Справа №103/206/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року

м.Бахчисарай

Бахчисарайський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді Готовкіної
Т.С.,

при секретарі Марк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Бахчисарай
подання державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Бахчисарайського районного управління
юстиції в АР Крим ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець ВДВС
Бахчисарайського РУЮ ОСОБА_1 звернувся
до суду з поданням, погодженим
начальником ВДВС Бахчисарайського РУЮ
ОСОБА_2, про тимчасове обмеження
боржника – ОСОБА_3, 26.03.1978р.н., якій
мешкає за адресою: вул.Мічуріна,10/2,
м.Бахчисарай, у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
грошових зобов’язань, покладених на
нього рішенням Бахчисарайського
районного суду АР Крим.

В обґрунтування подання заявник
посилається на те, що на примусовому
виконанні у ВДВС Бахчисарайського РУЮ
АР Крим знаходиться виконавче
провадження №29975532, відкрите на
підставі виконавчого листа №2-731/2010 від
27.03.2010р. Бахчисарайського районного
суду АР Крим про стягнення з фізичної
особи аліментів; у наданий боржнику
строк для добровільного виконання
рішення не виконано. На даний час за
боржником утворилась заборгованість
зі сплати аліментів у розмірі 22 319,39
грн. За вказаною у виконавчому листі
адресою майно боржника та кошти, на які
можливо звернути стягнення, відсутні.
Рухоме і нерухоме майно за боржником не
зареєстровано.

В судовому засіданні представник ВДВС
Бахчисарайського РУЮ державний
виконавець Міщенко В.В. підтримав
подання та просить задовольнити
останнє.

Суд, розглянувши подання, дослідивши
матеріали виконавчого провадження,
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення останнього з
огляду на таке.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК
України питання про тимчасове
обмеження боржника – фізичної особи
або керівника боржника – юридичної
особи у праві виїзду за межі України
при виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно з п.18. ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Статтею 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Юридична санкція у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду може бути
застосована не за наявності факту
невиконання зобов’язання, а за
наявності факту ухилення від його
виконання.

З подання державного виконавця
вбачається, що основним доводом для
тимчасового обмеження права виїзду за
межі України ОСОБА_3 є ухилення
боржника від виконання судового
рішення та відсутність майна боржника,
на яке може бути звернуто стягнення.

Проте матеріалами виконавчого
провадження відсутність
зареєстрованого за боржником майна не
підтверджена. Так, судом встановлено,
що державним виконавцем, в провадженні
якого перебуває дане виконавче
провадження, 20.12.2013р. був направлений
запит до Сімферопольського МБРТІ з
метою виявлення майна боржника.
Відповіді до даного часу не отримано.

Запитів до інших повноважних органів з
метою виявлення майна боржника
державним виконавцем не направлялось.
Відтак безпідставними є посилання
державного виконавця на відсутність
зареєстрованого за боржником майна.

Крім того, державний виконавець
зазначав, що після відкриття
виконавчого провадження боржнику було
надіслано повістку, за якою останній
з’явився до ВДВС та був повідомлений
про обов’язок сплачувати аліменти. В
подальшому боржник викликався до
державного виконавця шляхом
направлення відповідних повісток,
проте жодної з таких повісток суду
надано не було.

Крім того, державний виконавець
зазначив, що останні в матеріалах
виконавчого провадження не
зберігаються, а відтак неможливо
стверджувати про ухилення боржника від
явки до державного виконавця.

Доказів того, що боржник, знаючи про
наявність у нього боргових зобов'язань,
навмисно ухиляється від їх виконання
суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, зокрема,
відсутність доказів ухилення боржника
від виконання судового рішення,
доказів, які б підтверджували намір
боржника виїхати за межі України, суд
не знаходить підстав для задоволення
подання.

Керуючись ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного
виконавця ВДВС Бахчисарайського РУЮ АР
Крим ОСОБА_1 про тимчасове обмеження
боржника – ОСОБА_3, 26.03.1978р.н., який
мешкає за адресою: вул.Мічуріна,10/2,
м.Бахчисарай, громадянин України, у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх грошових
зобов’язань, покладених на нього
рішенням Бахчисарайського районного
суду АР Крим, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд Автономної Республіки
Крим шляхом подання апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали через Бахчисарайський районний
суд АРК.

Суддя