Справа № 2-7111/08
Номер провадження 6/404/133/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Суддя Кіровського
районного суду м. Кіровограда
Панфілова А. В., розглянувши подання
Відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського РУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
ОСОБА_1 суд,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся
до суду з поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_1, який мешкає АДРЕСА_1
у праві виїзду за межі України- до
виконання зобов»язань за рішенням, та
тимчасове обмеження ОСОБА_1, який
мешкає АДРЕСА_1 доручити здійснити
органам державної прикордонної
служби .

В обґрунтування подання
зазначено, що у відділі державної
виконавчої служби Кіровоградського
районного управління юстиції
знаходяться виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2-7111 виданого Кіровським
районним судом 24.02.2009 року про
стягнення з ОСОБА_1, який мешкає
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2 в розмірі
1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30 % прожиткового
мінімуму , щомісяця на утримання
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 21.11.2008
року і продовжуючи до його
повноліття 05.01.2024 року.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії, здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення.

Зокрема, п. 18 частини 3 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено право державного
виконавця звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України до виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Статтею 377-1 ЦП К України встановлено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника -фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням - до виконання
зобов'язань.

Згідно листа Міністерства юстиції
України № 25-32/507 від 06.06.2008 року «Щодо
виїзду за кордон осіб, які мають
невиконані зобов'язання, в тому числі
зі сплати аліментів, покладені на них
рішеннями судів» визначається порядок
звернення державним виконавцем до суду
із заявою про тимчасову заборону
виїзду за кордон в ході виконавчого
провадження.

Закон України від 21.01.1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок роз'яснення спорів
у цій сфері.

Право особи на вільне
пересування є основоположною
Конституційною гарантією людини.

Дослідивши матеріали подання,
суд дійшов висновку щодо відмови в
задоволенні подання, оскільки
підстави для тимчасових обмежень у
праві виїзду громадян України за
кордон визначені Законом України «Про
порядок виїзду і в»їзду в Україну
громадян України»від 21 січня 1994 року ( в
ред.. від 8 березня 2011 року) .

Стаття 6 зазначеного Закону передбачає
декілька видів обмеження виїзді
громадян України за кордон, зокрема:
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорту
та тимчасового відмовлено у виїзді за
кордон у певних випадках, що визначені
в цій статті.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6
зазначеного Закону громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов»язань, покладених
на нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) до
виконання зобов»язань.

З аналізу цих правових норм вбачається,
що особі, яка має паспорт для виїзду за
межі України, та має такий намір, може
бути відмовлено у виїзді за кордон у
випадку ухиленні від виконання
зобовязань, покладених на нього
судовим рішенням до виконання
зобов»язань.

Таким чином, при зверненні до суду з
вказаним поданням, органи державної
виконавчої служби повинні послатися на
обставини та підтвердити їх
відповідними доказами про те, що
боржник має паспорт для виїзду за
кордон, ухиляється від виконання
зобовязань та його дії свідчать про
намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду з зазначеним
поданням державний виконавець не навів
жодних з перелічених обставин, а
послався, як на підставу для обрання
такого обмеження особі, тільки на
наявність боргових зобовязань.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського РУЮ про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Кіровоградської області через
Кіровський районний суд м. Кіровограда
протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя Кіровського районного суду
м.Кіровограда А. В. Панфілова