Справа № 161/9980/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Олексюк А.В. Провадження №
22-ц/773/407/14 Категорія: 79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнкa А. А.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі Черняк О.В.,

з участю: державного виконавця
Бурбенко Л.М.,

представника
стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
скаргою ОСОБА_3 на дії та постанову
Першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області про
відкриття виконавчого провадження та
зобов'язання вчинити дії за
апеляційною скаргою боржника ОСОБА_3 на
ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 грудня 2013
року,

встановила:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 грудня 2013 року
відмовлено в задоволенні скарги
боржника ОСОБА_3 на дії та постанову
головного державного виконавця
Першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області Ліщука О.О.
від 31 січня 2013 року про відкриття
виконавчого провадження.

Не погодившись із вищевказаною
ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу у якій, покликаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просила її скасувати та
постановити нову ухвалу про
задоволення скарги у повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду даної
справи представник стягувача та
державний виконавець просили
відхилити подану апеляційну скаргу з
огляду на її безпідставність та
залишити без змін ухвалу суду першої
інстанції.

Боржник ОСОБА_3 та її представник
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились,
хоча були належним чином та своєчасно
повідомлені про дату, час та місце його
проведення, що об'єктивно
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення їм судових
повісток. І оскільки про відкладення
розгляду справи зазначені особи не
клопотали, про причини неявки не
повідомили, то колегія суддів у
відповідності з вимогами ст.305 ЦПК
України вирішила апеляційний розгляд
даної справи проводити за їхньої
відсутності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а ухвала
суду першої інстанції - залишенню без
змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд
першої інстанції, з висновками якого
погоджується і колегія суддів, виходив
із того, що державним виконавцем не
було допущено порушень вимог Закону
України «Про виконавче провадження»
при винесенні вищевказаної постанови
про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. Право
вибору місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Судом першої інстанції встановлено, і
це об'єктивно підтверджується
матеріалами справи, що постановою
головного державного виконавця
Першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області Ліщука О.О.
від 31 січня 2013 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-1200/10, виданого 15
травня 2010 року Луцьким міськрайонним
судом, про стягнення з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_1 156369 грн. 52 коп. боргу та 910 грн.
судових витрат (а.с.72).

Встановлено також, що боржник ОСОБА_3
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1.

Однак, постановою заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції Волинської області
від 28 грудня 2012 року виконавче
провадження з примусового виконання
вищевказаного виконавчого листа
закінчене у зв'язку з відсутністю на
території Луцького району майна
боржника, на яке може бути звернене
стягнення, а виконавчий лист
направлено за належністю до Першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
(а.с.74).

При цьому, як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження, ОСОБА_3 є
власником офісного приміщення, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

За таких обставин державний виконавець
Ліщук О.О. правомірно відкрив виконавче
провадження за місцем знаходження
майна боржника в м.Луцьку Волинської
області, що повністю відповідає
положенням ч.1 ст.20 Закону України «Про
виконавче провадження».

Доводи боржника про те, що в силу вимог
п.7 ч.1 ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець повинен був відмовити у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції Волинської області
від 07 лютого 2012 року вищевказаний
виконавчий документ вже було повернуто
стягувачу за його заявою, не
заслуговують на увагу тому, що
відповідно до ч.5 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»
повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, зокрема - за його письмовою
заявою, не позбавляє стягувача права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Погоджується колегія і з висновком
суду першої інстанції про те, що
відсутність у виконавчому листі
індивідуального ідентифікаційного
номера боржника не може бути єдиною та
достатньою підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки, як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження, такі
відомості були отримані безпосередньо
державним виконавцем у встановленому
законом порядку в ході примусового
виконання судового рішення. Крім того,
відповідно до п.3 ч.1 ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції, чинній на момент видачі
виконавчого листа), у виконавчому
документі зазначається індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника лише
за його наявності.

Таким чином, на думку колегії суддів,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому, відповідно до п.1 ч.1
ст.312 ЦПК України, апеляційну скаргу
боржника слід відхилити та залишити
без змін оскаржувану ухвалу, як таку, що
постановлена з додержанням вимог
закону.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 грудня 2013 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді