Придніпровський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року Придніпровський
районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого - судді
Степаненко О.М.

при секретарі - Проценко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, АТ
«Про100-страхування» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Свої вимоги позивач обґрунтовує
наступним, 27.06.2013 о 15 год. 45 хв. на вул.
Благовісна, 332 м. Черкаси, ОСОБА_2, який
керував автомобілем ВАЗ-21063, державний
номер НОМЕР_3, не обрав безпечної
швидкості руху та безпечної дистанції,
здійснив наїзд на його автомобіль «Peugeot
301», державний номер НОМЕР_1, якому було
завдано механічні пошкодження,
зокрема, заднього бамперу, задньої ляди
багажного відділення, заднього лівого
та правого крила, фари.

Відносно водія ВАЗ-21063 ОСОБА_2
працівниками ДАІ було складено
протокол про адміністративне
правопорушення. В подальшому
Придніпровським районним судом м.
Черкаси при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
№711/5854/13-ц встановлено, що ДТП сталось з
вини ОСОБА_2, внаслідок порушення
останнім п.п. 2.3 «б», 12.1,13.1 Правил
дорожнього руху України, що
підтверджується постановою від 12.07.2013
року.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Шкода завдана його автомобілю
внаслідок ДТП була відшкодована
частково за рахунок страхових виплат
за договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
(КАСКО), а у частині непокритої
страховими виплатами в сумі 2000,00 грн. -
ОСОБА_2

В липні 2013 року він здав автомобіль
«Peugeot 301» на станцію технічного
обслуговування офіційного дилера Peugeot
в Житомирській області для здійснення
ремонту. Так як автомобіль новий (2012
року випуску) на станції технічного
обслуговування довгий час були
відсутні необхідні запчастини, тому
відремонтований автомобіль ним
отримано за актом приймання-передачі
лише 30.09.2013.

Належний йому автомобіль
використовується у здійсненні
підприємницької діяльності, оскільки
його робота має роз'їзний характер.
Зокрема, використання його
транспортного засобу передбачено
господарським договором укладеним між
ним та ТОВ «Віотехсом». У зв'язку з
вищезазначеними обставинами на період
знаходження його автомобіля в ремонті
він змушений був орендувати інший
автомобіль.

Так, 01.07.2013 ним укладений договір оренди
автомобіля марки «Mitsubishi Lancer»,
державний номер НОМЕР_2 строком на 3
місяці, сума орендної плати складала
4500,00 грн. на місяць, тобто загальна сума
орендної плати за договором склала
13500,00 грн.

Тобто, у зв'язку із завданням шкоди його
автомобілю внаслідок ДТП з вини
відповідача ОСОБА_2, ним понесені
додаткові витрати в сумі 13500,00 грн.

Крім того, внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2
йому завдано моральної шкоди, яка
полягає у виникненні негативних змін у
його житті, зміненню повсякденного
розпорядку. Він був змушений витрачати
час на оформлення необхідних
документів для отримання
відшкодування, встановлювати
результати розгляду адміністративної
справи відносно відповідача та
контролювати здійснення ремонту
автомобіля. Також, він був вимушений
нести додаткові витрати на оренду
іншого автомобіля. Все це негативно
вплинуло на його психіку й загальне
самопочуття, викликало негативні
емоції та призвело до постійного
хвилювання, яке спричинило душевні
страждання.

Таким чином протиправними діями ОСОБА_2
йому спричинено моральну шкоду, яку він
оцінює в 5000,00 грн.

Керуючись частиною 1 статті 1167 ЦК
України, просить стягнути з ОСОБА_2 на
його користь відшкодування завданої
йому внаслідок ДТП майнової шкоди в
сумі 13500,00 грн. та 5000,00 грн. моральної
шкоди, а також судові витрати.

Під час розгляду справи, приймаючи до
уваги встановлені фактичні
обставинами, зокрема те, що між ОСОБА_2
та АТ «Про100-страхування» був укладений
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 30.09.2012 (поліс №АВ8082324), а
саме автомобіля ВАЗ 21063 реєстраційний
номер НОМЕР_3, судом залучено в якості
співвідповідача АТ
«Про100-страхування».

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав заяву про підтримання позовних
вимог, а також заявив про можливість
судового розгляду позовної заяви за
його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнала, пояснила, що кошти в сумі 2000
грн., про які позивач вказав як доплата
ОСОБА_2 непокритого страхового
відшкодування, насправді були
перераховані її довірителем як
відшкодування моральної шкоди,
домовленість про що було висловлено в
усному порядку. Крім того, адвокат
звернула увагу суду на те, що позивачем
ОСОБА_1 не надано доказів, що договір
між ним і ТОВ «Віотехком» від 01.07.2010 був
діючим на момент дорожньо-транспортної
пригоди, тобто на 27.06.2013. Договір оренди
автомобіля адвокат вважає таким, що
укладений в порушення норм чинного
законодавства, а тому не може бути
прийнятий як належний та допустимий
доказ. Просила відмовити у задоволенні
позову.

Представник співвідповідача АТ
«Про100-страхування» в судове засідання
не з'явився, надав письмові
заперечення, в яких вказав, що підстав
для відповідальності страховика в
межах передбаченого договором
страхування від 30.09.2012, - немає, просив
відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши докази, надані до
позовної заяви ОСОБА_1, перевіривши
відповідність обґрунтування вимог
правовим нормам, регулюючих дані
правовідносини, заслухавши доводи
адвоката ОСОБА_3, письмові заперечення
АТ «Про100-страхування», знаходить
підстави для часткового задоволення
позову.

Розглядаючи позов ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, судом взято до
уваги, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК
України шкода, завдана особі підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК
України постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову, з питань, чи мали місце ці
дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 27.06.2013 о 15 год. 45
хв. на вул. Благовісна, 332 м. Черкаси,
ОСОБА_2, який керував автомобілем
ВАЗ-21063 державний номер НОМЕР_3, не обрав
безпечної швидкості руху та безпечної
дистанції, здійснив наїзд на його
автомобіль «Peugeot 301», державний номер
НОМЕР_1, якому було завдано механічні
пошкодження, зокрема, заднього бамперу,
задньої ляди багажного відділення,
заднього лівого та правого крила, фари.

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 12.07.2013 відповідача
ОСОБА_2 за його дії під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 27.06.2013, визнано винним в
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн.

Також судом встановлено, що між ОСОБА_2
та АТ «Про100-страхування» був укладений
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 30.09.2012 (поліс №АВ8082324), а
саме автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний
номер НОМЕР_3.

Статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів України» передбачено, що
відшкодування шкоди, заподіяної третій
особі - при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
вказаним Законом не передбачено
проведення відшкодування страховою
компанією збитків, пов'язаних із
орендою автомобіля позивачем, тому,
така вимога не може бути стягнута із
відповідача АТ «Про100-страхування».

Судом, також досліджені обставини
можливості відшкодування завданих
моральних збитків із співвідповідача
АТ «Про100-страхування», в результаті
чого суд пришов до наступних висновків.

Положеннями статті 22.3 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів України» в редакції від 08.01.2012,
яка діяла на момент складання полісу
№АВ8082324 від 30.09.2012, потерпілому
відшкодовується також моральна шкода,
передбачена пунктами 1, 2 частини другої
статті 23 ЦК України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди. Якщо судом встановлено
відшкодувати потерпілому моральну
шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини
другої статті 23 ЦК України, таке
відшкодування у розмірі, визначеному
судом, здійснює особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Зазначені норми не дають підстав для
стягнення із АТ «Про100-страхування»
також і вимог про відшкодування
моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд не
знаходить правових підстав для
цивільно-правової відповідальності
відповідача АТ «Про100-страхування».

Що стосується такої відповідальності
відповідача ОСОБА_2 суд приходить до
наступного.

За загальним правилом частини 2 статті
1187 ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок
взаємодії джерел підвищеної небезпеки
їх власникам (володільцям) питання про
відшкодування шкоди вирішується за
принципом вини (ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Як позивач ОСОБА_1 так і адвокат
відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 не
заперечують факт відшкодування
страховиком страхової виплати за
спричинені автомобілю збитки, а тому в
силу положень частини 1 статті 61 ЦПК
вказані обставини не підлягають
доказуванню.

За диспозицією частин 1, 2 статті 22 ЦК
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

На думку суду, вимога позивача ОСОБА_1
про відшкодування коштів, які були
сплачені за оренду автомобіля в
розмірі 13500 грн. за весь час перебування
ушкодженого автомобіля «Peugeot 301» на
ремонті, не є збитками в розумінні
частини 2 статті 22 ЦК України, а тому не
підлягають відшкодуванню з підстав,
визначених позивачем у позовній заяві.

Стаття 58 ЦПК України визначає, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Квитанцію ПАТ КБ «ПриватБанк» як доказ
перерахування 2000 грн. на картковий
рахунок ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди - суд оцінює критично,
так як із вказаної квитанції не можна
встановити призначення платежу. Інших
доказів, які б могли підтвердити доводи
щодо відшкодування моральної шкоди,
ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

У частині 1 статті 1167 ЦК України
відповідальність за моральну шкоду,
завдану фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю покладається на особу,
яка її завдала, за загальним правилом
за наявністю її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
визначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Судом взято до уваги, що ОСОБА_1 як водій
під час дорожньо-транспортної пригоди
переніс хвилювання, а також те, що ДТП
стала для останнього причиною
додаткового витрачання часу і
переживань з приводу вирішення питань
щодо відшкодувань завданих збитків;
призвела до неможливості повноцінного
використання автомобіля протягом
певного часу, і як результат порушення
звичайного укладу життєвих зв'язків;
відволікло від сімейних та службових
обов'язків через ремонт, що вимагало
додаткових зусиль для організації
життя.

Суд врахувавши всі обставини справи,
характер правопорушення, глибину
фізичних та душевних страждань ОСОБА_1,
ступеня вини відповідача ОСОБА_2,
характер ушкоджень автомобіля
(ушкодження заднього бамперу, задньої
ляди багажного відділення, заднього
лівого та правого крила, фари), а також
врахувавши розумність і
справедливість рішення, вважає, що
вимога про стягнення моральної шкоди
підлягає до часткового задоволення, і
на користь позивача правильним буде
визначити розмір моральної шкоди в
сумі 1000 грн., яка підлягає стягненню із
відповідача ОСОБА_2

Також, згідно частини 1 статті 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, із відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1
підлягають стягненню судові витрати в
сумі 229,40 грн., розмір яких відповідає
мінімальній ставці судового збору за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру із розрахунку 1%
від ціни позову.

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України №4 від 31.03.1995 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 3,
10, 11, 12, 58, 59, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 154, 209, 212, 213, 215,
223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
АТ «Про100-страхування» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1000 грн. як відшкодування
моральної шкоди, судові витрати в сумі
229,40 грн., а всього 1229,40 грн.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про
відшкодування майнової шкоди в сумі 13500
грн. як орендної плати автомобіля -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий
О.М.Степаненко