У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Готри Т.Ю., Кеміня М.П.

при секретарі: Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Перечинського районного суду
Закарпатської області від 20 травня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ « Райффайзен Банк Аваль», треті
особи ОСОБА_3, реєстраційна служба
Перечинського районного управління
юстиції про визнання договору іпотеки
та договору поруки припиненими , -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному
порядку рішення Перечинського
районного суду Закарпатської області
від 20 травня 2013 року, яким у задоволенні
її позову до ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», треті особи ОСОБА_3,
реєстраційна служба Перечинського
районного управління юстиції про
визнання договору іпотеки та договору
поруки припиненими - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 10 жовтня 2013
року рішення Перечинського районного
суду Закарпатської області від 20
травня 2013 року скасовано, ухвалено
нове рішення, яким вказаний позов
ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 грудня 2013 року
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 10 жовтня 2013
року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального права та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Зокрема, зазначено, що договори
поруки та іпотеки укладені для
забезпечення зобов'язань за
кредитними договорами, які є
розірваними, а тому є припиненими.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1, її
представник подану апеляцію
підтримали, просять її задовольнити.

Представник Банку в судовому
засіданні заперечив подану апеляцію,
просить її відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи належним
чином повідомлені. Справа на підставі
ч.2 ст. 305 ЦПК України розглянута у їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Закарпатської
області вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України,
роз'яснень, які зазначені в п.22
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 червня 2012 року №10 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ у касаційному порядку» висновки
і мотиви, з яких скасовані рішення є
обов'язковими для суду першої
інстанції чи апеляційної інстанції
при новому розгляді справи. Висновками
та мотивами, з яких скасовано рішення,
необхідно вважати положення
мотивувальної та резолютивної частин
ухвали касаційної інстанції щодо
наявності передбачених статтею 338 ЦПК
України підстав для скасування
судового рішення і передачі справи на
новий розгляд та їх кваліфікації
процесуальним законодавством як таких.

Матеріалами справи установлено, що 15
грудня 2006 року між Банком та ОСОБА_1
укладено договір іпотеки, відповідно
до п.1.1 якого договір укладено для
часткового забезпечення вимоги
іпотекодержателя, що випливає з
кредитного договору №014/4080/82/30906 від 14
грудня 2006 року. У відповідності до
пункту 1.2 цього договору, предметом
іпотеки є житловий будинок з
надвірними будовами, що знаходяться в
АДРЕСА_1 (а.с.6).

14 червня 2010 року було укладено договір
про внесення змін до зазначеного
договору (а.с.8).

15 грудня 2006 року між позивачем та
відповідачем укладено договір поруки,
з метою забезпечення виконання умов по
кредитному договору №014/4080/82/30906 від 14
грудня 2006 року (а.с.9).

19 березня 2007 року між Банком та ОСОБА_1
укладено договір іпотеки, відповідно
до пункту 1.1 якого, договір укладено для
часткового забезпечення вимоги
іпотекодержателя, що випливає з
кредитного договору від 17 березня 2007
року, згідно якого предметом іпотеки є
житловий будинок з надвірними
будовами, що знаходяться за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.5).

14 червня 2010 року було укладено договір
про внесення змін до договору іпотеки
від 19 березня 2007 року.

19 березня 2007 року в якості додаткового
забезпечення виконання зобов'язання по
кредитному договору від 17 березня між
сторонами укладено договір поруки
(а.с.10-11).

Відповідно до п. 6.2. оскаржуваних
договорів іпотеки право іпотеки та
відповідно і цей договір, припиняє
чинність у разі припинення основного
зобов'язання забезпеченого цією
іпотекою.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно з п. 4.1. оскаржуваного договору
поруки від 15 грудня 2006 року сторони
договору встановили, що цей договір
вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та втрачає свою
дію з моменту закінчення забезпеченого
ним зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1. оскаржуваного
договору поруки від 19 березня 2007 року
цей договір набирає чинності з дати
його підписання сторонами і діє до
повного виконання боргових зобов'язань
за кредитним договором. Поручитель і
боржник несуть солідарну
відповідальність перед банком за
виконання боргових зобов'язань в
повному обсязі у відповідності до
частин 1, 2 ст. 554 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п.2 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
договір поруки має додатковий
(акцесорний) до основного зобов'язання -
кредитного договору - характер і
укладається саме для забезпечення
виконання останнього, а поручитель
згідно з частиною першою статті 554 ЦК
України відповідає перед кредитором,
за загальним правилом, солідарно із
позичальником, якщо договором поруки
не встановлено його додаткову
(субсидіарну) відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Печеринського районного суду
Закарпатської області від 23 листопада
2011 року, яке набрало законної сили,
кредитні договори № 014/4080/82/30906 від 14
грудня 2006 року та № 014/4080/82/31914 від 17
березня 2007 року розірвано. Стягнуто з
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість у сумі 171 263,90 грн.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат (а.с. 12 - 13).

Виходячи з характеру правовідносин
сторін та змісту норм статей 598,599,653 ЦК
України, в яких законодавець розрізняє
поняття «розірвання договору», з
одного боку, і «припинення
зобов'язання», з іншого боку, колегія
суддів вважає, що розірвання
кредитного договору не припиняє
кредитні зобов'язання боржника, у
рамках якого боржник зобов'язаний
повернути суму кредиту, сплатити
проценти та пеню за порушення строків
виконання зобов'язання, оскільки
кредитне зобов'язання належить вважати
припиненим не з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
розірвання договору, а з моменту
виконання позичальником усіх
обов'язків перед банком, які складають
зміст цього зобов'язання.

З вказаного рішення місцевого суду від
23 листопада 2011 року вбачається, що
зобов'язання за кредитними договорами,
забезпеченими договорами іпотеки та
поруки, в повному обсязі не виконані, а
тому відсутні підстави вважати, що
правовідносини сторін кредитних
договорів є припиненими, а поручитель
та іпотекодавець звільнені від
відповідальності за невиконання
божником грошового зобов'язання.

За наведених обставин суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову у задоволенні заявленого
позову, хоча в достньому обсязі і
належним чином не вмотивув його.

Відповідно до ч.2 ст 308 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань. підстав для його
зміни чи скасування немає.

Виходячи з наведеного та керуючись
вимогами статей 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити .

Рішення Перечинського районного суду
Закарпатської області від 20 травня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції .

Головуючий :

Судді :