Справа №490/9398/13-ц 20.02.2014 20.02.2014 20.02.2014
Провадження №22-ц/784/623/14
Головуючий у 1-й інстанції Подзігун
Доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Царюк
Л.М.,

при секретарі судового
засідання Свіщук О.В.,

за участю відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу

за апеляційною
скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 25 грудня 2013 року

за
позовом

Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 15 травня 2010 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначав, що 15 травня 2010 року між банком
та відповідачкою укладено кредитний
договір, за яким остання на придбання
будівельних матеріалів отримала 10534
грн. 09 коп. на 24 місяця Отримавши
кредит, відповідачка сплатила не весь
кредит, а тому на 20 червня 2013 року у неї
виникла заборгованість яку вона
повинна виплатити.

Посилаючись на викладене, банк просив
стягнути з відповідачки 2504 грн. 99
коп. з яких 601 грн.79 коп. кредиту, 7 грн. 08
коп. відсотків за користування
кредитом та 1896 грн. 12 коп.
заборгованість по комісії на 20
червня 2013 року.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 25 грудня 2013 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду
посилаючись на те, що висновки суду про
наявність у неї заборгованості за
кредитом безпідставні. На думку
апелянта суд не врахував сплачені нею
суми кредиту та відповіді банку про
відсутність у неї заборгованості.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15
травня 2010 року між банком та
відповідачкою укладено кредитний
договір за яким ОСОБА_2 отримала

10534 грн. 09 коп. під 12% річних кредит з
кінцевим терміном повернення 14
травня 2012 року. За умовами кредиту
відповідачка повинна була також
сплачувати щомісячно 2% за
обслуговування кредиту від всієї суми
кредиту, тобто по 210 грн. 86 коп. За
умовами договору та додатком до
договору № 1, підписаним сторонами,
платежі повинні були вноситися
щомісячно. Таким чином, суму
щомісячного платежу складали кредит,
проценти за його користування та
оплата за обслуговування кредиту.

Позивачка сплачувала кредит, а також
вирішувала питання про списання
штрафних санкцій за кредитом, яка
виникла до 21 липня 2011 року з поважних
причин (а.с. 49, 50). У серпні 2011 року
відповідачка виплатила 710 грн.,
фактично щомісячний платіж за поточний
період (а.с. 73).

16 серпня 2011 року, банк на звернення
ОСОБА_2 надав їй інформацію про
тимчасову відміну штрафних санкцій,
нарахованих до 26 червня 2011 року та
повідомив, що станом на 16 серпня 2011 року
прострочена заборгованість за
кредитом складає 163 грн. яка підлягає
негайній оплаті (а.с. 49). Отримавши цю
інформацію, відповідачка вже у вересні
2011 року, сплатила щомісячний платіж 163
грн., про які їй повідомив банк. Також 7
вересня 2011 року вона сплатила 4500 грн.
вважаючи , що це залишок кредиту (а.с. 74).

Проте за наданими банком розрахунками,
відповідачка не доплатила 601 грн. 79
коп. кредиту, про що їй було повідомлено
ще в листопаді 2011 року (а.с. 51,52). Проте
вона не сплатила заборгованості разом
з нарахованими щомісячними сумами за
обслуговування кредиту, що було
передбачено договором.

За такого суд обґрунтовано, у
відповідності до вимог договору та
вимог ст. 1050, 1054 ЦК України задовольнив
позов, стягнувши кредит, плату за
обслуговування кредитної
заборгованості та пеню станом на 20
червня 2013 року.

В апеляційній скарзі та в апеляційному
суді ОСОБА_2 не спростувала висновків
суду. В матеріалах справи наявні докази
сплати вказаних нею сум. Проте
неправильності розрахунків банку
відповідачка не надала та не довела
протилежного.

За викладеного підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 25 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили може
бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: