АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/9884/13-ц
Провадження № 22-ц/790/1505/14
Головуючий 1-ї ін-ї. - Ольховський Є.Б.
Категорія - сімейні
Доповідач - Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Піддубного Р.М.,
Швецової Л.А.,

при секретарі - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Ленінського районного суду
м. Харкова від 13 січня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з дійсним позовом. Просив стягнути
з відповідача грошові кошти у розмірі 8
198 грн 8 коп. Обґрунтовуючи позов
посилався на те, що за рішенням
Харківського районного суду
Харківської області від 17 лютого 2000
року з нього на користь відповідачки
утримуються аліменти у розмірі 1/6
частини з усіх видів заробітку
щомісячно як матеріальне утримання
колишньому подружжю. Однак у зв'язку із
припиненням обставин, які стали
підставою для стягнення аліментів,
рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 17 червня 2013
року утримання грошових коштів на
користь ОСОБА_5 було припинено. За вісім
місяців 2013 року з пенсії позивача було
утримано 8 198 грн 8 коп, які є
безпідставно стягнутими, оскільки
відповідачка вже кілька разів виходила
заміж.

Відповідач проти позову заперечувала і
посилалась на те, що вона не
переставала потребувати матеріальної
допомоги після розлучення з
відповідачем, оскільки продовжувала
перебувати в геріатричному пансіонаті
ветеранів праці як інвалід 1-ої групи.
До того ж відповідач має
заборгованість зі сплати аліментів,
яку не погасив досі.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 13 січня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 було
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позов у повному
обсязі. Посилається на неповне
з`ясування судом всіх обставин справи,
незастосування тих норм матеріального
та процесуального права, які підлягали
застосуванню.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1, 4 ст. 309
Цивільного процесуального кодексу
України (далі - ЦПК України) апеляційний
суд скасовує рішення суду першої
інстанції та ухвалює нове рішення у
разі неповного з`ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
а також у разі порушення норм
матеріального або процесуального
права.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_4, як колишній чоловік ОСОБА_5 ( а.с.
40) сплачував аліменти на її утримання
відповідно до рішення Харківського
районного суду Харківської області від
17.02.2000 року у розмірі 1/6 частини всіх
доходів ( заробітку) щомісячно.

З 15.03.2003 року по 24.05.2003 року ( а.с. 36,39)
ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, що
відповідно до ст. 36 КпШтС могло бути
підставою для припинення стягнення
аліментів у разі звернення ОСОБА_4 до
суду з відповідним позовом та
ухвалення судом відповідного рішення.
01.01.2004 року набрав чинності Сімейний
кодекс України (далі - СК України).

Зазначений нормативний акт відповідно
до ч. 1 ст. 5 Цивільного кодексу України
не має зворотної дії у часі, тому факт
вступу позивачкою у шлюб у 2003 році
юридичного значення при вирішенні
зазначеної цивільної справи не має.

З 25.10.20011 року по 27 .12. 2011 року
перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 30).

Відповідно до частин 1,2 ст. 82 СК України
право одного з подружжя на утримання, а
також право на утримання, яке особа має
після розірвання шлюбу, припиняється у
разі поновлення його працездатності, а
також реєстрації з ним повторного
шлюбу. Право на утримання припиняється
від дня настання цих обставин. Якщо
після припинення права на утримання
виконання рішення суду про стягнення
аліментів буде продовжуватися, всі
суми, одержані як аліменти, вважаються
такими, що одержані без достатньої
правової підстави, і підлягають
поверненню у повному обсязі, але не
більш як за три роки.

Зазначена правова норма може бути
застосована до спірних правовідносин,
відповідно до ст. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
оскільки аліментні зобов'язання ОСОБА_4
продовжили існувати після набрання
чинності СК України.

За таких обставин судова колегія
вважає, що з 25.10.2011 року обов'язок ОСОБА_4
сплачувати аліменти на утримання
відповідачки припинився.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції, вважав, що
позов пред'явлений не з тих правових
підстав, оскільки не містить посилання
на частини 1,2 ст.82 СК України та
позивачем не надано обгрунтування
розрахунку позову.

Судова колегія погодитися з зазначеним
висновком суду не може.

За змістом позовної заяви ОСОБА_4 в
якості підстави для припинення
стягнення аліментів на утримання
колишньої дружини він посилається
саме на зміну її сімейного стану.
Ухвалюючи рішення, суд згідно з
частиною першою ст.214 ЦПК України
повинен був визначити, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин та яка правова
норма підлягає застосуванню. Посилання
позивача на правову норму ,що не
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин не може бути підставою
для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Судом першої інстанції вказані дії
належним чином вчинені не були, справа
була розглянута в одному судовому
засіданні, що позбавило позивача
можливості надати відповідні докази.

Тому, судова колегія вважає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи і, як слідство,
ухвалив рішення з порушенням вимог
закону.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, рішення
суду - скасуванню,а позов - задоволенню
частково.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції позивач надав нові докази, що
свідчать про виконання ним обов'язку по
сплаті аліментів на користь
відповідачки за місцем роботи у період
з травня 2000 року по січень 2010 року (
а.с.144 - 149), про отриманий ним дохід у
вигляді пенсії за віком за період 2009 -
2013 роки ( а.с. 111 -115), про наявність
заборгованості за виконавчим листом (
а.с. 141 ), про сплату заборгованості по
аліментах у розмірі 8 198,8 грн ( а.с. 110).

Зазначені докази свідчать про те, що
позивач належним чином обов'язку по
утриманню дружини не виконував, в
результаті чого у нього станом на день
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження від 28.12.2012 року
утворилась заборгованість зі сплати
аліментів у розмірі 13 563 грн. 35 коп.(
а.с.142).

За вісім місяців 2013 року з пенсії
ОСОБА_4 були утримані кошти саме на
погашення зазначеної заборгованості,
що підтверджується довідкою
управління ПФУ в Харківському районі
Харківської області від 21.10.2013 року (
а.с. 110).

Оскільки у період з 01.01.2010 року по 25.10.2011
року позивач повинен був сплатити на
користь позивачки 6 855,95 грн., виходячи
з наступного розрахунку: 1/6 частина
доходу за 12 місяців 2010 року, що дорівнює
3 646 грн. 06 коп. та 1/6 частина доходу за 10
місяців 2011 року, що дорівнює 3 209 грн. 89
коп., зазначені кошти не можуть
вважатися безпідставно набутими, в
розумінні ч.1,2 ст. 182 СК України,
оскільки заборгованість виникла до
вступу відповідачки у шлюб 25.10.2011 року.

Разом з тим, судова колегія вважає, що
всі кошти, отримані відповідачкою на
виконання рішення Харківського
районного суду Харківської області від
17 лютого 2000 року понад вищезазначеної
суми, є безпідставно набутими.

З огляду на вищевикладене, позов
підлягає задоволенню частково та з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 належить
стягнути різницю між сплаченими 8 198,8
грн. та 6855, 95 грн., що дорівнює 1342 грн. 13
коп.

Керуючись ст. 182 СК України, ст. 10 ст. 303,
304, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 1,4 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст.
314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 13 січня 2014 року - скасувати.

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 безпідставно набуті
кошти у розмірі 1 342 грн. ( одна тисяча
триста сорок дві гривні) 13 (тринадцять)
копійок.

В задоволенні позову в іншій частині -
відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: