Справа № 2-61/2011(1)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді:
Федосєєва С.В.

при секретарі:
Яременко Ю.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

за участю представника позивача:
ОСОБА_2

за участю відповідача
ОСОБА_3

за участю представника відповідача:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна , нажитого під
час шлюбу та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права
власності ,

В С Т А
Н О В И В :

В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна нажитого під час шлюбу. Свій
позов мотивує тим, що 26 червня 1991 року
між нею та позивачем був
зареєстрований шлюб , який на підставі
Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 17 червня 2009 року було
розірвано та на підставі відповідного
актового запису №607 від 09липня 2009 року
їй та відповідачу було видане
Свідоцтво про розірвання шлюбу.
Зазначає, що шлюбний договір між нею та
відповідачем не укладався , будь-яких
домовленостей про поділ спільно
нажитого майна , зазначеного в позові
не існує.

Посилається також на те, що
перебуваючи з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, в 2005 році вона
звернулася до Дніпровського райсуду м.
Києва із позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна, нажитого під час шлюбу , про
наявність якого їй було відомо на час
подання вказаного позову та наводить
перелік вказаного майна.

Відповідно до Ухвали Дніпровського
районного суду м. Києва від 09.11.2005 року
їй було виділено у власність , зокрема
серед іншого 12 частина автомобіля
«Шкода Фабія» 2001 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_1, вартістю 30 000 грн.

Зазначає, що після поділу майна вона
продовжувала проживати спільно з
відповідачем, вела з ним спільне
господарство та мала спільний бюджет.

Вказує, що у вересні 2006 року нею з
відповідачем за спільні кошти був
придбаний автомобіль «Міцубісі
Лансер», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2,
який було зареєстровано на
відповідача. Також за спільні сімейні
кошти відповідач 24 травня 2008 року
придбав автомобіль «Міцубісі
Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_3. Крім цього, за час шлюбу був
також придбаний автомобільний причеп
вартістю 3000 грн. Загальну вартість
вказаного майна оцінює в розмірі 222 420
грн. Посилається на те, що поділ
вказаного майна є неможливим.

Просила визнати за нею право власності
на 12 частину зазначених вище
автомобілів

«Міцубісі Лансер» 2005 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_2, «Міцубісі Аутлендер», 2007
року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 та на 12
частину автомобільного причепу.

30 грудня 2010 року позивачка змінила
позовні вимоги та подала до суду
позовну заяву із уточненнями та
доповненнями (1 том а.с. 60-64) , в якій
просить суд: визнати за нею право
власності та стягнути з ОСОБА_3 12
частину вартості майна , набутого під
час спільного шлюбу, а саме: на
автомобілі «Міцубісі Лансер» 2005 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_2, «Міцубісі
Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_3, автомобільний причеп НОМЕР_5 ,
всього на загальну суму 163 229,91 грн.,
стягнути з ОСОБА_3 на її користь
матеріальний збиток в сумі 64968,19 грн. та
судові витрати , у т.ч. витрати на
послуги адвоката. При цьому
посилається на ч.2. ст. 31 ЦПК України та в
обґрунтування вказаного посилається
на Рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 17.08.2010 року , договір
доручення від 24.05.2008 року, відповідь
заступника Начальника Управління
державної автомобільної інспекції від
04.08.2009 року , корінець оголошення про
авто продажу , копії свідоцтв про
реєстрацію причепу, автомобіля
«Міцубісі Лансер», договори
купівлі-продажу автомобілів «Міцубісі
Лансер» та « Шкода Фабія», а також на
Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 09.11.2005 року. Загальну
вартість вказаного майна оцінює в
розмірі 326 459,82 грн., 12 частка якої
складає 163 229,91 грн. Вказує також на те,
що мировою угодою не було охоплено все
майно, нажите під час шлюбу .

У судовому засіданні вказана заява з
зміненими позивачкою позовними
вимогами була прийнята до розгляду
судом.

Відповідачем також 05.05.2011 року через
канцелярію суду була подана зустрічна
позовна заява про визнання права
власності, яка у судовому засіданні
ухвалою суду була прийнята судом до
спільного розгляду з первісним
позовом.

В обґрунтування зустрічного позову
ОСОБА_3 посилається на те, що після
поділу з ОСОБА_1 за її позовом та
відповідною Мировою Угодою в 2005 році
спільного майна зазначене фактично
призвело до повного припинення
шлюбних відносин між ним та ОСОБА_1
Вказує, що шлюбні відносини з ОСОБА_1
були тільки на папері. Зазначає , що він
проживав окремо від неї в будинку в с.
Велика Олександрівка , спільного
господарства та спільного бюджету з
нею не мав . Кожен з них жив на свої
особисті кошти . 17 жовтня 2005 року він
потрапив на автомобілі «Шкода - Фабія»
в аварію. Автомобіль був пошкоджений,
подальше обслуговування його було
витратним . ОСОБА_1 жодних витрат на
його ремонт та обслуговування не несла
. Вказаний авто був проданий та ним
придбаний іншій - «Міцубісі Лансер» ,
за гроші , які він взяв в борг у ОСОБА_6
Жодних коштів на його придбання ОСОБА_1
не надавала. У подальшому йому
запропонували придбати іншій
автомобіль «Міцубісі Аутлендер».
Відповідної суми кошітв на його
придбання не було, але пропозиція була
вигідною, що й спонукало його узяти
гроші в борг у ОСОБА_7 Саме за ці кошти
ним й було придбано автомобіль
«Міцубісі Аутлендер». ОСОБА_1 жодної
копійки на його придбання не
витрачала, але намагається визнати за
нею право власності на 12 частину цього
автомобіля, використовуючи при цьому
тільки формальну наявність Свідоцтва
про шлюб. Посилається на те , що
вказаний автомобіль був придбаний
тільки за його особисті кошти. Просить
вказаний автомобіль визнати його
особистою приватною власністю

В судовому засіданні позивачка та її
представник змінені позовні вимоги за
первісним позовом підтримали та
просили суд задовольнити їх.
Зустрічний позов не визнали та
заперечували проти його задоволення.

Відповідач та його представник проти
задоволення первісного позову
заперечували. Зустрічний позов
підтримали та просили задовольнити
його .

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи, у межах заявлених
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 позовних вимог за її
позовом. (ст. 11 ЦПК України), установив
наступне.

26 червня 1991 року між
позивачкою та відповідачем був
зареєстрований шлюб , який на підставі
Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 17 червня 2009 року було
розірвано . Вказані обставини
підтверджуються копією Свідоцтва про
укладання шлюбу ( 1 том а.с. 8) , копією
Свідоцтва про розірвання шлюбу (1 том
а.с.9) та копією Рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 17 червня 2009
року (1 том а.с.11) . Як встановлено в
судовому засіданні шлюбний договір між
ОСОБА_1та ОСОБА_3 не укладався.

Згідно зазначеного в Ухвалі
Дніпровського районного суду м. Києва
від 09.11.2005 року ( 1 том а.с. 10) між
сторонами був вже здійснений за їх
добровільною згодою поділ спільно
нажитого майна , у т.ч. визнано за
позивачкою зокрема право власності на
12 частину автомобіля «Шкода - Фабія»,
д.н. НОМЕР_1. Будь-яких доказів щодо
здійснення будь-яких дій з 2005 року щодо
реєстрації за зазначеною Мировою
Угодою свого права власності на 12
частину вказаного автомобіля в
органах ДАЇ позивачкою надано не було .
Відповідно своє право власності в
встановленому законом порядку
позивачка не зареєструвала .
Відповідно до відомостей , вказаних в
наявній в справі Довідці ДАЇ (том 1
а.с.15) за результатами пошуку «АМТ
фізичних та юридичних осіб» станом на
03.08.2009 року право власності на вказаний
автомобіль з 10.10.2006 року зареєстровано
за гр. ОСОБА_8.

Згідно копії Свідоцтва про
реєстрацію ТЗ (том 1 а.с.13) на ім'я
ОСОБА_3 в 1995 році був зареєстрований
причеп марка 81024, шасі ( рама) № НОМЕР_8,
реєстр. № НОМЕР_4.

Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію
ТЗ ( том 1 а.с.19) на ім'я ОСОБА_3 29.09.2006
року був зареєстрований автомобіль
«Міцубісі Лансер» 2005 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_2. Відповідно до відомостей
, вказаних в Довідці ДАЇ (том 1 а.с.17) за
результатами пошуку «АМТ фізичних та
юридичних осіб» станом на 03.08.2009 року
відомості відносно вказаного
автомобіля неактивні , вказаний
автомобіль 06.08.2008 року знятий з обліку
для реалізації. Відповідно до Угоди
купівлі-продажу від 06.09.2008 року,
укладеної на Товарній Біржі «Еверест»
( том 1 а.с. 67) зазначений автомобіль
проданий ОСОБА_3 ОСОБА_9 Відповідно до
Рішення Дніпровського районного суду
м.Києва від 17 серпня 2010 року за
відповідним позовом ОСОБА_1 вказана
Угода , а також Угода купівлі-продажу
автомобіля «Шкода - Фабія» , укладена
11.10.2006 року( том 1 а.с. 66) були визнані
недійсними.

Судом встановлено , що на момент
розгляду справи вказані автомобілі
«Шкода - Фабія» та «Міцубісі Лансер» в
фактичному володінні позивачки чи/або
відповідача не знаходяться, з
будь-якими вимогами про витребування
майна з чужого незаконного володіння
чи застосування реституції як наслідок
визнання вказаних вище угод купівлі -
продажу недійсними позивачка та
відповідач не зверталися.

Обраний позивачкою спосіб захисту
своїх прав та інтересів не відповідає
можливим за вказаних обставин
способам захисту . Майно , яке має
спеціальний порядок реєстрації права
власності , може бути предметом спору
між подружжям, якщо цей порядок був
виконаний, це стосується й
транспортних засобів. Захист своїх
прав позивачка може здійснити шляхом
звернення до суду та витребування
майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до відомостей вказаних в
наявній в справі Довідці ДАЇ (том 1
а.с.16) за результатами пошуку «АМТ
фізичних та юридичних осіб» станом на
03.08.2009 року за ОСОБА_3 28.05.2008 року був
зареєстрований також автомобіль
«Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_3. Вказаний запис активний.

Як вбачається з змісту її позовних
вимог , Позивачка - ОСОБА_1 просить
визнати за нею право власності на
вказані автомобілі « Міцубісі Лансер»,
«Міцубісі Аутлендер» та автомобільний
причеп НОМЕР_5.

Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини по справі, оцінивши надані в
порядку ст. 60 ЦПК України докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність підстав , передбачених
законом , для задоволення первісного
позову та позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання права власності
та стягнення з ОСОБА_3 12 частини
вартості майна , набутого під час
спільного шлюбу, а саме : на автомобілі
«Міцубісі Лансер» 2005 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_2, «Міцубісі Аутлендер», 2007
року випуску, д.н.з. НОМЕР_3,
автомобільний причеп НОМЕР_5 , всього
на загальну суму 163 229,91 грн., стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріального збитку в сумі 64968,19 грн .
Суд звертає увагу на те, що вказані
вимоги є взаємовиключними.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Звернувшись до суду 30.12.2010 року з
відповідною заявою позивачка ,
використовуючи на власний розсуд
надані їй законом процесуальні права ,
змінила свої позовні вимоги та просить
суд визнати за нею право власності на
обидва зазначені нею автомобіля та
причеп,стягнути кошти та матеріальний
збиток з відповідача .

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено,
що дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, незалежно
від розірвання шлюбу.

Позовних вимог щодо поділу спільного
майна подружжя позивачкою не заявлено.

Відповідно до загальних положень про
право власності , викладених в ст. 319 ЦК
України , власник володіє,
користується , розпоряджається своїм
майном на власний розсуд . Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Згідно ст.321 ЦК України «Право
власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
ч.2 ст.59 ЦПК України встановлено, що
обставини , які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Судом були роз'яснено
сторонам їх процесуальні права, у т.ч. й
щодо звернення до суду з клопотаннями
про призначення експертизи. Позивачка,
користуючись своїми процесуальними
правами на власний розсуд, з будь-якою
заявою щодо призначення експертизи та
визначення дійсної ринкової вартості
майна не зверталася.

Суд не приймає до уваги доводи
позивачки щодо визначення нею вартості
вказаного нею в позові майна, оскільки
зазначене нею є припущенням та не
підтверджено допустимими в даному
випадку доказами. Посилання позивачки
на оголошення у пресі не є та не можуть
вважатися безспірним доказом дійсної
ринкової вартості майна на час
розгляду справи у суді. Також не
можуть бути прийняти до уваги доводи
позивачці з приводу вказаного та її
посилання на Договір доручення від
24.05.2008 року ( том 1 а.с. 12), оскільки
оригіналу вказаного Договору нею до
суду надано не було. Крім того вказаний
договір не містить посилання на
будь-яку конкретну грошову суму,
внесену в рахунок оплати за
автомобіль. Доводи представника
відповідача щодо суперечності
відомостей щодо вартості автомобіля ,
викладених в квитанції на оголошення -
корінець Ф-1 (том 1 а.с. 13) та наданих
позивачкою інших документів щодо
публікацій в газеті суд вважає
обґрунтованими . Будь - яких належних та
допустимих доказів того, що придбання
автомобілів відбувалося саме за долари
США позивачкою також не надано. За
таких обставин у суду відсутні
підстави вважати доведеною визначену
позивачкою дійсну ринкову вартість
майна , набутого під час спільного
шлюбу, щодо якого вона просить на час
розгляду справ у суді стягнути з
ОСОБА_3 на загальну суму 163 229,91 грн.

Суд не бере до уваги посилання
позивачки на Мирову Угоду від 09.11.2005
року

в обґрунтування її вимог щодо
стягнення з відповідача на користь
позивачки матеріального збитку в сумі
64068,19 грн , оскільки вказана Мирова
угода не містить будь-якого обов'язку
ОСОБА_3 сплатити позивачці вартість 12
частини автомобіля «Шкода Фабія» .
Посилання позивачки на норми ст. 526,
610,611 ЦК України є безпідставними .
Позивачка також не є кредитором по
відношенню до відповідача. Тому її
посилання на ст. ст.623, ст. 625 ЦК є також
не обґрунтованими.

Не заслуговують також на увагу доводи
позивачки про вартість послуг
адвоката , оскільки ОСОБА_2 приймав
участь в справі вже як її представник, а
не як адвокат. Крім того з наявних в
справі доказів (том 1 а.с.27) вбачається,
що вказані послуги надавалися
позивачці також не по цій, а по іншій
справі.

З врахуванням викладеного суд дійшов
висновку про безпідставність та
необґрунтованість вимог позивачки в
частини стягнення з відповідача на
користь позивачки матеріального
збитку в сумі 64068,19 грн., а також й вимог
щодо стягнення з відповідача на її
користь витрат на послуги адвоката.

Стосовно спору сторін за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 щодо визнання
права власності та визнання автомобіля
«Міцубісі Аутлендер»,д.н.з. НОМЕР_3, 2007
року випуску, особистою приватною
власності ОСОБА_3 суд приходить до
наступного.

В Постанові Пленуму ВСУ України від 21
грудня 2007 року N 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», передбачено, що: «Якщо за час
окремого проживання подружжя після
фактичного припинення шлюбних
відносин спільне майно його членами не
придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст.
57 СК може визнати особистою приватною
власністю дружини, чоловіка майно,
набуте кожним з них за цей період».

п.23 вказаної Постанови визначено , що :
«Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання».

Судом встановлено , що спірний
автомобіль «Міцубісі Аутлендер», був
придбаний ОСОБА_3 28.05.2008 року. (1 том
а.с.16) .

Суд приймає до уваги те, що згідно
Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було
розірвано 17 червня 2009 року (том 1 а.с.11).

Але одночасно з цим суд приймає до
уваги те, що в справі є наявним Договір
позики від 28.04.2008 року( том 1 а.с. 120 ),
згідно якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_7
позику в сумі 22 000 дол. США для
придбання автомобіля. Вказаний
документ є письмовим доказом в
розумінні вимог ст. 64 ЦПК України .

Допитаний в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_7 вказані обставини
підтвердив та вказав , що саме за ці
кошти й був придбаний спірний
автомобіль « Міцубісі Аутлендер» д.н.з.
НОМЕР_3, 2007 року випуску. Вказані
обставини йому відомі безпосередньо .
Згідно приписів ст.63 ЦПК України
вказане є доказом по справі.

Суд враховує вказані обставини та
вважає , з урахуванням усіх обставин
справи у їх сукупності , що вони
заслуговують на увагу, оскільки за
приписами закону ( ст. 204 ЦК України)
встановлена презумпція правомірності
правочину .

Суд враховує, що вказаний вище договір
позики визнаний в судовому порядку
недійним не був , не скасований , не
розірваний та виконується сторонами,
що його уклали, доказом чого є
відповідна заява ОСОБА_7 від 16.09.2009 року.
Будь-яких підстав не врахувати це у
суду не існує.

Вирішуючи справу на засадах розумності
та справедливості , з урахуванням усіх
обставин справи у їх сукупності , суд
враховує той факт, що ОСОБА_1
відмовляється визнавати наявність
вказаних спільних боргових
зобов'язань подружжя за зазначеним
вище договором позики, а відтак по суті
визнає вказані кошти особистою
власністю ОСОБА_3

Одночасно, з врахуванням зазначеного
вище та усіх інших обставин справи у їх
сукупності , суд критично ставиться до
посилань ОСОБА_1 про те, що
зазначений автомобіль «Міцубісі
Аутлендер» придбавався за спільні
кошти подружжя. Суд враховує, що
будь-яких доказів, які вказували на
наявність іншого джерела придбання та
наявність в сім»ї такої суми коштів під
час придбання вказаного автомобіля
ОСОБА_1 не надано , під час придбання
вказаного авто вона присутня не була ,
інших доказів вартості придбання
вищезазначеного автомобіля вона не
має, зазначена нею ж вартість
вказаного автомобіля повністю
збігається з сумою позики, конкретні
обставини його придбання їй невідомі,
будь-яких коштів в погашення
зазначеної вище позики нею не
сплачувалося .

Доказів протилежного нею суду не
надано, а відтак доводи позивача за
зустрічним позовом з приводу
зазначеного вище належними та
допустимими доказами нею не
спростовані .

За правилами статей 10 і 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

ч.9 ст.7 Сімейного Кодексу встановлено ,
що: « Сімейні відносини регулюються на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад

суспільства.»

ч.3. ст.57 Сімейного Кодексу України
встановлено , що: «Особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є: майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але за
кошти, які належали їй, йому особисто».

З урахуванням викладеного суд вважає,
що позивачем за зустрічним позовом
доведено джерело придбання спірного
автомобіля , яким є його особисті кошти
, а відтак зустрічний позов підлягає
до задоволення.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 сплачений ним судовий збір .

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 319, 321,365, 1046 ЦК України, ст. ст. 7,57, 60, 71
СК України , ст. ст. 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про визнання за нею права
власності та стягнення з ОСОБА_3 12
частини вартості майна , набутого під
час спільного шлюбу, а саме : на
автомобілі «Міцубісі Лансер» 2005 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_2, «Міцубісі
Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_3, автомобільний причеп НОМЕР_5 ,
всього на загальну суму 163 229,91 грн.,
стягнення з ОСОБА_3 на її користь
матеріального збитку в сумі 64968,19 грн.
та витрат на послуги адвоката в і д м о
в и т и.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
визнання права особистої приватної
власності з а д о в о л ь н и т и .

Визнати особистою приватною власністю
ОСОБА_3 автомобіль Mitsubishi Оutlander , 2007
року випуску , державний номерний знак
НОМЕР_3 сірого коліру , № двигуна
НОМЕР_6, № кузову - НОМЕР_7, який
зареєстрований у ВРЕР-4 УДАЇ у м.Києві
на ім'я ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
судовий збір у сумі 600 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційний суд м. Києва шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя