У х в а л а

24 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

Колодійчука В.М.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
квартирно - експлуатаційного відділу м.
Сімферополя, виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради,
Міністерства оборони України, про
визнання дій незаконними, виселення та
вселення,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2010 року
квартирно-експлуатаційний відділ м.
Сімферополя зобов'язано надати ОСОБА_3
благоустроєне житлове приміщення у
відповідності з встановленим діючим
законодавством, нормами житлової
площі. З тексту цього рішення
вбачається, що житлове приміщення має
бути виділено позивачу, як
військовослужбовцю для постійного
проживання, з урахуванням наявних
пільг. Зазначене рішення не виконано.
Позивач вважає, що ОСОБА_4 разом з
членами своєї сім'ї незаконно утримує
за собою службове житло, що може бути
витребуване у нього і виділене
позивачу на виконання рішення
адміністративного суду. Враховуючи
наведене ОСОБА_3 просив суд визнати
незаконними бездіяльність квартирно -
експлуатаційного відділу м.
Сімферополя та виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради щодо
виконання рішення суду, виселити
ОСОБА_4 разом з членами його сім'ї з
квартири АДРЕСА_1 та вселити в указану
квартиру позивача.

Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя від 29 березня 2013
року, залишеного без змін ухвалою
апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 20 листопада 2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 грудня 2013 року
ОСОБА_3 відмовлено у відкритті
касаційного провадження в указаній
справі.

У березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 10 грудня 2013 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме ст. ст. 109, 124 Житлового кодексу
України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2013 року у справі
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщення та виселення.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції. Неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права полягає, зокрема: у різному
тлумаченні судами змісту і сутності
правових норм, що призвело до різних
висновків про наявність чи відсутність
суб'єктивних прав та обов'язків
учасників відповідних правовідносин; у
різному застосуванні правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Одночасно із змісту заяви та долучених
до неї копій ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2013 року на яке
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не вбачається неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права. Зокрема, судові
рішення судів касаційної інстанції
ухвалені у справах, в яких предмет
спору, підстави позову та зміст
позовних вимог не є тотожним, та в
справах за різних встановлених судами
фактичних обставин.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, квартирно -
експлуатаційного відділу м.
Сімферополя, виконавчого комітету
Сімферопольської міської ради,
Міністерства оборони України, про
визнання дій незаконними, виселення та
вселення, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 грудня 2013 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.П.
Гончар

С.О. Карпенко

В.М. Колодійчук

Д.О. Остапчук