АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 413/2-652/11 22-ц/774/487/К/14
Справа № 413/2-652/11
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/487/К/14
суддя Кулігіна Т.Д.
Доповідач - Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Турік В.П.,
Остапенко В.О.

при секретарі - Кузьміній Н.В.

за участі: представника Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" - Бродько Анатолія
Івановича

позивача ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 21 травня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення моральної шкоди,
-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2009 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом до Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
"ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)
про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди, та після
уточнення позову просила суд визнати
неправомірними дії ПАТ КБ "ПриватБанк"
стосовно підвищення розміру
відсоткової ставки за користування
кредитом за договором про іпотечний
кредит № KRKOGI з 14.08.2008 року, до 25,08 %
річних, з 01.02.2009 до 30,00 % річних; визнати
недійсним односторонній правочин ПАТ
КБ "ПриватБанк" щодо зміни процентної
ставки за договором про іпотечний
кредит № KRKOGI від 14.12.2007 року, до 25,08
%, здійсненого шляхом надсилання їй
листа від 11.09.2008 року; визнати недійсним
односторонній правочин ПАТ КБ
"ПриватБанк" щодо зміни процентної
ставки за договором про іпотечний
кредит № KRKOGI від 14.12.2007 року до 30,00
%, здійсненого шляхом надсилання ОСОБА_3
листа від 25.12.2008 року; визнати недійсним
п. 8.9. договору про іпотечний кредит №
KRKOGI від 14.12.2007 року, укладеного між
ОСОБА_3 та ПАТ КБ "ПриватБанк", в частині
щодо зміни розміру відсоткової ставки
в сторону її збільшення; зобов'язати
відповідача залишити незміною
процентну ставку за користування
кредитом у розмірі 15,00 % річних за
договором про іпотечний кредит №
KRKOGI від 14.12. 2007 року, укладеним
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3;
зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк»
скасувати усі штрафні санкції
(включаючи штрафи, пеню, комісії,
винагороди та інше), нараховані за
період користування кредитом, які
виникли через неправомірні дії банку
по збільшенню відсоткової ставки за
користування кредитними коштами (з
14.08.2008 року) згідно договору про
іпотечний кредит № KRKOGI від 14.12.2007
року; зобов'язати ПАТ КБ "ПриватБанк" в
особі Криворізької філії зробити
перерахунок за договором про іпотечний
кредит, зарахувавши отриману від неї з
14.08.2008 року різницю по відсоткам від
односторонніх збільшень відсоткової
ставки за кредитом в рахунок сплати
заборгованості позивача за основною
сумою кредиту, та стягнути з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на її користь у
відшкодування моральної шкоду у
розмірі 1700 грн., яка полягає у душевних
стражданнях, приниженні честі та
гідності, спричинених їй, як клієнту
ПАТ КБ «ПриватБанк», внаслідок
неправомірних дій банку щодо
ініціювання збільшення відсоткової
ставки, а також, стягнути з відповідача
на її користь усі понесені судові
витрати, що складаються з: судового
збору - 25,50 грн.; витрат на ІТЗ - 37,50 грн.;
витрат на правову допомогу - 2400,00 грн.;
витрат, що пов'язані з явкою до суду - 77,20
грн.; витрат, пов'язаних з вчиненням
інших дій, необхідних для розгляду
справи - 83,25 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 21 травня 2013 року, яке
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Дніпропетровської області від 26
вересня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені частково, визнано
неправомірними дії ПАТ КБ "ПриватБанк"
стосовно підвищення розміру
відсоткової ставки за користування
кредитом за договором про іпотечний
кредит № KRKOGI від 14 грудня 2007 року,
з 14.08.2008 року до 25.08% річних, з 01.02.2009 року
до 30% річних; визнано недійсним
односторонній правочин ПАТ КБ
"ПриватБанк" щодо зміни відсоткової
ставки за договором про іпотечний
кредит № KRKOGI від 14 грудня 2007 року
до 25.08% річних, здійснений, шляхом
надсилання ОСОБА_3 листа від 11.09.2008 року;
визнано недійсним односторонній
правочин ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо зміни
відсоткової ставки за договором про
іпотечний кредит № KRKOGI від 14
грудня 2007 року до 30 % річних, здійснений,
шляхом надсилання ОСОБА_3 листа від
25.12.2008 року; визнано незаконними дії
ПАТ КБ "ПриватБанк", такими, що не
відповідають п.8,9 договору про
іпотечний кредит № KRKOGI від 14
грудня 2007 року, укладеному між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_3, в частині
збільшення розміру відсоткової ставки
в бік її збільшення; зобов'язано ПАТ КБ
"ПриватБанк" залишити незмінною
відсоткову ставку за користування
кредитом у розмірі 15% річних за
договором про іпотечний кредит №
KRKOGI від 14 грудня 2007 року,
укладеному між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_3, зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк"
скасувати усі штрафні санкції
(включаючи штрафи, пеню, комісії,
винагороди та інше), нараховані за
період користування кредитом, які
виникли через неправомірні дії ПАТ КБ
"ПриватБанк" по збільшенню відсоткової
ставки за користування кредитними
коштами, починаючи з 14.08.2008 року, згідно
договору про іпотечний кредит №
KRKOGI від 14 грудня 2007 року;
зобов'язано ПАТ КБ "ПриватБанк", в особі
Криворізької філії, зробити
перерахунок за договором про іпотечний
кредит № KRKOGI від 14 грудня 2007 року,
укладеному між ПАТ КБ "ПриватБанк" та
ОСОБА_3, та зарахувати отриману від
ОСОБА_3, починаючи з 14.08.2008 року різницю
по відсоткам від одностороннього
збільшення відсоткової ставки за
кредитом, в рахунок сплати ОСОБА_3
заборгованості за основною сумою
кредиту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ПАТ КБ "ПриватБанк" про відшкодування
моральної шкоди - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 грудня 2013 року ухвала
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26 вересня 2013 року
скасована, справа передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, в апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк" ставить питання про
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог позивача,
посилаючись на неповне з`ясування
обставин справи.

Зокрема, суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо обов'язку
банку надати державній іпотечній
установі документи, які стосуються
кредитного договору ОСОБА_3 для викупу
кредиту, не врахував, що банк не брав на
себе зобов'язань перед позивачем щодо
обов'язкового рефінансування кредиту
та залишення відсоткової ставки на
рівні 15 % річних, не звернув увагу на те,
що підвищення відсоткової ставки було
зумовлене економічною ситуацією в
країні, та залишив поза увагою що
підвищення відсоткової ставки в
односторонньому порядку передбачене
умовами кредитного договору.

Крім того, суд неправомірно зобов'язав
ПАТ КБ "ПриватБанк" здійснити
перерахунок коштів сплачених
позивачем за договором та застосував
спосіб захисту позивача, не
передбачений діючим законодавством.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач зазначає, що оскаржуване
рішення є законним, доводи апеляційної
скарги необґрунтовані, тому просить
рішення суду залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ
КБ «ПриватБанк» 14.12.2007 року було
укладено договір про іпотечний кредит
№ KRKOGI, відповідно до якого ПАТ КБ
«ПриватБанк» повинен був надати ОСОБА_3
кредитні кошти в розмірі 50 000 грн., які
ОСОБА_3 повинна була прийняти, належним
чином використати та повернути кредит,
сплативши відсотки за користування цим
кредитом в розмірі 15% річних, а також
інші платежі, в порядку, на умовах та в
строки, визначені цим договором.

Виконання позичальником зобов'язань
ОСОБА_3, за зазначеним договором
забезпечується іпотекою нерухомого
майна, квартирою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить
кредитору на праві приватної власності
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_5, від 10.11.2007 року, за
реєстром № 820 та зареєстрованого в
державному реєстрі правочинів від 10.11.
2007 року за № 2484420.

З метою виконання зазначеного
положення договору між позичальником
та кредитором було укладено
іпотечний договір № KRKOGI,
посвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 від 14.12.2007 року, за
реєстром № 3994.

Особливістю укладення зазначеного
договору про іпотечний кредит є
наявність умови щодо третьої сторони в
особі Державної Іпотечної установи
України.

Метою даної організації є створення
умов для представлення громадянам
України більш дешевих, ніж на умовах
ринкових, кредитів на придбання
нерухомості, за рахунок застосування
механізму рефінансування.

Операція рефінансування фактично
представляє собою викуп ДІУ у банка
кредитів, виданих клієнтам на умовах
співпраці з ДІУ за умови дотримання
конкретних умов оформлення кредитного
договору.

Листом від 11 вересня 2008 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» повідомив ОСОБА_3 про
збільшення процентної ставки до 2,09 % на
місяць з 14 серпня 2008 року у зв'язку з
невиконанням договору про
рефінансування між відповідачем та
Державною іпотечною установою України.
Тобто розмір річної ставки з 14 серпня
2008 року склав 25,08 %.

Листом від 25 грудня 2008 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» повідомив ОСОБА_3 про
чергове підвищення відсотків по
кредиту до 30,00 % з 01 лютого 2009 року на рік
у зв'язку зі зміною кон'юнктури ринку
грошових ресурсів України, зміни курсу
долару США до гривні, зміну облікової
ставки тощо.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_3 про визнання
неправомірними та зобов'язанні вчинити
певні дії, суд першої інстанції виходив
з того, що п. 8.9 договору від 14 грудня 2007
року про іпотечний кредит не
передбачено збільшення процентної
ставки у зв'язку з відмовою Державної
іпотечної установи України у
рефінансуванні кредиту, як не
передбачено кредитним договором зміну
облікової ставки в односторонньому
порядку при зміні кон'юнктури ринку
грошових ресурсів України, зміні курсу
долару США до гривні, зміни облікової
ставки НБУ, тощо.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1( чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на ї
підтвердження; 3) які правовідносин
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Так, суд, в порушення вимог ст. ст. 212, 213,
214 ЦПК України, не встановив яка
правова норма підлягає застосуванню до
правовідносин та не дав оцінки всім
доказам у їх сукупності.

Зокрема, судом першої інстанції при
ухваленні рішення не врахував вимог п
8.9 договору про іпотечний кредит,
згідно якого сторони домовились, що за
умовами цього договору може бути
встановлений новий розмір відсоткової
ставки за користування кредитом у разі
настання будь-якої із обставин,
передбачених цим підпунктом: а)
порушення позичальником кредитної
дисципліни (тобто, неналежного
виконання умов цього договору та/або
умов договорів, за яким надано
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за цим договором); та/або
б) погіршення фінансового стану
позичальника, документально
підтвердженого в результаті щорічного
моніторингу, що проводиться кредитором
відповідно до внутрішніх нормативних
документів на підставі довідки про
доходи, тощо, а також даних по виконанню
позичальником кредитної дисципліни,
тобто своєчасного погашення
заборгованості та/або виконання інших
зобов'язань, передбачених цим
договором; та/або в) здійснення
поточних коливань відсоткових ставок
за вкладами та/або кредитами або зміни
у грошово-кредитній політиці НБУ;
підвищення ставки за кредитами
кредиторів України у відповідній
валюті (по статистиці НБУ); підвищення
ставки більш ніж на 3 (три) відсоткових
пункту за бланковими кредитами
«овернайт» НБУ з дня укладення цього
договору чи останнього перегляду
відсоткової ставки.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України
сторони погодили, що при настанні
будь-якої із обставин, передбачених цим
пунктом договору, кредитор може
збільшити розмір процентної ставки за
договором у наступному порядку, а саме:
кредитор не пізніше за 14 календарних
днів до дня зміни розміру процентної
ставки в сторону збільшення повідомляє
позичальника про встановлення нової
процентної ставки, із зазначенням її
розміру та дати початку дії такої
ставки, шляхом направлення поштою
відповідного рекомендованого листа за
адресою позичальника, що вказана у
цьому договорі, або за іншою адресою,
яку позичальник письмово повідомив
кредитору при зміні адреси; такий новий
розмір процентної ставки за цим
договором починає застосовуватись з
дати, що буде вказана у повідомленні
кредитору до позичальника без
укладення сторонами відповідної угоди
про внесення змін до цього договору.

З огляду на викладене, договір вже
змінено і за фактом односторонньої
зміни процентної ставки банк
повідомляє позичальника.

Таким чином п. 8.9 договору про іпотечний
кредит визначено, що сторони
домовились, що за умови цього договору
може бути встановлений новий розмір
процентної ставки за користування
кредитом у разі настання будь-якої із
обставин, передбачених цим пунктом,
тому висновок суду першої інстанції
про те, що договором не передбачено
збільшення процентної ставки у зв'язку
з відмовою Державної іпотечної
установи України у рефінансуванні
кредиту, як не передбачено кредитним
договором зміну облікової ставки в
односторонньому порядку при зміні
кон'юнктури ринку грошових ресурсів
України, зміні курсу долару США до
гривні, зміни облікової ставки НБУ,
тощо є необґрунтованим, оскільки на
зміну процентної ставки можуть
впливати декілька чинників. При
настанні одного з них (або декількох
одразу) банк має право змінити
процентну ставку.

Щодо висновків суду першої інстанції
стосовно несвоєчасного повідомлення
належного повідомлення позичальника
про підвищення відсоткової ставки, то
виходячи з аналізу ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК
України слід дійти висновку про те, що
якщо умовами кредитного договору, щодо
яких сторони дійшли згоди під час його
укладення, передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
певних умов із додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника,
то збільшення банком розміру
процентної ставки за цим кредитним
договором в односторонньому порядку є
правомірним за умови, що рішення банку
про таку зміну розміру процентної
ставки було прийнято до набрання
чинності Законом № 661-VІ, яким ЦК
України доповнено ст. 1056-1.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19 грудня 2012 року № 6-149цс13, яка згідно зі
ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 6, 627,
629, 653 ЦК України сторони кредитного
договору домовились про підстави та
механізм збільшення процентної ставки,
який полягає у направленні кредитором
на адресу позичальника
рекомендованого листа з повідомленням
про встановлення нової процентної
ставки, із зазначенням її розміру та
дати початку дії такої ставки.

Так, рішення про зміну процентної
ставки з 1 лютого 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» було прийнято 25 грудня 2008
року і впродовж 14 днів, а саме 8 січня 2009
року направлено лист банком у
передбачений договором спосіб. При
цьому зазначені вище зміни до
законодавства набрали чинності 10 січня
2009 року.

Таким чином, в порушення вимог ст. ст.
212-214 ЦПК України суд першої інстанції
на зазначені вище обставини справи
уваги не звернув, доводи позовної заяви
не перевірив та не врахував, що умовами
кредитного договору, щодо яких сторони
дійшли згоди під час його укладення,
передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
певних умов із додержанням
установленої кредитним договором
процедури повідомлення позичальника.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення суду - скасуванню
з ухваленням, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.
309 ЦПК України, нового рішення про
відмову ОСОБА_3 у задоволенні позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314,
316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 21 травня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: