№2/760/1491/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року Солом'янський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зінченко
С.В.

при секретарі Гайдайчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання
умов договору недійсними та стягнення
коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в
якому просить визнати недійсним з
моменту укладення положення п. 6.2
Договору на виготовлення та поставку
віконних (дверних) конструкцій з
деревини №357 від 07.06.2013 року, оскільки
таке положення договору є
несправедливим згідно ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та стягнути з відповідача 244780,80 гривень
пені, визначеної на підставі ч. 5 ст. 10
Закону України «Про захист прав
споживачів».

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що 07.06.2013 року вона уклала з
відповідачем Договір на виготовлення
та поставку виробів з деревини №357, а
саме: віконних (дверних) конструкцій.

За умовами договору позивач попередньо
сплатив 10.06.2013 року кошти в розмірі 86000
гривень.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору
відповідач зобов'язався протягом 65-ти
календарних днів з моменту одержання
передоплати здійснити виготовлення та
монтаж замовлених нею віконних
конструкцій.

Даний строк сплинув 15.08.2013 року, однак
до цього часу відповідач умови
договору не виконав і замовлені
позивачем вироби не поставив.

Умовою п. 6.2 укладеного між сторонами
договору встановлено, що «за
невиконання своїх зобов'язань,
зазначених у п. 3.1 даного договору
Виконавець сплачує Замовнику пеню у
розмірі подвійної дисконтної ставки
НБУ, встановленої у цей період, за кожен
робочий день прострочення від суми
внесеної передоплати, але не більше 3%
від загальної суми замовлення».

Вказану умову позивач вважає
несправедливою відповідно до положень
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки вона обмежує
його права у разі повного чи часткового
невиконання відповідачем умов
договору, і на підставі вказаного
вимагає визнання такої умови
недійсною.

Відповідно до вказаного, позивач
внаслідок визнання умови п. 6.2 договору
недійсною просить стягнути з
відповідача 244780,80 гривень пені,
визначеної на підставі ч. 5 ст. 10 Закону
України «Про захист прав споживачів», а
саме з розрахунку 3% вартості роботи за
кожен день прострочки, строк якої
становить 76 днів.

В судове засідання позивач не з'явився,
направив до суду заяву про розгляд
справи у його відсутність. Проти
заочного розгляду справи не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час розгляду справи
повідомлений належним чином. Про
причину неявки суд до відома не
поставив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку
позивачки, суд вважає за можливе
ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позов обґрунтованим, виходячи з
наступного.

Параграфом 1 Глави 61 Цивільного кодексу
України унормовано загальні положення
про підряд.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

До окремих видів договорів підряду,
встановлених параграфами 2-4 цієї глави,
положення цього параграфа
застосовуються, якщо інше не
встановлено положеннями цього Кодексу
про ці види договорів.

Параграф 2 цієї глави регулює
особливий вид договору підряду -
договір побутового підряду.

Згідно зі ст. 865 ЦК України за договором
побутового підряду підрядник, який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується виконати за завданням
фізичної особи (замовника) певну
роботу, призначену для задоволення
побутових та інших особистих потреб, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. До відносин
за договором побутового підряду, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовується законодавство про
захист прав споживачів.

Отже, за своєю правовою природою
договір, укладений між сторонами, є
договір побутового підряду.

Статтею 873 ЦК України передбачено, що
вартість робіт, виконаних за договором
побутового підряду, визначається за
погодженням сторін. За згодою
замовника робота може бути ним
оплачена при укладенні договору
побутового підряду шляхом видачі
авансу або у повному обсязі.

Встановлено, що 07.06.2013 року між
сторонами був укладений Договір на
виготовлення, доставку, демонтаж і
монтаж виробів з деревини №357.

Відповідно до п.п. 3.1, 4.1 договору
виконавець зобов'язався поставити
замовлення протягом 65 календарних днів
з моменту початку робіт.

Вартість продукції за договором
становить 107360,00 гривень.

Відповідно до п. 4.4 договору позивач, як
замовник, зобов'язався зробити
передоплату в розмірі 80% вартості
замовлення, що складає 86000 гривень.

На виконання умов договору квитанцією
до прибуткового касового ордеру №357
від 10.06.2013 року, завіреною печаткою ФОП
ОСОБА_2 та його підписом, позивач вніс
суму передоплати в розмірі 86000 гривень.

Судом встановлено, що умови договору
відповідачем не виконані до цього часу,
кошти внесені замовником виконавцем не
повернуті.

Згідно з положенням пунктів 22, 23 статті
1 Закону України «Про захист прав
споживачів» споживачем вважається
фізична особа, яка придбаває, замовляє,
використовує або має намір придбавати
чи замовити продукцію для особистих
потреб, безпосередньо не пов'язаних з
підприємницькою діяльністю або
виконанням обов'язків найманого
працівника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.10 Закону
споживач має право відмовитися від
договору про виконання робіт (надання
послуг) і вимагати відшкодування
збитків, якщо виконавець своєчасно не
приступив до виконання зобов'язань за
договором або виконує роботу так
повільно, що закінчити її у визначений
строк стає неможливим.

Пунктом 6.2 укладеного договору
передбачено, що «за невиконання своїх
зобов'язань, зазначених у п. 3.1 даного
договору Виконавець сплачує Замовнику
пеню у розмірі подвійної дисконтної
ставки НБУ, встановленої у цей період,
за кожен робочий день прострочення від
суми внесеної передоплати, але не
більше 3% від загальної суми
замовлення».

Згідно пп. 2. ч. 3ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» визначено, що
несправедливими є умови договору щодо
виключення або обмеження прав
споживача стосовно продавця
(виконавця, виробника) або третьої
особи у разі повного або часткового
невиконання чи неналежного виконання
продавцем (виконавцем, виробником)
договірних зобов'язань, включаючи
умови про взаємозалік, зобов'язання
споживача з оплати та його вимог у разі
порушення договору з боку продавця
(виконавця, виробника).

Одночасно з вказаним ч. 5 ст. 10 того ж
закону встановлено, що у разі коли
виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожний
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством. У разі
коли вартість роботи (послуги) не
визначено, виконавець сплачує
споживачеві неустойку в розмірі трьох
відсотків загальної вартості
замовлення.

Таким чином вбачається, що положення п.
6.2 Договору на виготовлення та
поставку віконних (дверних)
конструкцій з деревини №357 від 07.06.2013
року є несправедливим відповідно до
положень Закону України «Про захист
прав споживачів», а отже вимога
позивача щодо визнання такого
положення недійсним на підставі ч. 5 та 7
ст. 18 Закону України «Про захист прав
споживача» є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене вище,
обґрунтованою в свою чергу є вимога
позивача щодо стягнення з відповідача
244780,80 гривень пені, визначеної на
підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про
захист прав споживачів», а саме з
розрахунку 3% вартості роботи за кожен
день прострочки, строк якої становить 76
днів, оскільки згідно з ч. 5 ст.10 Закону у
разі коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надання
послуги) згідно з договором, за кожний
день (кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі трьох відсотків
вартості роботи (послуги), якщо інше не
передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений
законом, може бути збільшений у
договорі.

Сторони можуть домовитися про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків,
передбачених законом.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення вимог позивача в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.15,16, 549, 551, 865,873 ЦК
України, ст.ст.1, 10 Закону України « Про
захист прав споживачів»,
ст.ст.3,4,10,11,57-60,84,88,209,212-215, 218, 224 ЦПК
України,суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання
умов договору недійсними та стягнення
коштів - задовольнити.

Визнати недійсним з моменту укладення
п. 6.2 Договору №357 від 07 червня 2013 року,
укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
244780 гривень 80 копійок пені.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь
держави 3441 гривню 00 копійок судових
витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: