Справа № 201/8141/13-ц
Провадження № 2/201/89/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мельниченко С.П.

при секретарі
Білодід Ю.П.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк", третя
особа ОСОБА_2 про визнання договорів
недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ПАТ КБ "Приватбанк", третя особа ОСОБА_2
в якому позивач просить суд:

- визнати недійсним договір поруки №
2008-ПМ/47 від 09.06.2008 року, укладений між
ним та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- визнати недійсним договір поруки №
2008-ПМ/8 від 07.02.2008 року, укладений між ним
та ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обгрунтування своїх позовних
вимог позивач посилається на те, що він
не підписував вищевказані договори
поруки, а отже волевиявлення позивача
на їх укладення не було, що згідно п. 3
ст. 203 ЦК України є підставою для
визнання цих договорів недійсними.
Також вказані договори не були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що згідно п. 5 ст. 203
ЦК України є підставою для визнання цих
договорів недійсними.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив задовольнити їх. Зазначив, що
незважаючи на відсутність у сторін
оригіналу договору поруки № 2008-ПМ/8 від
07.02.2008 року він також підлягає визнанню
недійсним, так як на підставі копії
цього договору ПАТ КБ «ПриватБанк»
звертається до суду з вимогою
стягнення заборгованості за кредитним
договором, який начебто забезпечений
оспорюваним договором поруки.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову посилаючись на його
необгрунтованість та зазначив, що
оригіналу договору поруки № 2008-ПМ/8 від
07.02.2008 року він не має змоги надати, так
як цей договір вилучено під час
проведення досудового розслідування у
кримінальній справі.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась, про причини
неявки суд до відома не поставила.

Суд, заслухавши позивачів, їх
представників, представника
відповідача, дослідивши матеріали
цивільної справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги позивачів
обгрунтовані та підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом по справі встановлено факт, що
09.06.2008 року від імені ПАТ КБ
«ПриватБанк» з одного боку, та від
імені ОСОБА_1 з іншого боку, підписано
договір поруки № 2008-ПМ/47, згідно умов
якого ОСОБА_1 поручився перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» за виконання ОСОБА_2 своїх
зобов'язань по кредитному договору №
2008-ПМ-47 від 09.06.2008 року (т. 1 а.с. 61).

З висновку № 3162-13 від 03.03.2014 року
судової почеркознавчої експертизи
вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1
з боку поручителя в договорі поруки №
2008-ПИ/47, укладеного 09.06.2008 року між
ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою, а
отже суд приходить до беззаперечного
висновку, що вищевказаний договір
поруки підписано не позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203
цього Кодексу.

Оскільки позивач не приймав участі в
укладені оспорюваного договору поруки
№ 2008-ПМ/47, що встановлено висновком
судової почеркознавчої експертизи, то
він має право вимагати визнання угоди
недійсною на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК
України, як такої, що не відповідає його
внутрішній волі.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про визнання недійсним договору поруки
№ 2008-ПМ/8 від 07.02.2008 року, то вони
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Жодною зі сторін не надано суду жодного
доказу, який вказував би на укладення
договору поруки № 2008-ПМ/8 від 07.02.2008
року, як не надано і протоколу
вилучення цього договору, на що
посилається представник відповідача.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема з договорів.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Оскільки сторонами не надано доказів
укладення договору поруки № 2008-ПМ/8 від
07.02.2008 року, то між ними і не виникло
зобов'язань визначених ч. 1 ст. 553 ЦК
України, а отже у суду немає й підстав
для визнання цього договору недійсним
і припинення зобов'язань, які не
виникли.

На підставі викладеного, керуючись ст.
203, 215 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 44, 60, 61, 128,
212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк", третя особа ОСОБА_2
про визнання договорів недійсними
задовольнити частково.

Визнати недійсним договір поруки №
2008-ПМ/47 від 09.06.2008 року, укладений між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" на користь держави судовий
збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С.П. Мельниченко