Справа № 147/1040/13-ц
Провадження № 2/147/4/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2014 року Тростянецький
районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Костюк Г.М.,

при секретарі: Плохій А.А.,

за участю представників позивача:
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачки: ОСОБА_3,

представників відповідачки: ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Тростянець цивільну
справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_3 про поділ спадкового
майна, визнання права власності на
майно в порядку спадкування,
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення від права
на спадкування, визнання права
власності на майно в порядку
спадкування, відшкодування витрат,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 про поділ
спадкового майна, визнання права
власності на майно в порядку
спадкування, мотивуючи свої вимоги тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати
ОСОБА_10, після смерті якої відкрилась
спадщина на майно, що складається з
грошових коштів на рахунку в банку в
сумі 3247,36 грн., майнового паю у пайовому
фонді ТОВ «Агрофірма Баланівська» на
суму 1251,00 грн. та земельної ділянки,
площею 1,6800 га.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько,
після смерті якого відкрилась спадщина
на майно, що складається з грошових
коштів на рахунку в банку в сумі 1708,77
грн., майнового паю у пайовому фонді ТОВ
«Агрофірма Баланівська» на суму 9144,00
грн. та земельної ділянки, площею 1,6800
га.

Спадкоємцями до майна батьків є він,
позивач, а також на частку його брата
ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року -
дочки ОСОБА_8, ОСОБА_9, та дружина
покійного брата ОСОБА_3 - в порядку
спадкування за заповітом.

Позивач прийняв спадщину, оскільки в
установлений шестимісячний строк
звернувся до Бершадської
держнотконтори із заявою про прийняття
спадщини. Однак, свідоцтво про право на
спадщину не отримав, оскільки виник
спір з іншими спадкоємцями.

Позивач просив суд визнати за ним
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті батьків на 6/12
часток зазначеного спадкового майна, а
також на 1/12 частки, що належить ОСОБА_8 -
дочці покійного брата ОСОБА_11, яка
відмовилась від своєї частки на його
користь. Просив також суд стягнути з
відповідачки ОСОБА_3 понесені ним
судові витрати (а.с.177-183,т.1).

ОСОБА_3 звернулась до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 про усунення від права на
спадкування, визнання права власності
на майно в порядку спадкування,
відшкодування витрат, мотивуючи його
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
ОСОБА_10, після смерті якої відкрилась
спадщина на майно. Спадкоємцями після
смерті ОСОБА_10 були її чоловік ОСОБА_12
та сини ОСОБА_7, ОСОБА_11 Однак, спадщину
прийняв лише чоловік ОСОБА_12, який
подав заяву про прийняття спадщини.
Після смерті ОСОБА_12, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, із заявами про
прийняття спадщини звернулись до
нотаріуса його сини ОСОБА_12 та ОСОБА_7,
які б мали спадкувати все майно в
рівних частках по 1/2. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер ОСОБА_11, за свого життя він не
оформив свою частку на спадщину,
залишив заповіт, яким усе своє майно
заповів своїй дружині, тобто їй, ОСОБА_3
В шестимісячний строк вона звернулась
із заявою про прийняття спадщини за
заповітом. Просить суд визнати за нею
право власності на 1/2 частку спадкового
майна в порядку спадкування за
заповітом, до якого входить спадкова
маса, яка залишилась після смерті
ОСОБА_10 та ОСОБА_12, до складу якого
входить крім майна, вказаному в позові
ОСОБА_7 ще будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 вважає, що дочка її покійного
чоловіка ОСОБА_8 повинна бути усунута
від права на спадкування на обов'язкову
частку у спадщині після смерті свого
батька, оскільки спільно з ним ніколи
не проживала, будь-якої допомоги йому
не надавала, незважаючи на його важку
хворобу. Крім того, незважаючи на свою
групу інвалідності, вона продовжує
працювати, а тому не є непрацездатною
особою. Просила усунути ОСОБА_8 від
права на спадкування.

Крім того, відповідачка ОСОБА_3
просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь
половину витрат, понесених нею на
поховання його батьків ОСОБА_12 та
ОСОБА_10 в сумі 1150,00 грн., а також
неправомірно отриману ним компенсацію
на поховання. Крім того, просила
стягнути з позивача на її користь
понесені нею судові витрати в сумі
судового збору за подачу позовної
заяви, заяви про витребування доказів,
а також за надання їй юридичної
допомоги (а.с.210-212, т.1).

В судовому засіданні
представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_1
зменшили позовні вимоги. Зазначили, що
ОСОБА_8, як спадкоємиця за законом, яка
як інвалід третьої групи, має право на
обов'язкову частку у спадщині після
смерті свого батька, вправі самостійно
розпорядитись своєю часткою, яка
становить 1/12. Тому дану позовну вимогу
виключають. Просили суд, за обставин,
викладених в позові визнати за ОСОБА_7
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті його батьків на
1/2 частку спадкового майна, що
складається з грошових коштів на
рахунках у філії банку, майнових паїв
та земельних ділянок. Просили стягнути
з відповідачки ОСОБА_3 на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 720,00 грн., витрат
на правову допомогу адвоката на
загальну суму 1800,00 грн.

Зустрічний позов визнали
частково, вважають що підстав усувати
ОСОБА_8 від права на спадкування після
смерті батька немає. А тому, спадщина
після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повинна
бути розподілена між спадкоємцями у
відповідних частках: ОСОБА_7 - 6/12, ОСОБА_8
- 1/12, ОСОБА_3 - 5/12. В позові про стягнення
половини суми витрат на поховання
просили відмовити у зв'язку зі спливом
строку позовної давності, оскільки
вказані витрати згідно доказів,
наявних в матеріалах справи, понесені
11.04.2005 року, а з позовом відповідачка
звернулась 26.02.2013 року. В позові про
стягнення неправомірно отриманої
ОСОБА_7 компенсації на поховання
просили відмовити, оскільки не
доведено, що саме він отримав ці кошти,
а також для отримання цих коштів
законодавством встановлений інший
порядок. Щодо вирішення долі судових
витрат, понесених відповідачкою,
покладаються на розсуд суду.

Ухвалою від 05.11.2013 року визнано
явку позивача ОСОБА_7 обов'язковою в
судове засідання для дачі пояснень про
взаємовідносини сторін. Однак, позивач
до суду не з'явився, будучи належним
чином повідомленим та час та місце
розгляду справи, тому суд вирішує спір
на підставі наявних в матеріалах
справи доказах, та пояснень сторін та
їх представників.

Відповідач ОСОБА_3 та її
представники кожен окремо в судовому
засіданні зменшені позовні вимоги
визнали, пояснили, що відповідачкою не
заперечується право позивача ОСОБА_7 на
? частку спадкового майна після смерті
його батьків. Нею також не
заперечується маса спадкового майна,
до якого також входить житловий
будинок по АДРЕСА_1, який належав
спадкодавцям, та відносився до
категорії колгоспних дворів. Однак,
просили усунути від права на
спадкування після смерті ОСОБА_11 його
дочку ОСОБА_8, яка не дивлячись на
встановлену їй інвалідність продовжує
працювати. Крім того, вона, знаючи про
важку хворобу батька - рак, його
безпорадний стан, залишила його на
призволяще, допомоги не надавала, не
доглядала за ним, не приймала участі у
його похованні. Таку допомогу, догляд,
необхідне лікування йому надавала
дружина ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_6 Тому,
просили суд усунути від права на
спадкування ОСОБА_8, а за відповідачкою
ОСОБА_3 визнати право власності на 1/2
частку спадкового майна, що залишилось
після смерті її чоловіка ОСОБА_11, до
якого входить спадкове майно, що
залишилось після смерті його батьків
ОСОБА_10 та ОСОБА_12

Відповідачка ОСОБА_3 уточнила
свої позовні вимоги в частині
стягнення витрат на поховання. Просила
суд стягнути з позивача на її користь
половину витрат, які вона понесла на
поховання батька її чоловіка ОСОБА_12,
що складає 575,00 грн. Вважає, що строк
давності за вимогою про стягнення цих
коштів пропущено з вини позивача та
його сім'ї, які чинили перешкоди її
чоловікові в прийнятті спадщини,
утримуючи у себе оригінали всіх
документів на спадкове майно. Тому
просила не застосовувати строки
позовної давності до цих вимог та
стягнути їх з позивача.

Щодо стягнення з позивача
неправомірно отриманої компенсації на
поховання ОСОБА_12 в сумі 500,00 грн.
пояснила, що вказані кошти за вказівкою
і дорученням позивача були отримані в
установі банку його дочкою ОСОБА_13
Позивач та його сім'я не приймали
участі у похованні ОСОБА_12, а тому не
мають права на отримання цієї
компенсації. У зв'язку цим просила
стягнути з позивача 500,00 грн. незаконно
отриманої ним компенсації. Просила
відповідачка також стягнути з позивача
на її користь понесені нею судові
витрати, що складаються з суми судового
збору за позовну заяву майнового
характеру в розмірі 585,12 грн., судового
збору за позовну вимогу немайнового
характеру в сумі 114,70 грн., судового
збору за заяву про витребування
доказів в сумі 114,70 грн., та витрати за
надання юридичної допомоги в сумі 1600,00
грн.

Відповідачка ОСОБА_8 в судовому
засіданні позов ОСОБА_7 визнала, не
заперечила щодо визнання за ним права
власності на 6/12 часток спадкового
майна, що залишилось після смерті його
батьків. Позов ОСОБА_3 не визнала.
Вважає, що не має підстав для усунення
її від права на спадкування після
смерті батька ОСОБА_11 як такої, що має
право на обов'язкову частку у спадщині,
оскільки на час відкриття спадщини
була і є на даний час інвалідом третьої
групи. Зазначена група інвалідності не
позбавляє її права на працю. Крім того,
зазначила, що дійсно з батьком за його
життя склались неприязні стосунки,
оскільки він залишив сім'ю, коли вона із
сестрою були ще неповнолітніми. В
подальшому батько ініціював судову
тяганину з тим, щоб позбавити її та
сестру житла. Коли батько одружився із
ОСОБА_3 спілкування взагалі
припинилось, оскільки остання
забороняла ці зустрічі. Про важку
хворобу батька вони із сестрою
дізнались, коли він знаходився у
лікарні. Під час його перебування у
лікарні вони навідували його у
відсутність ОСОБА_3, передавали йому
ліки, їжу, кошти. Зазначила, що не мали
вони з сестрою змоги здійснювати
догляд за батьком, оскільки поруч
завжди була його дружина ОСОБА_3, яка
була вкрай вороже до них налаштована та
перешкоджала цим зустрічам в ті часи,
коли батько проживав у її будинку.
Вважає, що підстав усувати її від права
на спадкування немає. Не заперечила
щодо визнання за ОСОБА_7 права
власності на належних йому 6/12 часток
спадкового майна. У вирішенні решти
позовних вимог покладається на розсуд
суду. В подальші судові засідання
відповідачка ОСОБА_8 не з'являлась,
надала заяву про визнання зменшених
позовних вимог ОСОБА_7 та розгляд
справи у її відсутності, чим
скористалася своїми процесуальними
правами, передбаченими ч.2 ст. 158 ЦПК
України.

Відповідачка ОСОБА_9 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_7
визнала, за обставин, викладених в
позові, дала суду пояснення, аналогічні
поясненням відповідачки ОСОБА_8
Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнала,
просила відмовити в позові про
усунення її сестри від права на
спадкування після смерті батька, як
безпідставному. В подальші судові
засідання відповідачка ОСОБА_9 не
з'являлась, надала заяву про визнання
зменшених позовних вимог ОСОБА_7 та
розгляд справи у її відсутності, чим
скористалася своїми процесуальними
правами, передбаченими ч.2 ст. 158 ЦПК
України.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_10 (а.с.9, т.1), після смерті
якої відкрилась спадщина на майно, що
складається з грошових коштів по
рахунку НОМЕР_2 на її ім'я в
Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який
нарахована компенсація №91551-1506-00 в сумі
3247,36 грн.; земельної ділянки, що
розташована на території Баланівської
сільської ради Бершадського району,
кадастровий номер :01:002:0461 та
належала їй відповідно до Державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії IV-ВН №037370, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, площею 1,6800 га; майнового
паю у пайовому фонді ТОВ «Агрофірма
Баланівська» с. Баланівка, в розмірі
1251,00 грн., відповідно до майнового
сертифікату серії ВІ №008152 від 12.08.2002
року; житлового будинку з
господарськими спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1, та складається
з житлового будинку «А», загальною
площею 72,0 кв.м, житловою площею 37,9 кв.м.,
сараю «В», веранди «а», літньої кухні
«Б», погребу «Б-під», огорожі 1-2
(а.с.17-19,22,25,222-226, т.1). На випадок своєї
смерті ОСОБА_10 заповіту не залишила.

Як вбачається зі спадкової справи
№477/2004 року до майна померлої ОСОБА_10,
відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України із
заявою про прийняття спадщини в
установлений ст. 1270 ЦК України строк
звернувся її чоловік ОСОБА_12 (а.с.68, т.2).

Відповідно до рішення апеляційного
суду Вінницької області від 20.03.2012 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_7
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті матері (а.с.166-167,т.1).

Таким чином, єдиним спадкоємцем
ОСОБА_10, який прийняв спадщину був її
чоловік ОСОБА_12 Однак, свідоцтво про
право на спадщину за законом не
отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_12 (а.с.10,
т.1), після смерті якого відкрилась
спадщина на майно, що складається з
грошових коштів по рахунку НОМЕР_1 на
його ім'я в Бершадському ТВБВ
Ощадбанку, на який нарахована
компенсація №91551-1621-00 в сумі 1708,77 грн.;
земельної ділянки, що розташована на
території Баланівської сільської ради
Бершадського району, кадастровий номер
:01:002:0460 та належала йому
відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
IV-ВН №037369, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га; майнового паю у пайовому
фонді ТОВ «Агрофірма Баланівська» с.
Баланівка, в розмірі 9144,00 грн.,
відповідно до майнового сертифікату
серії ВІ №005049 від 02.08.2002 року; житлового
будинку з господарськими спорудами, що
розташований в АДРЕСА_1 (а.с.16, 20-21, 23, 24,
222-226, т.1). На випадок своєї смерті
ОСОБА_12 заповіту не залишив.

Як вбачається зі спадкової справи
№242/2005 року до майна померлого ОСОБА_12,
відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України із
заявами про прийняття спадщини в
установлений ст. 1270 ЦК України строк
звернулися його сини ОСОБА_11 та ОСОБА_7
(а.с.119,125, т.2). Однак, жоден з них
свідоцтво про право на спадщину за
законом не отримав, оскільки між ними
виник спір щодо спадкового майна.

Факт належності спадкодавцям ОСОБА_10
та ОСОБА_12 на праві власності по 1/2
частці житлового будинку «А»,
загальною площею 72,0 кв.м, житловою
площею 37,9 кв.м, з господарськими
будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що
складається з сараю «В», веранди «а»,
літньої кухні «Б», погребу «Б-під»,
огорожі 1-2, підтверджується технічним
паспортом на дане будинковолодіння
(а.с.222-226), довідкою, виданою
Баланівською сільською радою
Бершадського району, згідно якої
зазначений будинок відноситься до
категорії колгоспних дворів, станом на
15.04.1991 року до складу його двору
входили: ОСОБА_12 та ОСОБА_10 (а.с.261, т.2).

Згідно ст. 316 ЦК України, право
власності є право особи на річ ( майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонено законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлено
судом.

Відповідно ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за законом
або за заповітом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, той з подружжя,
який його пережив.

Відповідно до затверджених ЦСУ
СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 Вказівок по
веденню погосподарського обліку в
сільських радах народних депутатів,
визначення в сільській місцевості
громадського типу господарства в
погосподарській книзі та відомостей
щодо членів колгоспного двору, що має
правове значення, було покладено на
сільські ради.

Згідно ст. 563 ЦК України (в
редакції 1963 року), у разі смерті члена
колгоспного двору спадщина на майно
двору не відкривається.

Особисте майно членів
колгоспного двору після їх смерті
переходить до спадкоємців на загальних
підставах.

Враховуючи, що ОСОБА_12 та ОСОБА_10 були
власниками майна колгоспного двору
(ст.120 ЦК 1963 р.), на момент прийняття
Закону України «Про власність» не
втратили цього права, суд приходить до
висновку, що їх сини ОСОБА_7 та ОСОБА_11,
за відсутності інших спадкоємців, мали
право на спадкування за законом після
смерті батьків в рівних частках. Тому,
вимоги ОСОБА_7 про визнання за ним права
власності на 1/2 частку спадкового
майна, що залишилось після смерті його
батьків підлягають задоволенню
відповідно до ст.11 ЦПК України, в межах
заявлених вимог, оскільки знайшли своє
підтвердження в ході судового
розгляду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_11
(а.с.14,т.1). Після його смерті відкрилась
спадщина на майно, до складу якого
входить 1/2 частка спадкового майна, що
залишилось після смерті його батьків.
На випадок своєї смерті ОСОБА_11 03.11.2010
року залишив заповіт, згідно якого все
своє майно, де б воно не було і з чого б
воно не складалось, в тому числі все те,
що буде належати йому на день смерті і
на що матиме право за законом, заповів
своїй дружині ОСОБА_3 Даний заповіт на
день смерті ОСОБА_11 не змінений і не
скасований. Остання звернулась в
установлений ст. 1270 ЦК України строк до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті чоловіка. Відповідно до вимог
ст. 1269 ЦК України із заявами про
прийняття спадщини за законом після
смерті батька в установлений ст. 1270 ЦК
України строк звернулися його дочки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.130а-186, 273,274, т.2).

Жоден із спадкоємців не отримав
свідоцтво про право на спадщину,
оскільки між спадкоємцям виник спір
щодо спадкового майна.

Відповідачка по справі ОСОБА_8 є дочкою
спадкодавця ОСОБА_11 та на час відкриття
спадщини мала право на обов'язкову
частку у спадщині відповідно до ст. 1241
ЦК України. Відповідно до довідок до
акту огляду МСЕК ОСОБА_8 встановлена
третя група інвалідності (а.с.242-243, т.1),
що дає їй право на обов'язкову частку у
спадщині як повнолітній
непрацездатній дитині спадкодавця.
Продовження нею трудової діяльності не
позбавляє її на права на обов'язкову
частку у спадщині.

Відповідачка ОСОБА_3 вважає ОСОБА_8
негідною спадкоємицею, такою, що
підлягає усуненню від права на
спадкування через ухилення від надання
допомоги своєму батькові, який через
тяжку хворобу був у безпорадному стані,
не міг самостійно забезпечити умови
свого життя, потребував стороннього
догляду. З огляду на це просила визнати
за нею право власності на 1/2 частку
спадкового майна за заповітом після
смерті чоловіка, до складу якого
входить майно після смерті його
батьків.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, слід встановити як факт
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_14 показала, що ОСОБА_3 є її
племінницею та була одружена з ОСОБА_11
Коли померла його мати ОСОБА_10, її
похованням займались всі: і ОСОБА_3, і
дочки сина ОСОБА_7 Самого сина ОСОБА_7 на
похоронах не було. Коли помер батько
ОСОБА_12 організацією його похорон,
поминальними обідами займались син
ОСОБА_11 з невісткою ОСОБА_3 Потім
захворів ОСОБА_11, потрібна була
операція, викликали його дочок ОСОБА_8
та ОСОБА_9 Однак, вони сказали, що
лікувати батька не будуть. Свідок сама
безпосередньо при цій розмові не була
присутня. Про відмову дочок від
лікування батька їй стало відомо зі
слів самого ОСОБА_11 За ним доглядали
ОСОБА_3 та її діти. Діти ОСОБА_11 його не
відвідували, коли його ОСОБА_3 забрала з
лікарні додому. Вона не забороняла їм
бачитись із батьком.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_15 показав, що його дружина ОСОБА_8
дійсно тривалий час мала з батьком
напружені стосунки, деякий час не
спілкувались через спір щодо будинку,
який вирішувався судом. Після
одруження батька із ОСОБА_3, він
перебрався жити до дружини. Остання
заперечувала проти їх спілкування,
тому дочки не мали змоги його
навідувати навіть тоді, коли дізнались
про його хворобу. Під час перебування
його в лікарні, дочки, в тому числі
ОСОБА_8, навідували його у лікарні.
Приходили до лікарні в той час, коли там
була відсутня ОСОБА_3, оскільки вона
щоразу при зустрічах вчиняла скандали.
Він бачив як дружина в пакет для
передачі батьку пакувала продукти
харчування, які йому було дозволено
їсти, ліки. Також йому передавались
гроші, хоча і в невеликих сумах. Догляд
здійснювати за ним дружина не мала
змоги, оскільки поряд з ним завжди була
ОСОБА_3 та її сім'я.

В матеріалах справи містяться
документи, які вказують на те, що
лікування ОСОБА_11, під час перебування
його в лікарні, здійснювалось за його
рахунок (а.с.204, 205, т.2). Виписка з історії
його хвороби вказує на те, що він мав
важку хворобу - рак (а.с.203,т.2).

Отже, у відповідності до ст. 60 ЦПК
України відповідачкою ОСОБА_3 не
доведено обставин, які б вказували на
те, що спадкоємиця ОСОБА_8 умисно
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцю.

Таким чином, судом встановлено та не
заперечується жодною із сторін, що
спадкодавець ОСОБА_11 мав тяжку хворобу,
мав потребу в отриманні допомоги, і
таку допомогу йому надавали дружина
ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_6
Відповідачкою ОСОБА_3 не доведено факту
потреби її чоловіка в отриманні
допомоги від дочки ОСОБА_8, яка
проживала окремо, за умови надання йому
допомоги дружиною та падчеркою та
ухилення дочки від надання допомоги
батьку, враховуючи, що за змістом ч.5 ст.
1224 ЦК України лише при одночасному
настанні цих обставин і доведеності
зазначених фактів у їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
права на спадщину.

З огляду на викладене, позовні вимоги
за зустрічним позовом про усунення
відповідачки ОСОБА_8 від спадкування
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті (ч.1
ст. 1223 ЦК).

Відповідно до ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка б належала кожному
з них у разі спадкування за законом.

Таким чином, позивач ОСОБА_7 має
право на 1/2 частку майна, що залишилось
після смерті його батьків ОСОБА_10 та
ОСОБА_12, як спадкоємець першої черги.
Після смерті ОСОБА_11 право на спадщину,
в тому числі на 1/2 спадкового майна
після смерті його батьків, мають його
дружина ОСОБА_3 - за заповітом та дочка
ОСОБА_8, в порядку ст. 1266 ЦК України- на
обов'язкову частку у спадщині.

Для встановлення розміру частки
спадкоємиці за заповітом ОСОБА_3 слід
визначити розмір обов'язкової частки
ОСОБА_8 виходячи із наступного
розрахунку. Розмір обов'язкової частки
спадщини рахується шляхом умовного
відсторонення спадкових правовідносин
за заповітом і взяття у цьому разі за
основу спадкування за законом, що
випливає з норми ст. 1241 ЦК України-
«…половину частки, яка б належала
кожному з них у разі спадкування за
законом». При такому розрахунку розмір
всієї спадщини умовно взято за одиницю,
а розмір частки спадкоємця за законом
визнається шляхом поділу всієї
спадщини - 1 на кількість спадкоємців за
законом, що закликаються до
спадкування. У даній справі після
смерті спадкодавця ОСОБА_11 залишилось
три спадкоємці за законом: дружина
ОСОБА_3, дочки ОСОБА_9 та ОСОБА_8, одна з
яких має право на обов'язкову частку -
ОСОБА_8, іншій ОСОБА_3 спадщина
заповідана.

Таким чином, обов'язкова частка
ОСОБА_8 буде дорівнювати: 1/3Х1/2=1/6.

Отже, відповідачка ОСОБА_3 після
смерті чоловіка, враховуючи
обов'язкову частку дочки ОСОБА_8 у цій
спадщині, як спадкоємець за заповітом
отримує все, що залишилося після
відрахування обов'язкової частки та
має право на 5/6 часток від усього його
майна. Однак, враховуючи, що спадкова
маса після смерті ОСОБА_11 складається з
1/2 частки спадкового майна, що
залишилось після смерті його батьків,
частка ОСОБА_3 у зазначеному майні
складає 1/3 (1/2-1/6 = 1/3).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що вимоги ОСОБА_3 про визнання
за нею права власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
чоловіка на майно, що залишилось після
смерті його батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_10
підлягають задоволенню частково. Суд
вважає необхідним визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
заповітом після смерті чоловіка
ОСОБА_11 на 1/3 частку спадкового майна,
що залишилось після смерті його
батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 та
складається з житлового будинку
АДРЕСА_1, грошових коштів по двох
рахунках у філії банку, відкритих на
ім'я ОСОБА_10 та ОСОБА_12, двох земельних
ділянок, площею по 1,6800 га, розташованих
на території Баланівської сільської
ради, двох майнових паїв у пайовому
фонді ТОВ «Агрофірма Баланівська» с.
Баланівка, що також належали ОСОБА_10 та
ОСОБА_12

Відповідачка ОСОБА_3, відповідно до
накладної №223 від 11.04.2005 року понесла
витрати на поховання свого свекра
ОСОБА_12 в сумі 1150,00 грн. (а.с.221, т.1).
Половину цих витрат вона просить
стягнути з позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 1232 ЦК України
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним із них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
поховання та похоронну справу»
поховання померлого - це комплекс
заходів та обрядових дій, які
здійснюються з моменту смерті людини
до поміщення труни з тілом або урни з
прахом у могилу або колумбарну нішу,
облаштування та утримання місця
поховання відповідно до звичаїв та
традицій, що не суперечать
законодавству.

Таким чином, позивачкою доведено, що
нею 11.04.2005 року були понесені витрати в
сумі 1150,00 грн. на поховання ОСОБА_12

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК).

Враховуючи те, що представниками
позивача заявлено про застосування
строків давності до вимог про
стягнення з їх довірителя витрат на
поховання його батька, понесених
відповідачкою, право вимоги на ці
витрати сплило у квітні 2008 року, і
відповідачкою не доведено поважності
причин пропуску цього строку, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
зустрічного позову в частині стягнення
половини витрат на поховання необхідно
відмовити за строками давності.

Відповідач ОСОБА_3 просила суд також
стягнути з позивача на її користь
неправомірно отриману ним компенсацію
на поховання ОСОБА_12 в сумі 500,00 грн. На
підтвердження отримання саме ним цієї
допомоги відповідачка посилається на
постанову про закриття кримінального
провадження від 18.06.2013 року, винесену за
результатами розгляду її заяви про
вчинення злочину. Зокрема, згідно
вказаної постанови з досліджених
письмових доказів, пояснень свідків
встановлено, що виплата компенсації на
поховання ОСОБА_12 в сумі 500,00 грн.
зарахована на рахунок ОСОБА_13 - дочки
позивача (а.с.207-208,т.2). Вимогу до ОСОБА_13
про стягнення зазначених коштів
відповідачка не заявляла. А тому,
відповідно до ст.11 ЦПК України, вимога
відповідачки про стягнення з позивача
суми компенсації на поховання до
задоволення не підлягає.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
вимоги позивача ОСОБА_7 підставні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню, вимоги відповідачки
ОСОБА_3 за зустрічним позовом
підлягають до часткового задоволення.

При вирішення питання розподілу
судових витрат суд керується ст. ст. 84,88
ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ст.88 ЦПК України
з відповідачки ОСОБА_3 на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати по сплаті судового збору - 600,00
грн. та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, що
підлягали сплаті згідно цивільного
процесуального законодавства, що діяло
на час сплати цих витрат - 120,00 грн., а
всього 720,00 грн. (а.с.1,2,т.1).

Вирішуючи вимоги позивача про
стягнення на його користь витрат на
правову допомогу, суд виходить з
наступного.

Відповідно до витягу з договору про
надання правової допомоги від 09.11.2013
року адвокат ОСОБА_2 взяв на себе
зобов'язання представляти інтереси
ОСОБА_7 в Тростянецькому районному суді
під час розгляду справи по суті без
обмежень повноважень (а.с.190, т.2).

Відповідно до наданих суду квитанцій
від 14.02.2014 року та 06.03.2014 року, ОСОБА_7
було оплачено адвокату ОСОБА_2 надані
ним правові послуги на загальну суму
1800,00 грн. (а.с.257,281, т.2).

Згідно матеріалів даної справи, а саме
журналів судових засідань, за участю
даного захисника відбулись судові
засідання в Тростянецькому районному
суді 26.11.2013 року, 17.02.2014 року, 06.03.2014 року.
Підготовлені клопотання захисником
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_7

Однак, позивачем ОСОБА_7 та його
представниками не було надано суду
акту виконаних робіт адвокатом, з якого
б вбачався обсяг часу і роботи,
виконаної адвокатом по даній справі.
Разом з тим, судом враховано пророблену
адвокатом роботу по даній справі,
кількість та тривалість судових
засідань, що в загальному тривали 7
годин, вимоги Закону України від 20.12.2001
року №4191-VI «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», відповідно до ст.1 якого
розмір компенсації витрат, на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, в
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

А тому, відшкодуванню на користь
позивача з відповідачки підлягають
витрати на правову допомогу адвоката в
повному розмірі - 1800,00 грн.

При вирішенні питання стягнення
судових витрат, понесених
відповідачкою ОСОБА_3, відповідно до ст.
88 ЦПК України, суд виходить із їх
доведеності, з врахуванням того, що
зустрічний позов задоволено частково,
за нею визнано право власності на 1/3
частку спадкового майна.

Так, відповідно до матеріалів справи
позивачкою було оплачено позов двома
квитанціями на загальну суму 699,82 грн.
(а.с.209, т.1). Враховуючи, що позов
задоволено частково, на користь
відповідачки з позивача підлягають
стягненню судові витрати пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
тобто третина від 699,82 грн., що складає
390,08 грн. Решта суми витрат підлягає
віднесенню за рахунок відповідачки.

Не підлягають стягненню з позивача та
повинні бути віднесені за рахунок
відповідачки також витрати по оплаті
судового збору в сумі 114,70 грн. за подачу
заяви про витребування доказів (а.с.202,
т.1), оскільки відповідно до ухвали
Бершадського районного суду від 25.02.2013
року в задоволенні такої заяви
відповідачці було відмолено (а.с.208,т.1).

Відповідно до акту виконаних робіт від
26.11.2013 року згідно цивільно-правової
угоди про надання юридичних послуг від
22.02.2013 року ОСОБА_3 юристами ОСОБА_5,
ОСОБА_4 було надано юридичні послуги
здійснення захисту її інтересів, за
переліком зазначеним в акті, на які
було витрачено 39,5 годин. Загальна
вартість виконаних робіт склала 1600,00
грн. (а.с.206, 260, т.2). У даній цивільній
справі представники відповідачки
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приймали участь на
підставі нотаріально посвідчених
довіреностей в порядку ст. 40 ЦПК
України з повноваженнями,
передбаченими ст. 44 цього кодексу. Їх
відносини з відповідачкою є
цивільно-правовими, а тому витрати
пов'язані з їх діяльністю не підлягають
відшкодуванню в порядку ст. 84 ЦПК
України. Крім того, понесення
відповідачкою вказаних витрат не
підтверджено відповідним фінансовим
документом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 257, ст. 267 ч.3, 316, 328, 1216, 1217, 1224 ч.5, 1232
ч.1, 1241, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 84, 88,
158 ч.2, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 право власності
в порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_10, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та після смерті
батька ОСОБА_12, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3
року на 1/2 частину спадкового майна, що
складається з:

- грошових коштів в сумі 1623
(одна тисяча шістсот двадцять три) грн.
68 коп. по рахунку НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_10
в Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який
нарахована компенсація №91551-1506-00 в сумі
3247 (три тисячі двісті сорок сім) грн. 36
коп.;

- грошових коштів в сумі 854
(вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 38 коп.
по рахунку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_12 в
Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який
нарахована компенсація №91551-1621-00 в сумі
1708 (одна тисяча сімсот вісім) грн. 77 коп.;

- земельної ділянки, що
розташована на території Баланівської
сільської ради Бершадського району,
кадастровий номер :01:002:0461 та
належала ОСОБА_10 відповідно до
Державного акта на право власності на
земельну ділянку серії IV-ВН №037370, для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га;

- земельної ділянки, що
розташована на території Баланівської
сільської ради Бершадського району,
кадастровий номер :01:002:0460 та
належала ОСОБА_12 відповідно до
Державного акта на право власності на
земельну ділянку серії IV-ВН №037369, для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га;

- майнового паю у пайовому
фонді ТОВ «Агрофірма Баланівська» с.
Баланівка, в розмірі 1251 (одна тисяча
двісті п'ятдесят одна) грн., що належав
ОСОБА_10 відповідно до майнового
сертифікату серії ВІ №008152 від 12.08.2002
року;

- майнового паю у пайовому
фонді ТОВ «Агрофірма Баланівська» с.
Баланівка, в розмірі 9144 (дев'ять тисяч
сто сорок чотири) грн., що належав
ОСОБА_12 відповідно до майнового
сертифікату серії ВІ №005049 від 02.08.2002
року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7
судові витрати в сумі судового збору в
розмірі 600 (шістсот) грн., витрат на
інформаційно-технічне забезпечення 120
(сто двадцять) грн., витрат на правову
допомогу в сумі 1 800 (одна тисяча
вісімсот) грн., а всього 2520 (дві тисячі
п'ятсот двадцять) грн.

Зустрічний позов задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті чоловіка ОСОБА_11, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_2 року на 1/3 спадкового
майна, що залишилось після смерті його
матері ОСОБА_10, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1
року та батька ОСОБА_12, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_3 року та складається з:

- житлового будинку з господарськими
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1,
та складається з житлового будинку «А»,
загальною площею 72,0 кв.м, житловою
площею 37,9 кв.м., сараю «В», веранди «а»,
літньої кухні «Б», погребу «Б-під»,
огорожі 1-2;

- грошових коштів в сумі 1082 (одна
тисяча вісімдесят дві) грн. 45 коп. по
рахунку НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_10 в
Бершадському ТВБВ Ощадбанку, на який
нарахована компенсація №91551-1506-00 в сумі
3247 (три тисячі двісті сорок сім) грн. 36
коп.;

- грошових коштів в сумі 569 (п'ятсот
шістдесят дев'ять) грн. 59 коп. по рахунку
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_12 в Бершадському
ТВБВ Ощадбанку, на який нарахована
компенсація №91551-1621-00 в сумі 1708 (одна
тисяча сімсот вісім) грн. 77 коп.;

- земельної ділянки, що розташована на
території Баланівської сільської ради
Бершадського району, кадастровий номер
:01:002:0461 та належала ОСОБА_10
відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
IV-ВН №037370, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га;

- земельної ділянки, що розташована на
території Баланівської сільської ради
Бершадського району, кадастровий номер
:01:002:0460 та належала ОСОБА_12
відповідно до Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії
IV-ВН №037369, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 1,6800 га;

- майнового паю у пайовому фонді ТОВ
«Агрофірма Баланівська» с. Баланівка, в
розмірі 1 251 (одна тисяча двісті
п'ятдесят одна) грн., що належав ОСОБА_10
відповідно до майнового сертифікату
серії ВІ №008152 від 12.08.2002 року;

- майнового паю у пайовому фонді ТОВ
«Агрофірма Баланівська» с. Баланівка, в
розмірі 9144 (дев'ять тисяч сто сорок
чотири) грн., що належав ОСОБА_12
відповідно до майнового сертифікату
серії ВІ №005049 від 02.08.2002 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3
судові витрати в сумі судового збору в
розмірі 390 (триста дев'яносто) грн. 08 коп.

Судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 424,44 грн. віднести за
рахунок відповідачки ОСОБА_3.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Вінницької
області через Тростянецький районний
суд Вінницької області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення суду, а
особами, які не були присутніми під час
проголошення судового рішення, в той
же строк з дня отримання його копії.

Суддя