аліментів на утримання однієї дитини
сторін, які чоловік зобов'язується
сплачувати на утримання дитини,
визначено в сумі 17 000 грн. щомісячно.

При цьому пунктом 7.2 договору сторони
визначили, що при складанні та
підписанні цього шлюбного договору
сторони підтверджують, що вони
керувалися доцільністю та здоровим
глуздом, а також підтверджують, що
жодна зі сторін не поліпшує своє
становище за рахунок другої сторони,
не погіршує становище жодної з сторін
порівняно з правами, гарантованими
законодавством України.

В пункті 7.3 шлюбного договору сторони
підтвердили, що зміст шлюбного
договору, правові наслідки вибраного
сторонами правового режиму майна,
відповідальність, права та обов'язки
сторін, а також зміст статей 9, 60, 92-103
Сімейного кодексу України сторонам
нотаріусом роз'яснено.

Частиною 3 ст. 100 СК України встановлено,
що на вимогу одного із подружжя
шлюбний договір за рішенням суду може
бути змінений, якщо цього вимагають
його інтереси, інтереси дітей, а також
непрацездатних повнолітніх дочки,
сина, що мають істотне значення.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 10, 60
ЦПК України істотність значення для
інтересів сторін чи їх дітей обставин,
що змінилися з часу укладення договору
і до вирішення спору в суді, і
вимагають внесення до шлюбного
договору змін, покладається на сторону,
що заявила відповідний позов.

Між тим, жодних доказів тих обставин, що
майнове становище ОСОБА_2, який станом
на червень 2007 року спроможний був
сплачувати аліменти у розмірі 17 000 грн.
щомісячно на одну дитину, що
підтверджується умовами договору,
змінилось настільки, що на даний період
часу він має можливість сплачувати
лише 1000 грн. - матеріали справи не
містять.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги відповідача про необхідність
визначити розмір аліментів у сумі 1000
грн. висновків суду не спростовують, а
посилання апелянта на неповне
встановлення обставин по справі щодо
його майнового становища, колегія
суддів вважає безпідставним, оскільки
доведення зазначеної обставини
покладено законодавством на апелянта,
який заявив зустрічний позов про зміну
умов шлюбного договору в частині
визначення розміру аліментів.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення
аліментів у розмірі, меншому від
визначеного шлюбним договором, в сумі
12500 грн., позивач ОСОБА_4 посилалась на
те, що відповідач частково бере участь
в утриманні дитини, проте більшість
витрат на утримання сина несе позивач.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 8000
грн. щомісячно, тобто майже половину
від суми, яку сторони визначали у
шлюбному договорі, суд першої
інстанції вважав, що такий розмір є
обґрунтованим і доцільним, виходячи із
наявних у справі доказів.

Позивач рішення суду не оскаржувала,
погодившись із ним.

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо відсутності у матеріалах справи
доказів, на підставі яких визначено
розмір аліментів, висновків суду не
спростовують, оскільки основним
доказом у справі є добровільно
укладений між сторонами договір, яким
визначено удвічі більший розмір
аліментів, тоді як жодних доказів на
підтвердження обставин щодо
погіршення свого майнового становища
порівняно з часом укладення договору
відповідачем суду не надано.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
було ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, надано вірну оцінку зібраним
доказам, відповідно до спірних
правовідносин правильно застосовано
норми матеріального права при
дотриманні норм процесуального права,
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення скасуванню чи зміні не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-315, 317, 218
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 15 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: