АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/763/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 55 Бассак Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. РІШЕННЯ
12 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Захарова А. Ф. , Качан О. В. при
секретарі Анкудінова О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 06 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та поділ майна подружжя,-
в с т а н о в и л а :
23 квітня 2013 року позивач ОСОБА_7
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та поділ майна подружжя,
відповідно до уточнених позовних вимог
від 12 серпня 2013 року (а.с.25-26), а саме 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, право
власності на яку відповідач отримав на
підставі ухвали Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 23
листопада 2007 року (а.с.100-102).
Свої вимоги мотивувала тим, що з
відповідачем вона проживала в
зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 1993
року. Від цього шлюбу мають дочку
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 18 жовтня 2007 року їх шлюб
розірвано (а.с.131).
В період шлюбу відповідач ОСОБА_6
придбав 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на
підставі ухвали Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 23
листопада 2007 року, якою затверджено
мирову угоду між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 За
умовами мирової угоди за ОСОБА_6
визнано право власності на 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1. До підписання заяви
про затвердження мирової угоди ОСОБА_6
було виконано. На підставі ухвали суду
від 23 листопада 2007 року комунальне
підприємство «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації» 12 грудня 2008 року
зареєструвало право власності за
ОСОБА_6 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
В позовній заяві позивач зазначала, що
квартира була придбана за кошти
зібрані в період шлюбу. Крім того
зазначала, що після розірвання шлюбу
вона з відповідачем та дочкою ОСОБА_8,
продовжували проживати та вести
спільне господарство з надією на те, що
відповідач припинить зловживати
спиртними напоями та відновить
нормальне сімейне життя. ІНФОРМАЦІЯ_4
дочка народила онука ОСОБА_9, який після
народження був зареєстрований в
спірній квартирі, де всі проживали
однією сім'єю до липня 2011 року. В
обґрунтування проживання однією
сім'єю позивачка надала дані про
реєстрацію її та інших членів сім'ї за
адресою: АДРЕСА_1; постанови
правоохоронних органів про сімейні
сварки з відповідачем за 2009 рік,
довідки з місця роботи в м. Черкаси, про
навчання дочки в м. Черкаси, квитанції
про часткову оплату комунальних
Про те, що відповідач придбав 1/2 частину
спірної квартири на підставі мирової
угоди від 23 листопада 2007 року,
затвердженої судом, вона дізналась у
липні 2013 року, коли отримала від
Придніпровського районного суду м.
Черкаси копію позовної заяви
відповідача про визнання її, дочки та
онука такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням, а
саме спірною квартирою. До позовної
заяви була додана копія ухвали суду
від 23 листопада 2007 року.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 06 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені
частково.

Проведений поділ квартири АДРЕСА_1 та
визнано право власності за ОСОБА_7 на
1/4 частину квартири АДРЕСА_1, в позові
про встановлення факту проживання
однією сім'єю відмовлено. Стягнуто з
відповідача судові витрати
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
відповідач ОСОБА_6 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на незаконність рішення
суду першої інстанції, як таке що
прийняте на підставі неповного
з'ясування та недоведеності всіх
обставин, що мають істотне значення
для справи та ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 06 лютого 2014 року в частині
поділу майна подружжя, а саме:
визнання права власності на 1/4 частину
квартири і ухвалити нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 в цій частині відмовити
повністю.

Зокрема, в апеляційній скарзі
відповідач зазначав, що спірна частина
квартири придбана за кошти, які
належали йому особисто, після
припинення шлюбних відносин і не
належить до спільної сумісної
власності подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони
та їх представників, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки в частині визнання права
власності на 1/4 частину квартири, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірна частина квартири придбана
відповідачем в період шлюбу (ухвала
суду від 23 листопада 2007 року, якою
затверджена мирова угода про визнання
права власності на спірну частину
квартири за відповідачем) і являється
спільною сумісною власністю подружжя.

При цьому суд відмовив позивачу в
позові про встановлення факту
проживання однією сім'єю після
розірвання шлюбу, оскільки дані
обставини не доведені в судовому
засіданні.

Однак повністю погодитись з такими
висновками районного суду не можна з
підстав неповного з'ясування,
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи та
неправильному застосуванню норм
матеріального права.

Відповідно до вимог п.п. 1,2,3,4 ст.309 ЦПК
України колегія суддів скасовує
рішення суду першої інстанції і
ухвалює нове рішення з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 16
жовтня 1993 року по 28 жовтня 2007 року.
Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 18 жовтня 2007 року
шлюб між сторонами розірвано.
Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у
разі розірвання шлюбу судом шлюб
припиняється у день набрання чинності
рішенням суду про розірвання шлюбу.
Рішення суду про розірвання шлюбу
набрало законної сили відповідно до
ч.1 ст.223 ЦПК України ( в редакції на час
виниклих правовідносин) 28 жовтня 2007
року.

В зв'язку з одруженням позивачка 26
червня 1996 року була зареєстрована в
АДРЕСА_1 і на час розгляду даної
цивільної справи разом з нею
зареєстровані відповідач ОСОБА_6,
дочка ОСОБА_8, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3
(онук).

З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1, загальною площею 30,1
кв.м. належала ОСОБА_13 та ОСОБА_6 в
рівних частках ( а.с.132). На 1/2 частину
квартири, яка була приватизована на
ім'я ОСОБА_6 позивачка позовні вимоги
не пред'являла.

Після смерті ОСОБА_13 власником 1/2
частини квартири АДРЕСА_5 стала ОСОБА_10

Ухвалою Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 23
листопада 2007 року була затверджена
мирова угода між ОСОБА_6 та ОСОБА_10, за
умовами якої за ОСОБА_6 визнається
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 і до підписання мирової угоди
ОСОБА_6 сплачує ОСОБА_10 гроші в сумі 29143
грн.

Викладене свідчить, що придбана
відповідачем за мировою угодою 1/2
частина квартири не набута за час шлюбу
і не є спільною сумісною власністю
подружжя.

Пленум Верховного Суду України в
п.23 постанови «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 року
роз'яснив, що вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання.

З матеріалів справи, а саме з
рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 18 жовтня 2007 року про
розірвання шлюбу вбачається, що
сторони припинили спільне ведення
господарства з серпня 2007 року. Рішення
про розірвання шлюбу набрало законної
сили 28 жовтня 2007 року (а.с.184). Інших
доказів, що свідчили про джерело
коштів, затрачених на придбання 1/2
частини квартири, позивачкою не надано.

Отже, враховуючи приведені вимоги
закону та викладені обставини, судова
колегія не вбачає підстав для
задоволення позову ОСОБА_7 про визнання
права власності на 1/4 частину
квартири, так як вона придбана
відповідачем після припинення
спільного ведення господарства з
позивачкою та відсутності доказів про
джерело набуття коштів на придбання
спірної квартири.

Враховуючи вищенаведене судова
колегія приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції в
частині поділу майна подружжя та
визнання права власності за позивачкою
на 1/4 частину спірної квартири
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Разом з тим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції, відмовляючи в
позові в частині встановлення факту
проживання однією сім'єю за період
після розірвання шлюбу до липня 2011
року, правомірно зазначив про
недоведеність даних обставин, а
періодичне проживання, часткова оплата
комунальних послуг, неодноразові
сімейні сварки не свідчать про
проживання сторін однією сім'єю після
розірвання шлюбу.

Тому, колегія суддів приходить до
висновку, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову в частині встановлення факту
проживання однією сім'єю.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6
задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 06 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та поділ майна подружжя:
квартири АДРЕСА_1 - змінити.

Рішення Придніпровського районного
суду від 06 лютого 2014 року скасувати в
частині проведення поділу та визнання
за ОСОБА_7 права власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_7 про
поділ майна подружжя: квартири АДРЕСА_1
- відмовити.

В іншій частині, а саме: в позові ОСОБА_7
про встановлення факту проживання
однією сім'єю - рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 06 лютого 2014 року - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий :

Судді :