НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3239/13-ц
№ 2/183/434/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1, третя особа: ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, про
відшкодування до державного бюджету
витрат, пов'язаних з навчанням у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ,-

в с т а н о в и в:

Дніпропетровський державний
університет внутрішніх справ
звернувся до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до ОСОБА_1, третя
особа: ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, в якому
просить стягнути з відповідача на
користь позивача витрати, пов'язані з
навчанням у Дніпропетровському
державному університеті внутрішніх
справ у розмірі 23 945,59 грн., які
складаються з вартості навчання у
розмірі 23 708, 51 грн. та судовий збір у
розмірі: 237,08 грн.

В обґрунтування заявленого позову,
позивач посилається на те, що ОСОБА_1
проходив службу в органах внутрішніх
справ України курсантом
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ.
Відповідно до Законів України „Про
освіту", „Про вищу освіту", „Про
міліцію", Указу Президента України від
23.01.1996 року № 77 „Про заходи щодо
реформування системи підготовки
спеціалістів та працевлаштування
випускників вищих навчальних
закладів», Постанови Кабінету
Міністрів України від 22.08.1996р. №992 «Про
порядок працевлаштування випускників
вищих навчальних закладів, підготовка
яких здійснюється за державним
замовленням» з ОСОБА_1 31 серпня 2009 року
було укладено договір про підготовку
фахівця у ДДУВС.

Згідно наказу ректора ДДУВС № 256 від
29.07.2006 року відповідач зарахований
курсантом на навчання до ДДУВС, а
згідно наказу ректора від 26.06.2010 року
ОСОБА_1 отримав диплом спеціаліста з
присвоєнням кваліфікації «юрист».

Наказом начальника ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 27.06.2010
року відповідач призначений
дільничним інспектором міліції
сектора дільничних інспекторів
міліції Новомосковського міського
відділу.

Згідно наказу начальника ГУМВС України
в Дніпропетровській області від 05.03.2013
року ОСОБА_1 звільнений в запас
Збройних сил України за порушення
дисципліни.

Позивач зазначає, що звільнення з ОВС
після закінчення навчання до
встановленого трирічного терміну є
однією з підстав відшкодування особами
витрат, пов'язаних з їх утриманням у
вищому навчальному закладі МВС
України.

За таких обставин, посилаючись на
вимоги вищевказаних
нормативно-правових актів, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надавши суду
письмові пояснення та заяву про
розгляд справи у свою відсутність,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов
не визнав, пояснивши, що він починаючи з
2008 року в казармі університету не
проживав, чим і не заборгував державні
кошти по його утриманню.

В наступне судове засідання відповідач
не з'явився, повідомлений належним
чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив
службу в органах внутрішніх справ
України курсантом Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ з 29.07.2006 року по 26.06.2010 року (а.с.7).

За п.4 ч.1 ст.64 Закону України «Про вищу
освіту» фінансування за рахунок
видатків Державного бюджету України
підготовки фахівців з вищою освітою за
напрямами і спеціальностями
відповідних освітньо-кваліфікаційних
рівнів у вищих навчальних закладах
державної форми власності
здійснюється в обсягах, необхідних для
забезпечення на кожні десять тисяч
населення навчання не менше як ста
студентів у вищих навчальних закладах
першого і другого рівнів акредитації
та ста вісімдесяти студентів у вищих
навчальних закладах третього і
четвертого рівнів акредитації.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про
освіту» випускники вищих навчальних
закладів, які здобули освіту за кошти
державного або місцевого бюджетів,
направляються на роботу і зобов'язані
відпрацювати за направленням в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Обов'язок випускника відшкодувати до
державного бюджету повну вартість
навчання, встановлений ст.2 Указу
Президента України від 23 січня 1996 року
№ 77/96 «Про заходи щодо реформування
системи підготовки спеціалістів та
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів», відповідно до
якої особи, які навчаються за рахунок
державних коштів, укладають з
адміністрацією вищого навчального
закладу угоду, за якою вони
зобов'язуються після закінчення
навчання та одержання відповідної
кваліфікації відпрацювати в
державному секторі народного
господарства не менше ніж три роки. У
разі відмови працювати в державному
секторі народного господарства
випускники відшкодовують в
установленому порядку до Державного
бюджету повну вартість навчання.

Виходячи із положень п.п.8,14 Порядку
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
серпня 1996 року №992, який діяв на момент
вступу ОСОБА_1 до університету,
випускник вищого навчального закладу
зобов'язаний відпрацювати за місцем
призначення не менш трьох років, а в
разі неприбуття за направленням або
відмови без поважної причини
приступити до роботи за призначенням
звільнення його за ініціативи
адміністрації за порушення трудової
дисципліни, звільнення за власним
бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до Державного
бюджету вартість навчання.

На момент укладання угоди
про навчання між юридичною академією
МВС та ОСОБА_1 порядок підготовки
фахівців у вищому навчальному закладі
МВС України за державним замовленням
із числа осіб цивільної молоді,
рядового і молодшого начальницького
складу органів внутрішніх справ
України та їх працевлаштування
регулювався наказом МВС України від 30
серпня 1999 року №660, відповідно до якого
на ректорів вищих навчальних закладів
МВС України після зарахування осіб на
навчання за державним замовленням
покладався обов'язок укласти з ними
угоду.

Типова форма тристороннього договору
про підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС України, про
яку йдеться у п.3 Порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з утриманням
у вищих навчальних закладах МВС
України, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 1
березня 2007 року №313, була затверджена 14
травня 2007 року наказом МВС України № 150.

У чинних нормативно-правових актах, а
саме: Законі України «Про освіту»,
постанові Кабінету Міністрів України
від 1 березня 2007 року №313, наказі МВС
України від 14 травня 2007 року №150, а
також у тих, які діяли на момент
укладення угоди, а саме: постанові
Кабінету Міністрів України від 22
серпня 1996 року №992, наказі МВС України
від 30 серпня 1999 року №660 передбачається
обов'язок особи, яка здобула освіту, за
кошти державного або місцевого
бюджетів і направляється на роботу,
відпрацювати за направленням після
закінчення навчання не менше трьох
років.

З матеріалів справи вбачається, що
служба ОСОБА_1 в органах внутрішніх
справ після закінчення вищого
навчального закладу складає менше
трьох років (а.с.7-9).

Згідно довідки-розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням курсанта
ОСОБА_1 у ДДУВС, загальна вартість
витрат за 2006-2010 роки складає 23 708,51 грн.
(а.с.11).

Відповідач ОСОБА_1 проти позову
заперечував, зазначивши, що не мешкав
на казармі останні два роки.

Однак, по-перше, на підтвердження даної
обставини, позивачем в порушення вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України не було надано
належних та допустимих доказів, а
по-друге згідно з довідкою (а.с.11)
забезпечення складається з харчування,
теплоенергії, води, ел.енергії,
грошового утримання, медикаментів.

Відповідно до п.1.1. Положення про вищі
навчальні заклади МВС, затвердженого
наказом МВС України від 14 лютого 2008
року №62 вищі навчальні заклади
МВС України є державними
навчальними закладами, які
підпорядковані МВС.

Кошти на навчання виділяються із
державного бюджету України після чого
перераховуються вищим навчальним
закладам МВС України та витрачаються
останніми на підготовку фахівців для
підрозділів МВС України.

Бюджетні асигнування та надходження
спеціального фонду не підлягають
вилученню та використовуються
виключно за призначенням відповідно до
вимог чинного законодавства (п. 9.9.
Положення).

Вищі навчальні заклади самостійно
використовують кошти загального та
спеціального фондів державного
бюджету відповідно до кошторису, що
затверджується МВС (п.9.10. Положення).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позову у
повному обсязі.

Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України
відповідач повинен відшкодувати на
користь позивача понесені ним судові
витрати, пропорційно до задоволених
позовних вимог, а саме сплачений
судовий збір у розмірі 237,08 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215,218,224 ЦПК
України, -

вирішив:

Позов Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ до
ОСОБА_1, третя особа: ГУ МВС України в
Дніпропетровській області, про
відшкодування до державного бюджету
витрат, пов'язаних з навчанням у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь Державного бюджету на рахунок
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ витрати,
пов'язані з навчанням у
Дніпропетровському державному
університеті внутрішніх справ у
розмірі 23 945,59 гривень та судовий збір у
розмірі 237,08 гривень.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя

В.В.Березюк