Справа № 541/3760/13-ц
Провадження №2/541/152/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області
в складі:

головуючої, судді
- Куцин В. М.,

при секретарі
- Борисенко М. Б.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Миргород
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором
позики.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначав, що 20 березня 2013 року між
позивачем та відповідачем було
укладено письмовий договір відповідно
до умов якого ОСОБА_1 передав в позику
відповідачу ОСОБА_2 3000 доларів США та 3000
Євро, про що останній власноручно
написав розписку, де вказав дату
повернення боргу 20.12.2013 року. Однак в
визначений відповідачем термін борг не
повернув, на звернення позивача з метою
з'ясування причин не виконання
зобов'язання від спілкування
ухиляється, тому позивач був змушений
звернутися до суду з позовом про
стягнення суми боргу відповідно до
офіційного курсу долара США та Євро до
української гривні, яка відповідно на
момент звернення до суду становить 3000
доларів США - 24600 грн. та 3000 Євро - 34000
гривень та понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримуючи позовні вимоги пояснив, що
з відповідачем він знайомий давно.
20.03.2013 року ОСОБА_2 звернувся до нього з
проханням надати в позику грошові
кошти. В цей же день, у власному будинку
на АДРЕСА_1 він передав відповідачу 3000
доларів США та 3000 Євро. ОСОБА_2 отримав
ці кошти та передав йому розписку про
отримання коштів і зазначив строк
повернення 20.12.2013 року. Крім того,
відповідно до умов цього ж договору
відповідач зобов'язався сплачувати
позивачу відсотки в розмірі 1,5%
щомісячно від суми позики. ОСОБА_2 лише
один раз виконав свої зобов'язання по
сплаті відсотків, після чого почав
уникати зустрічі та спілкування з
позивачем. Оскільки, минув час коли
відповідач повинен був повернути
позику, однак останній її не повернув,
тому він звернувся до суду та просив
стягнути на його користь суму позики
відповідно до офіційного курсу долара
США та Євро на день постановлення
рішення з урахуванням інфляційних
втрат та судові витрати, які він поніс -
судовий збір, оплата адвокату та
оплата за оголошення в газеті про
розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явився, про місце та час
розгляду справи повідомлений належним
чином (а.с.14,17,30,36).

В зв'язку з неявкою в судове засідання
сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутність відповідача на
підставі наявних у справі даних та
доказів, відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК
України та ухвалення заочного рішення
відповідно до ст.224 ЦПК України,
оскільки позивач не заперечує проти
такого вирішення справи.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, дослідивши
письмові докази по справі, суд вважає,
що заявлений позов необхідно
задовольнити з наступних підстав.

Статтею 1047 ЦК України визначено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо сума позики не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, або речі, визначені
родовими ознаками,у такій сумі
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку
встановленому договором.

Як встановлено судом, 20 березня 2013 року
ОСОБА_1 передав в позику ОСОБА_2 3000
доларів США та 3000 Євро. Відповідач
ОСОБА_2 надав йому розписку про
повернення цих коштів до 20.12.2013 року
(а.с.37). Таким чином, між сторонами був
укладений договір позики з дотримання
вимог ст. 1047 ЦК України. Як стверджує
позивач у зазначений термін відповідач
не повернув коштів отриманих у позику.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Оскільки боржник, відповідач по справі
ОСОБА_2, добровільно не задовольнив
вимоги кредитора, позивача по справі
ОСОБА_1, не повернув позику, виходячи з
принципу диспозитивності, зважаючи, що
позовні вимоги ОСОБА_1 підтверджені
належним доказом, письмовим договором
позики, а відповідачем не надано
будь-яких заперечень проти заявлених
позовних вимог, суд вважає, що вимоги
позивача про стягнення коштів, які були
передані позивачем у позику
відповідачу, з урахуванням офіційного
курсу Національного Банку України
української гривні до іноземної валюти
на день постановлення рішення, 17.03.2014
року, який становить за 100 доларів США -
960,07 грн., 100 Євро - 1332,96 грн., ґрунтуються
на законі і підлягають до задоволення в
розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно
- 28802 гривні та 3000 Євро, що еквівалентно
39988 гривень 84 копійки (а.с.39,40).

В зв'язку з задоволенням позову,
відповідно до ст.88 ЦПК України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача понесені ним і
документально підтверджені судові
витрати (сплата судового збору, витрати
за надання правової допомоги та
витрати пов'язані з публікацією в пресі
оголошення про виклик відповідача) в
сумі 966 грн. (а.с.1,8,38)

Оскільки, на час постановлення рішення
судом в порівнянні з моментом
звернення позивача до суду з позовом,
зріс офіційний курс української гривні
до іноземної валюти та враховуючи,
задоволення судом позову позивача в
повному обсязі, тому недоплачена сума
судового збору 142 грн. (688-546) підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 62, 64, 88, 208, 209, 213, 215,
224-228, 294 ЦПК України, cт.ст.526, 610, 611, 1049 ЦК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_2 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста
Біла Калитва Ростовської області - 3000
(три тисячі ) доларів США, що
еквівалентно - 28802 (двадцять вісім тисяч
вісімсот дві) гривні та 3000 (три тисячі )
Євро, що еквівалентно 39988 (тридцять
дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят
вісім) гривень 84 копійки та 966 (дев'ятсот
шістдесят шість) гривень судових
витрат, всього 69756 (шістдесят дев'ять
тисяч сімсот п'ятдесят шість) гривень 84
копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 - 142 (сто сорок дві)
гривні судового збору на користь
держави.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області, через
Миргородський міськрайонний суд
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: В. М. Куцин