Справа № 751/513/14 Провадження №
22-ц/795/698/2014 Головуючий у I інстанції
-Овсієнко Ю. К. Доповідач - Хромець Н.
С.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець
Н.С.суддів:Бечка Є.М., Горобець Т.В. при
секретарі:Рудик І.І.за
участю:представника позивача Рожка
С.М., відповідача ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 10 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк „ПриватБанк" до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 10 лютого 2014 року
позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_6
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 20102 грн. 57 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6
просить скасувати рішення суду через
порушення судом норм матеріального
права та неповного з'ясування обставин,
що мають значення для справи.
Відповідач зазначає, що суд грубо
порушив правила ч. 5 ст. 261 ЦК України та
послався на Умови та правила надання
банківських послуг щодо строку дії
договору як на підставу відмови
застосування строку позовної давності.
Суд не прийняв до уваги Постанову
Верховного Суду України від 06.11.2013
року, якою зазначено, що в
законодавстві визначаються різні
поняття як „строк дії договору" та
„строк виконання зобов'язання", що
початок перебігу строку позовної
давності починається з моменту
невиконання зобов'язання. На думку
відповідача, не було досліджено також
п.5.4 Правил користування платіжною
карткою, де зазначено порядок
погашення боргових зобов'язань, не
враховано, що відповідно до анкети
термін дії картки встановлено до 05.2008
року, тобто строк виконання
зобов'язання настав ще в 2008 році та
жодним чином не пов'язаний зі строком
дії договору. Також відповідач звертає
увагу на п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 та п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України
„Про захист прав споживачів" , якими
передбачено заборону вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

В письмових запереченнях, які
надійшли до апеляційного суду від
позивача, зазначено, що він заперечує
проти задоволення апеляційної скарги
та просить рішення суду залишити без
змін. Звертає увагу, що строк дії
платіжної карти ОСОБА_6 був
встановлений до травня 2008 року, потім
було здійснено перевипуск даної
картки зі строком дії до травня 2012 року
та наступний перевипуск зі строком дії
до травня 2016 року. Дані дії позивача
передбачені п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, п.3.1.3
Правил користування платіжною
карткою, з якими відповідач погодився
шляхом вчинення підпису, отже строк
остаточного повернення кредиту за
кредитною карткою є 31 травня 2016 року.

Заслухавши доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що
18 червня 2006 року між закритим
акціонерним товариством комерційний
банк „Приватбанк" , правонаступником
якого є ПАТ КБ „Приватбанк", та ОСОБА_6
укладено кредитний договір № б/н , за
яким останній отримав платіжну картку
з кредитним лімітом 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідач зобов'язання за
вказаним кредитним договором належним
чином не виконав, у зв'язку з чим
виникла заборгованість, яка станом на 10
листопада 2013 року становила 20102 грн. 57
коп. та складається із суми
заборгованості за кредитом - 4573 грн. 56
коп., заборгованість по відсотках за
користування кредитом - 14095 грн. 55 коп.,
штраф (фіксована сума) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 933 грн. 46 коп. , що
підтверджується розрахунком (а.с. 5-7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
невиконання вимог кредитного
договору, несплата грошей на
повернення кредиту та нарахованих
процентів за користуванням кредитом є
істотним порушенням умов кредитного
договору та підставою для стягнення
боргу з відповідача, що відповідає
матеріалам справи та вимогам ст. 526, 527,
625, 1048 ЦК України.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. В разі , якщо
впродовж цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припиненні дії Договору, він
автоматично пролонгується на такий же
строк.

Пролонгація договору полягає у
продовженні його строку зі збереженням
тих умов, на яких його було укладено
(якщо інше не передбачено договором),
зокрема щодо самої умови про порядок
пролонгації договору, які також
залишаються чинними.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов. Перебіг
позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення. Умовами даного
договору графік погашення кредиту не
передбачений.

Враховуючи п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, відсутність в
матеріалах справи інформації з обох
сторін про припинення дії договору,
п.3.1.3 та 5.4 Правил користування
платіжною карткою, що умовами
кредитного договору не передбачено
погашення боргу частинами (графік
погашення кредиту не складався)
підстави застосування строку позовної
давності відсутні, як правильно
зазначив суд першої інстанції в
рішенні суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеному
рішенні, у зв'язку з чим підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.
Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 10 лютого 2014
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: