Справа № 468/2689/13-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

(заочне)

08.01.2014 року Баштанський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Муругова В.В., при
секретарі – Фельчину Р.Р., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Баштанка справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
майна особистою приватною власністю та
втрату права користування житловим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом
до відповідача ОСОБА_2, яка одночасно
діє як законний представник ОСОБА_3, про
визнання житлового будинку по вул.
Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського
району Миколаївської області
особистою приватною власністю
позивача та визнання відповідача
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування вказаним житлом і зняття
її та її малолітньої дитини з
реєстрації за вказаною адресою.

На обґрунтування вимог позивач в заяві
та в судовому засіданні зазначив, що з
10.06.2000 року по 03.05.2005 року перебував в
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від шлюбу
сторони мають спільного сина, який
проживає разом з позивачем.

В 1997 році позивач в рахунок заробітної
плати отримав в КСП «Баштанське» двох
телиць, яких відгодував та одну з них в
2000 році продав та за виручені кошти
придбав житловий будинок по вул.
Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського
району Миколаївської області, до якого
вселився з відповідачем (тодішньою
дружиною позивача) та їх спільним
сином.

28.12.2002 року в будинку сталась пожежа,
внаслідок чого сім’я позивача
перейшла проживати в інше житло, в
подальшому сторони шлюб розірвали та
позивач самостійно за власний кошт
відновив пошкоджене житло по вул.
Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського
району Миколаївської області та
відповідач жодних прав на дане житло не
пред’являла, проте після народження
дитини у відповідача – ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина відповідача без
відома та згоди позивача була записана
до будинкової книги за місцем
реєстрації матері.

На даний час відповідач з дочкою
проживає за іншою адресою, але з
реєстрації за вказаною адресою не
знятий. Визнання відповідача таким, що
втратив право користування будинком
позивача необхідний останньому у
зв’язку з тим, що дії відповідача
обмежують право позивача володіти,
користуватись та розпоряджатись
належною йому нерухомістю.

Посилаючись на те, що житловий будинок
був придбаний в період шлюбу за кошти,
належні позивачу до укладення шлюбу та
відповідач більше одного року без
поважних причин не проживає в будинку,
що належить позивачу - позивач просив
визнати вказаний будинок його
особистою приватною власністю та
визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, що розташоване за адресою:
вул. Бідащука, 16 с. Лоцкине Баштанського
району Миколаївської області, і зняти
її та її дочку з реєстрації за вказаною
адресою.

В судовому засіданні
позивач та його представник позов
підтримали та просили його
задовольнити.

Відповідачі до суду не з’явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені вчасно та належним чином
рекомендованим листом з
рекомендованим повідомленням. До суду
не надійшло заперечень проти позову.

З огляду на те, що в матеріалах справи є
достатньо даних про права та обов’язки
сторін, та відповідачі належним чином
повідомлені, суд ухвалив про заочний
розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача,
свідчення ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
дослідивши наявні у справі матеріали
(копію свідоцтва про розірвання шлюбу
від 25.10.2007 року; копію свідоцтва про
народження позивача; копію довідки
Лоцкинської сільської ради
Баштанського району Миколаївської
області від 21.10.2013 року №913; копію
довідки архівного сектору Баштанської
райдержадміністрації від 18.11.2013 року
№В-382-04/6; копію рішення Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 02.03.2005 року №2-143/05; копію рішення
Баштанського районного суду
Миколаївської області від 21.11.2007 року
№2-706/07; договір купівлі-продажу №1-126
від 21.07.2000 року та реєстраційне
посвідчення до нього; довідку
Баштанського РС УДМС України в
Миколаївській області від 11.12.2013 року
№1005; довідку Баштанського РС УДМС
України в Миколаївській області від
11.12.2013 року №1006; технічний паспорт на
будинок та будинкову книгу), суд,
розглянувши спір між сторонами в межах
заявлених позовних вимог, приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 10.06.2000 року по 03.05.2005 року
перебував в шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2, від шлюбу сторони мають
спільного сина, який проживає разом з
позивачем.

В 1997 році позивач в рахунок заробітної
плати отримав в КСП «Баштанське» двох
телиць.

21.07.2000 року позивач придбав у ОСОБА_7 за
одну тисячу гривень житловий будинок
по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине
Баштанського району Миколаївської
області, до якого вселився з
відповідачем та їх спільним сином.

28.12.2002 року в будинку сталась пожежа,
внаслідок чого сім’я позивача
перейшла проживати в інше житло, в
подальшому сторони шлюб розірвали та
позивач самостійно за власний кошт
відновив пошкоджене житло по вул.
Бідащука, 16 в с. Лоцкине Баштанського
району Миколаївської області.

Після народження дитини у відповідача
– ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вона без відома
та згоди позивача була записана до
будинкової книги за місцем реєстрації
матері.

Відповідач з 2000 року зареєстрована у
вказаному будинку, але з 2002 року в ньому
не проживає, проживає за іншою адресою,
але з реєстрації за даною адресою не
знявся.

Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не має
зареєстрованого у встановленому
законом порядку місця проживання,
проте записана до будинкової книги за
місцем реєстрації матері – в будинку
по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине
Баштанського району Миколаївської
області.

Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України
житло фізичної особи є недоторканним,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до положень ст. 24 Кодексу
про шлюб та сім’ю України, норми якої
діяли на час придбання позивачем
будинку, майно, яке належало кожному з
подружжя до одруження, є власністю
кожного з них. Кожний з подружжя
самостійно володіє, користується і
розпоряджається належним йому
роздільним майном.

Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України
члени сім’ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім’ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім’ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4
показала, що ОСОБА_1 домовився з ОСОБА_7
про купівлю її будинку по вул. Бідащука,
16 в с. Лоцкине, проте просив зачекати з
оплатою за будинок, оскільки позивач
планував продати свою корову та
розрахуватись за вказаний будинок.
Оскільки ОСОБА_7 на той час мала
проблеми зі здоров’ям, її інтереси за
довіреністю представляла тодішня
дружина позивача (відповідач по
справі).

Зі свідчень ОСОБА_5 слідує, що влітку 2000
року вона погодилась на пропозицію
ОСОБА_1 купити в нього за 1700 грн. корову,
яку той отримав в рахунок заробітної
плати. При цьому, ОСОБА_1 просив швидше
розрахуватись за корову, оскільки йому
терміново потрібні були кошти на
придбання житла. Оскільки ОСОБА_5 на той
час коштів не мала – вказану корову
придбала ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_6 в суді показала, що
позивач працював в КСП «Баштанське»,
проте заробітну плату йому не
сплачували, у зв’язку з чим в рахунок
заробітної плати він отримав двох
телиць, яких протягом 2-3 років
відгодовував. Влітку 2000 року позивач
одружився з відповідачкою та побажав
купити власне житло, проте власник
житла терміново зажадав оплати за
будинок, тому позивач вирішив продати
одну з власних корів, отриманих ним в
рахунок заробітної плати. Корову
погодилась купити ОСОБА_5, проте не мала
одночасно всієї суми вартості корови,
тому вказану корову придбала у
позивача сама ОСОБА_6 за 1700 грн., які той
витратив на придбання житлового
будинку. В подальшому в придбаному
позивачем будинку сталась пожежа, тому
сім’я позивача припинила проживання в
ньому та вже після розірвання шлюбу з
відповідачем, приблизно з 2010 року
позивач став самостійно за власні
кошти відновлювати даний будинок.

Відповідно до довідки архівного
сектору Баштанської
райдержадміністрації від 18.11.2013 року
№В-382-04/6 – рішенням правління КСП
«Баштанське» від 16.12.1997 року (протокол
№10) надано дозвіл на видання телиць та
бичків в рахунок заробітної плати
членам КСП, в тому числі ОСОБА_1 – дві
голови.

Вказані докази в своїй сукупності та в
комплексі з відсутністю заперечень з
боку відповідача ОСОБА_2 дають підстави
зробити висновок, що придбаний ОСОБА_1
21.07.2000 року будинок по вул. Бідащука, 16 в
с. Лоцкине Баштанського району
Миколаївської області був повністю
придбаний позивачем за кошти, що
належали позивачу до одруження.

При цьому, відповідно до п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.06.1998 року №16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України» (положення яких діяли на час
придбання будинку) якщо котрийсь із
подружжя зробив вкладення у придбання
спільного майна за рахунок майна, яке
належало йому до одруження, надбане за
кошти, що належали йому до шлюбу, або
іншого роздільного майна, то ці
вкладення (в тому числі вартість майна
до визнання його спільною сумісною
власністю на підставі ст. 25 КпШС) мають
враховуватися при визначенні часток
подружжя у спільній сумісній власності
(ст. 28 КпШС).

Тому описані вище обставини придбання
позивачем вказаного житлового будинку
дають підстави для визнання житлового
будинку по вул. Бідащука, 16 в с. Лоцкине
Баштанського району Миколаївської
області роздільним майном подружжя
(відповідно до термінології, що діяла
на час набуття права власності на дане
майно) та приватною власністю ОСОБА_1

Що стосується вимог про визнання
відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, що розташоване за адресою:
вул. Бідащука, 16 с. Лоцкине Баштанського
району Миколаївської області, і зняття
її та її малолітньої дочки з реєстрації
за вказаною адресою, то суд виходить з
наступного.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 вселялась до будинку як член
сім’ї власника та зареєстрований у
вказаному будинку згідно з даними
Баштанського РС УДМС України в
Миколаївській області з 24.11.2000 року та з
того часу набула право користування
цим будинком, але з 2002 року не
реалізовує його і по теперішній час
фактично проживає за іншою адресою та
будь-яких правочинів стосовно
володіння та користування житловим
будинком позивача відповідач не
укладав, тому реєстрація відповідача у
будинку позивача неправомірно обмежує
його правомочності по користуванню та
розпорядженню належним йому майном.

У зв’язку з наведеним відповідач
підлягає визнанню такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за адресою: вул. Бідащука, 16
с. Лоцкине Баштанського району
Миколаївської області.

При цьому, малолітня ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування
вказаним будинком не набувала взагалі,
оскільки до нього не вселялась та іншим
чином не користувалась, крім того, вона
не зареєстрована у вказаному житлі в
органах УДМС України, а лише запис про
неї занесений до будинкової книги, що
не є в повній мірі реєстрацією місця
проживання особи. Крім того, місце
проживання малолітньої дитини віком до
десяти років відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК
України є місце проживання її батьків,
проте судом встановлено, що мати ОСОБА_3
ОСОБА_2 в будинку позивача не проживає з
2002 року (тобто, ще до народження самої
дитини).

Спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини,
пов’язані із зняттям з реєстрації
місця проживання, є Закон України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» та
положення ст. 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов’язані з юридичним фактом зняття з
реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Тому вбачається що, зняття з реєстрації
місця проживання може бути здійснено
на підставі рішення суду виключно про:
позбавлення права власності на житлове
приміщення; позбавлення права
користування житловим приміщенням;
визнання особи безвісно відсутньою;
оголошення фізичної особи померлою.

В цьому разі вимога про знаття особи з
реєстрації є похідною від однієї з
перелічених вище вимог.

Тому вирішення питання про зняття
особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).

Вимоги позивача про зняття з
реєстрації відповідачів за адресою
знаходження житла є нічим іншим, як
проханням зобов’язати уповноважений
територіальний орган УДМС зняти
відповідачів з реєстраційного обліку,
тому, такі вимоги підлягають
задоволенню лише в частині
зобов’язання судовим рішенням саме
відповідача разом зі своєю малолітньою
дитиною знятись з реєстраційного
обліку за місцем знаходження спірного
житла. У зв’язку з чим позов підлягає
частковому задоволенню.

При цьому, позивач має врахувати, що
саме рішення суду про позбавлення
права користування житловим
приміщенням, є підставою для звернення
до уповноваженого органу виконавчої
влади для зняття відповідача з
реєстрації в будинку позивача.

Внаслідок задоволення позову з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по оплаті
судового збору.

На підставі викладеного, ст. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст.ст. 24,
28 Кодексу про шлюб та сім’ю України та
керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 214; 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з допоміжними
будівлями та спорудами, що
розташований за адресою: вул. Бідащука,
16 с. Лоцкине Баштанського району
Миколаївської області, який
складається з житлового будинку літ. А-1
загальною площею 81,2 кв.м., житловою
площею 37,1 кв. м., погребу літ. Д-1,
замощення І, ІІІ та огорожі №6,7,8, - як на
роздільне майно подружжя.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою:
вул. Бідащука, 16 с. Лоцкине Баштанського
району Миколаївської області, та
зобов’язати ОСОБА_2 знятись з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою разом з малолітньою дитиною
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В частині задоволення інших позовних
вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 619
(шістсот дев’ятнадцять) гривень 40
копійок в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана апеляційному
суду Миколаївської області через
Баштанський районний суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

су
ддя: