Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 8» січня 2014 р. Кіровський
районний суд м. Донецька в складі:

судді Юр'євої Т.І.,

при секретарі Власенко Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку справу за
позовом ОСОБА_1 до ВВД ФССНВВ
Кіровського району м. Донецька про
відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом, у
якому вказує, що він працював на
шахті ім. Скочинського О.С. у якості
машиніста підземних установок з
повним робочим днем у шахті.

24 грудня 2003 р. з ним стався нещасний
випадок на виробництві, внаслідок чого
сталося вичленення двох голеній ніг,
згідно чого він став інвалідом 1 групи.
Відповідно до акту по формі Н-1 № 61 від
24.12.2003 р. вина шахти у вказаному
нещасному випадку встановлена.

Висновком МСЕК № 086622 від 7.04.2004 р. йому
була встановлена 1 група інвалідності
по трудовому каліцтву. Йому
встановлена втрата професійної
працездатності на рівні 100 % терміном на
2 роки. Надалі, згідно висновку СМЕК від
26.04.2006 року йому повторно встановлена 1
група інвалідності по трудовому
каліцтву, та встановлена втрата
професійної працездатності на рівні 100
% безстроково.

Позивач вважає, що йому завдана
моральна шкода в розмірі 50 000 грн.
Позивач просить стягнути моральну
шкоду з ВВД ФССНВВ Кіровського району
м. Донецька, оскільки, у зв’язку із
пошкодженням здоров’я, він має
серйозні порушення нормальної
життєдіяльності, він втратив звичайні
життєві зв’язки, йому потребує значних
додаткових зусиль для організації його
життя.

У судовому засіданні позивач
повністю підтримав позовні вимоги,
суду дав пояснення, аналогічні
викладеним у позові.

Представник відповідача позов не
визнав, суду пояснив, що позивач
отримує регрес у повному обсязі.
Відсутні медичні дані про перенесені
стресові, депресивні й інші негативні
прояві у стані здоров’я. Позивач не
обґрунтував моральні страждання і з
якого розрахунку він розрахував
вказану суму. Позивач не надав суду
висновок МСЕК про заподіяння йому
моральної шкоди. Просить суд відмовити
у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач працював
на шахті ім. Скочинського О.С. у якості
машиніста підземних установок з
повним робочим днем у шахті.

24 грудня 2003 р. з ним стався нещасний
випадок на виробництві, внаслідок чого
сталося вичленення двох голеній ніг,
згідно чого він став інвалідом 1 групи.

Відповідно до акту по формі Н-1 № 61 від
24.12.2003 р. вина шахти у вказаному
нещасному випадку встановлена.

Висновком МСЕК № 086622 від 7.04.2004 р. йому
була встановлена 1 група інвалідності
по трудовому каліцтву. Йому
встановлена втрата професійної
працездатності на рівні 100 % терміном на
2 роки. Надалі, згідно висновку СМЕК від
26.04.2006 року йому повторно встановлена 1
група інвалідності по трудовому
каліцтву, та встановлена втрата
професійної працездатності на рівні 100
% безстроково.

В результаті трудового каліцтва
позивач переніс сильний фізичний біль,
почуття страху та безпорадності,
позивачеві заподіяні моральні
страждання, погіршилося здоров’я,
порушений його звичний спосіб життя –
йому необхідна постійна стороння
допомога, втрачені нормальні життєві
та виробничі стосунки. Він позбавлений
можливості реалізації своїх звичок та
бажань у зв’язку з неможливістю
подальшого активного суспільного
життя та необхідністю постійного
лікування та перебування в медичних
установах. Він втратив попередню
роботу, зв'язок із трудовим колективом
і суспільством. Він втратив нормальні
життєві зв'язки, що вимагає від нього
величезних зусиль для організації
свого життя.

Суд вважає, що у матеріалах справи є
достатньо даних для висновку про те, що
позивачу дійсно заподіяні моральні
страждання у зв’язку із трудовим
каліцтвом.

Суд вважає, що позивач відчував та
продовжує відчувати моральні
страждання, у зв’язку із чим не може
реалізувати свої сталі звички та
бажання, що у сукупності вимагає від
позивача додаткових зусиль для
організації свого життя.

За змістом ст. ст. 1, 21, 28, 34 Закону
України «Про загальнообов’язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» на
відповідача покладено обов’язок
відшкодувати застрахованим особам
моральну шкоду за наявності факту
заподіяння йому цієї шкоди.

П. 4.1. Рішення Конституційного Суду
України від 27.01.2004 р. № 1-9/2004 зазначено,
що ушкодження здоров’я, заподіяне
потерпілому під час виконання трудових
обов’язків, незалежно від ступеня
втрати професійної працездатності,
спричиняють йому моральні страждання.

У зв’язку з тим, що позивач пройшов
МСЕК 7.04.2004 р., яка встановила йому
процент втрати професійної
працездатності -100%, та 1 групу
інвалідності, відшкодування шкоди йому
зобов’язаний виконувати відповідач –
ФССНВВ Кіровського району м. Донецька.

У відповідності зі ст. 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, виплачуючи
йому, зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Відповідно до ст. 23 Цивільного Кодексу
України та п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом,
залежно від характеру заподіяних
фізичних та душевних, їх глибини та
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення можливості їх реалізації,
а також інших негативних наслідків, з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення, при визначення
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості,
тому задовольнити вимоги позивача про
стягнення з відповідача 50 000 грн. в
порядку відшкодування моральної шкоди
суд не находить можливим, оскільки така
сума є завищеною та не відповідає
глибині моральних та фізичних
страждань позивача.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності,
справедливості і соразмірності
завданої моральної шкоди, з огляду на
важкі безстрокові наслідки трудового
каліцтва, постійний характер
негативних наслідків, обмеження
життєдіяльності, порушення та зміну
звичайного укладу життя і особистих
зв’язків, вважає за можливе та
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 30 000 грн. в порядку
відшкодування моральної шкоди, що буде
еквівалентним завданим моральним
стражданням.

Підстав для стягнення моральної шкоди
у більшому розмірі у суду не мається.

На підставі викладеного й керуючись ст.
ст. 1, 21, 28, 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», рішенням
Конституційного суду 27.01.2004 р. № 1-9/2004,
ст. ст. 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ВВД ФССНВВ Кіровського
району м. Донецька про відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ВВД ФССНВВ Кіровського
району м. Донецька на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.(
тридцять тисяч грн.).

Рішення може бути оскаржене протягом 10
днів з дня його оголошення.

Суддя: