Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про застосування наслідків
недійсності правочину та повернення
коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 14 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 січня
2014 року,

встановила:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
застосування наслідків недійсності
правочину та повернення коштів.

Позов мотивовано тим, що 22 серпня 2006
року між ним та відповідачкою було
укладеною договір позики, за умовами
якого ОСОБА_5 отримала кошти в розмірі 80
800 грн, а 30 грудня 2006 року, 1 червня 2007
року, 22 грудня 2007 року, 20 липня 2008 року, 20
січня 2009 року між сторонами було
укладено додатки до вказаного договору
на загальну суму 171 080 доларів США.

Зазначав, що у зв'язку з неповерненням
ОСОБА_5 грошових коштів за договором
позики, у червні 2010 року він звернувся
до суду з позовом про стягнення з
відповідачки на його користь суму
боргу з урахуванням індексу інфляції,
відсотків та пені.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 23 квітня 2012 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 27 вересня 2012 року, йому було
відмовлено у задоволенні позову.

Вказував, що у даному судовому рішенні
зазначено, що додатки до договору
позики, за якими передавалися кошти
відповідачці, є нікчемними правочинами
з моменту їх вчинення, так як не були
нотаріально посвідчені, а тому
відповідно до ст. 216 ЦК України просив
застосувати наслідки недійсності
правочину до додатків договору позики
та стягнути з ОСОБА_5 на свою користь
грошові кошти у сумі 1 366 929,20 грн та
судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 14 листопада 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 15 січня
2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що зобов'язання за договором
позики від 22 серпня 2006 року
відповідачем виконані, а розписки від 30
грудня 2006 року, 1 червня 2007 року, 22
грудня 2007 року, 20 липня 2008 року, 20 січня
2009 рокує додатками до вказаного
договору, а тому на них не можуть
поширюватись наслідки нікчемного
правочину.

Висновок суду підтверджено доказами,
поданими сторонами (ст. 212 ЦПК
України), а наведені в касаційній
скарзі доводи висновок суду не
спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 14 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова