Справа № 686/1113/14-ц
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20 лютого 2014 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного
суду Логінова С.М., ознайомившись з
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, розподіл майна подружжя,

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю, розподіл
майна подружжя, посилаючись на те, що
10.08.1993 р. їй було виділено земельну
ділянку площею 0,10 га для будівництва та
обслуговування будинку в АДРЕСА_2, яка
пізніше була нею приватизована. У тому
ж році самовільно за її кошти був
змонтований фундамент під забудову та
вимурований перший поверх будинку,
який перекрили залізобетонними
плитами. Пізніше був отриманий дозвіл
на забудову.

У 1994 р. ОСОБА_1 вступила у цивільний шлюб
з ОСОБА_2. Від сумісного проживання у 1994
році у них народився син ОСОБА_3, у
свідоцтві про народження прізвище сина
було зазначене Гарник, а по батькові
син зареєстрований на відповідача. У 2001
р. у них народився другий син ОСОБА_4 у
свідоцтві про народження якого,
батьком записаний відповідач.

Проживали однією сім'єю у батьків
позивача у с. Трибухівка, Летичівського
району, щоденно на роботу у м.
Хмельницький їздили автомашиною
відповідача.

У відповідача також була земельна
ділянка площею 0,06 га за адресою
АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 запропонував їй продати
земельну ділянку з забудовою і за
вирученні гроші на його земельній
ділянці побудувати житлове та
виробниче приміщення з метою спільного
проживання та зайняттям виробництвом
для бізнесу.

ОСОБА_2 переконував, що за земельну
ділянку ОСОБА_1 та забудову при продажі
вони виручать більше грошей, оскільки
площа її земельної ділянки більша за
його на 0,04 га і мається забудова.

04.10.2007 р. вказане майно ОСОБА_1 продала
ОСОБА_5, мешканці АДРЕСА_1, за 36 000 дол.
США, що на той час становило 179450 грн.
Після нотаріального оформлення
договору купівлі-продажу всі гроші у
сумі 36000 дол. США ОСОБА_1 передала ОСОБА_5
на будівництво житла та виробничих
об'єктів на його земельній ділянці.

За виручені гроші від продажу майна
ОСОБА_1 на даний час побудували житлове
приміщення та не добудували виробниче
приміщення. На будівництво грошей не
вистачало і позивач їх позичила у своєї
матері. Всього було позичено 17220
гривень та 600 дол. США.

Всього позивачем було витрачено на
вказане будівництво 201470 грн. При
сумісному проживанні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
побудували дві квартири - двокімнатну
та трикімнатну.

В січні 2012 року ОСОБА_1 з дітьми та
відповідачем поселилися у збудоване
житлове приміщення за адресою АДРЕСА_3,
а зимою 201З року ОСОБА_2 вигнав ОСОБА_1
разом з дітьми.

ОСОБА_1 посилається на те, що вона має
право на майно набуте за її кошти та
майно набуте за спільні кошти.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором. За рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатні для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час є
неповнолітнім і відповідач на
утримання сина аліментів не сплачує,
матеріальної допомоги не надає, а тому
на підставі ст. 70 ч. 3 СК України суд має
право збільшити розмір розподілу майна
на користь неповнолітнього ОСОБА_4.

ОСОБА_1 просить встановити факт
сумісного проживання однією сім'єю
ОСОБА_2 з ОСОБА_1, визнати її
співвласником двохкімнатної та
трьохкімнатної квартир і виробничого
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, які були придбані ОСОБА_1 та
відповідачем; стягнути з ОСОБА_2 на її
користь 201470 грн., які були витрачені на
будівництво житлового та виробничого
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3; поділити у рівних частинах
житлове та виробниче приміщення, яке є
спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
збільшивши частку ОСОБА_1 за рахунок
неповнолітнього сина ОСОБА_4

Пред'явлена позовна заява ухвалою суду
від 30.01.2014 року була залишена без руху,
оскільки не відповідала вимогам ст. 119
ЦПК України. Позивачу слід було
доплатити судовий збір та визначитись
з предметом позову, зазначивши яке
право порушено та визначитись із
способом його захисту, який
встановлений законодавством, а саме:
визнати право власності на
двохкімнатну та трьохкімнатну
квартиру і виробниче приміщення та
стягнути їх вартість чи визнати право
власності за позивачем на означене
майно та здійснити його розподіл; у
позові також слід було зазначити які
саме житлові та виробничі приміщення
позивач просить розподілити між нею та
ОСОБА_2 та вказати їх площу та
місцезнаходження.

Для виправлення зазначених в ухвалі
недоліків був встановлений строк до 20
лютого 2014 року. Позивачем доплачено
судовий збір у сумі 2014,70 грн. та 121,80 грн.,
однак інші недоліки позовної заяви
позивачем не усунуті. ОСОБА_1 в заяві
про виправлення недоліків позовної
заяви просить залишити за нею
трьохкімнатну квартиру в
новозбудованому приміщенні, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.2 ст. 16 Цивільного
кодексу України способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно з ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України якщо
позивач відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України,
позовна заява вважається поданою в
день її первісного подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Керуючись ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя

ухвалила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, розподіл майна подружжя,
вважати неподаною та повернути.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, що стали підставою
для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом 5 днів до
Апеляційного суду Хмельницької
області.

Суддя
Логінова С.М.