Справа № 371/456/14-ц Головуючий у І
інстанції Рудик Ю.В.Провадження №
22-ц/780/5911/14 Доповідач у 2
інстанції ОлійникКатегорія 24
УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Іванової
І.В.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Миронівського районного
суду Київської області від 30 квітня 2014
року в справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

У березні 20104 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України звернулося до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
посилаючись на те, що 22 червня 2009 року о
10 годині 30 хвилин відповідач, керуючи
автомобілем ГАЗ (реєстраційний номер
НОМЕР_1) в місті Києві по вулиці
В.Кільцева дорога, здійснив зіткнення з
автомобілем Опель (державний номерний
знак НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_2,
який належить йому на праві приватної
власності, в результаті чого
автомобіль зазнав механічних
пошкоджень.

Дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушень відповідачем п.10.1
Правил дорожнього руху України, а тому
на місці пригоди на ім'я відповідача
було складено протокол про
адміністративне правопорушення.

9 вересня 2009 року позивач сплатив суму
відшкодування в розмірі 5570 грн. 52 коп.

Враховуючи вищенаведене, просив в
порядку регресу стягнути вказану суму
коштів та понесені судові витрати з
відповідача.

Рішенням Миронівського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
вирішено стягнути з ОСОБА_1 в порядку
регресу на користь Моторного
(транспортного) страхового бюро
України сплачену суму в розмірі 5570 грн.
52 коп., судовий збір в розмірі 243 грн. 60
коп., 1500 грн. витрат на правову допомогу
та 592 грн. витрат на аварійного
комісара, а всього - 6162 грн. 52 коп.

В апеляційній скарзі з підстав
порушення судом норм матеріального і
процесуального права ставиться
питання про скасування рішення та
ухвалення нового, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 червня 2009 року о
10 годині 30 хвилин відповідач, керуючи
автомобілем ГАЗ (реєстраційний номер
НОМЕР_1) в місті Києві по вулиці
В.Кільцева дорога здійснив зіткнення з
автомобілем Опель (державний номерний
знак НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_2,
який належить йому на праві приватної
власності, і в результаті чого
автомобіль зазнав механічних
пошкоджень.

Дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушень відповідачем п.10.1
Правил дорожнього руху України, а тому
на місці пригоди на ім'я відповідача
було складено протокол про
адміністративне правопорушення.
Автомобіль зазнав механічних
пошкоджень.

Договірних зобов'язань між позивачем,
відповідачем та ОСОБА_1 не виникало.

3 серпня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
позивача із заявою про відшкодування
шкоди, заподіяної в результаті
пошкодження керованого ним
транспортного засобу.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якого не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність.

Судом також встановлено, що згідно
звіту про визначення вартості
матеріального збитку Асистантської
компанії «РЕВЕРС» №593 від 31 липня 2009
року вартість заподіяного збитку
ОСОБА_2 склала 5910 грн. 52 коп.

На підставі наказу №2207 від 9 вересня 2009
року сума відшкодування в розмірі 5570
грн. 52 коп. була перерахована ОСОБА_2, що
підтверджується платіжними
дорученнями за №№ 3036, 3374.

Відповідача ОСОБА_1 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП за порушення правил
дорожнього руху, що спричинили
пошкодження транспортних засобів.

Постановою судді Святошинського
районного суду міста Києва від 15 липня
2009 року до відповідача застосовано
адміністративне стягнення за вчинення
вказаного правопорушення у виді штрафу
- двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 340 грн.
Постанова набрала чинності.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільний, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постанова судді Святошинського
районного суду міста Києва про
притягнення відповідача до
адміністративної відповідальності
набрала чинності та є обов'язковою для
суду з питань чи мали місце дії,
наслідком яких було настання
відшкодування, та чивчинені вони
самевідповідачем.

З урахуванням наведених обставин суд
першої інстанції вірно вважав, що
відповідач є відповідальним за збитки,
завдані дорожньо-транспортною
пригодою, яка мала місце 22 червня 2009
року. Позивач попередньо виплативши
відшкодування у зв'язку з цими
обставинами має право регресу до
заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

При подачі до суду заяви позивачем був
сплачений судовий збір в розмірі 243
гривні 60 коп., що підтверджується
платіжним дорученням №31796 від 11
березня 2014 року і вказані витрати
підлягали стягненню з відповідача на
користь позивача.

Також суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що з відповідача
необхідно стягнути суму коштів,
понесених внаслідок надання юридичної
допомоги 1500 грн.

Посилання апелянта на ту обставину, що
рішення ухвалено з порушення норм
процесуального права, а саме не був
врахований строк позовної давності, не
може бути взятий до уваги, оскільки
позивач звертався з вказаним позовом у
липні 2012 року, однак 25 жовтня 2012 року
Миронівським районним судом Київської
області було постановлено ухвалу про
залишення позову без розгляду у зв'язку
з повторною неявкою представника
позивача, однак підтвердження того що
зазначена ухвала надсилалася позивачу
в справі відсутні, а тому строк
позовної давності вважається не
пропущеним.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про порушення судом норм матеріального
і процесуального права безпідставні,
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та
враховуючи, що обставини справи судом
встановлені відповідно до наданих
пояснень сторін та письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення постановлене з дотриманням
вимог матеріального і процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Миронівського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської
області набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подачі
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Олійник В.І.

Судді:
Суханова Є.М.

Іванова І.В.