АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/8904/2014
1 інстанції - Гайдук С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Іванченка М.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 27 травня 2014
року про закриття провадження в справі
за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Надра» про визнання кредитного
договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2, через представника,
звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра» про визнання
правочину недійсним. Просила суд
постановити рішення, яким визнати
недійсним кредитний договір № 2978/12/08-МК
від 17 вересня 2008 року укладений між нею
та ПАТ КБ «Надра», оскільки даний
правочин був вчинений з порушенням
положень Закону України «Про захист
прав споживача», Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
ст.ст. 203, 215, 216, 548 ЦК України.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра»
подав до суду заяву про закриття
провадження у справі. Заяву
обґрунтовував тим, що рішенням
Комсомольського міського суду
Полтавської області від 01 квітня 2011
року було відмовлено у задоволенні
позовних вимог позивачки ОСОБА_2 до ПАТ
КБ «Надра» про визнання недійсним
кредитного договору № 2978/12/08-МК від 17
вересня 2008 року укладеного між
позивачкою та банком з тих самих
підстав, які заявлені у даному спорі.
Ухвалою Судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Полтавської
області від 22 червня 2011 року зазначене
рішення було залишено без змін та
набуло законної сили. А тому відповідно
до положень п.2 ч. 1 ст.205 ЦПК України
просив провадження в даній справі
закрити.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.05.2014 року закрито
провадження в справі за позовом ОСОБА_2
до Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «Надра» про
визнання кредитного договору
недійсним на підставі п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду. В скарзі посилався на те, що
ухвала суду першої інстанції є
незаконною, прийнята з порушенням норм
процесуального права, так як суду були
надані судові рішення, копії яких були
не завірені, а тому суд не мав права їх
приймати.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник позивача доводи скарги
підтримав.

Представник відповідача до суду не
з`явився. Про день і час розгляду справи
повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 160 ЦПК України визначено,
що головуючий керує ходом судового
засідання, забезпечує додержання
послідовності і порядку вчинення
процесуальних дій, здійснення
учасниками цивільного процесу їх
процесуальних прав і виконання ними
обов'язків, спрямовує судовий розгляд
для забезпечення повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
справи, усуваючи із судового розгляду
все, що не має істотного значення для
вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо набрали
законної сили рішення суду або ухвала
суду про закриття провадження у справі
у зв'язку з відмовою позивача від
позову або укладення мирової угоди
сторін, ухвалені або постановлені з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивач звернулася
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» про визнання правочину
недійсним, а саме кредитного договору
№2978/12/08-МК від 17 вересня 2008 року. В
обґрунтування позовних вимог
зазначала, що оскільки даний правочин
був вчинений з порушенням положень
Закону України «Про захист прав
споживача», Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
ст.ст. 203, 215, 216, 548 ЦК України, то такий
підлягає визнанню недійсним.

Разом з тим, рішенням Комсомольського
міського суду Полтавської області від
01 квітня 2011 року, яке набрало чинності 22
червня 2011 року згідно ухвали
Апеляційного суду м. Києва, відмовлено
в задоволенні аналогічного позову.

Зі змісту даного рішення та тексту
позовної заяви слідує, що позивачка
ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
тієї ж сторони ПАТ КБ «Надра» про той
самий предмет і з тих самих підстав.

За встановлених судом першої інстанції
обставин, коли позивач повторно
звернувся з позовом з тим же суб'єктним
складом сторін, про той самий предмет і
з тих самих підстав, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про закриття провадження в
даній справі.

Доводи апеляційної скарги, щодо не
подання суду оригіналів судових
рішень, або належним чином завірених
копій, колегія суддів не приймає,
виходячи з наступного .

Відповідно до ст.64 ЦПК України,
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Письмові докази, як правило, подаються
в оригіналі. Якщо подано копію
письмового доказу, суд за клопотанням
осіб, які беруть участь у справі, має
право вимагати подання оригіналу.

В матеріалах справи, а також в журналі
судового засідання відсутні будь-які
клопотання позивача чи його
представника про витребування
оригіналів судових рішень на підставі
яких суд закрив провадження в даній
справі. Не заявлялось про витребування
оригіналів доказів і в апеляційному
суді.

Крім того, позивачем не оспорюється
існування таких рішень, їх зміст, а
оспорюється їх неналежне оформлення,
що не дає підстав вважати їх
неналежними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що копії рішень ухвалених з приводу
спору між тими самими сторонами, про
той самий предмет і з тих самих підстав
не оформлені відповідно до п. п. 12.4, 13.6,
13.7 Інструкції з діловодства в місцевих
загальних судах, апеляційних судах
областей, апеляційних судах міст Києва
та Севастополя, Апеляційному суді
Автономної Республіки Крим та Вищому
спеціалізованому суді України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, затвердженою наказом Державної
судової адміністрації України від 17
грудня 2013 року № 173, колегією суддів не
приймає, оскільки вищезазначена
інструкція «розроблена відповідно до
положень Конституції та законів
України, інших нормативно-правових
актів, що визначають порядок
організації та діяльності органів
судової влади, та встановлює правила
ведення діловодства в МС, АС, ВССУ і
регламентує порядок роботи з
документами з моменту їх надходження
чи створення в суді до знищення в
установленому порядку або передачі до
державної архівної установи», і не
встановлює будь-яких обмежень для
допустимості доказів, порядку їх
подання та оцінці визначеного ЦПК
України.

Інші доводи в апеляційній скарзі
відсутні.

Зміст оскаржуваної ухвали не дає
жодних підстав для висновку про те, що
судом першої інстанції було допущено
порушення норм процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням
вимог закону, а тому відповідно до ст.
312 ЦПК України колегія суддів відхиляє
апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 27 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: