Справа № 523/2738/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2014 р.

м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси
в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Вовкович І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №22 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи втратившою
право користування жилим приміщенням, -

В
С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому просить визнати відповідача
втратившим право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є
власником зазначеної квартири,
відповідач приходиться їй сином та
зареєстрований у квартирі, однак понад
три роки не проживає за даною адресою,
його особистих речей у квартирі немає,
тому просить суд визнати відповідача
таким, що втратив право користування
житлом.

У судове засідання позивачка подала
заяву, згідно якої позовні вимоги
підтримала та просила суд задовольнити
позов у повному обсязі, розглянувши
справу за її відсутності. Згідно ч.2
ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь
у справі, може заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3, котра
діяла на підставі довіреності,
звернулась до суду із заявою про
визнання позову у повному обсязі та
проханням розглянути справу за її
відсутності, визнавши той факт, що
відповідач не проживає у квартирі з 2007
року.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці
на праві власності згідно свідоцтва
про право власності від 02.06.2005 року,
виданого Виконавчим комітетом
Одеської міської ради.

Відповідач приходиться сином
позивачки та зареєстрований у квартирі
з 24.12.1998 року, однак у вказаній квартирі
не проживає з 2007 року та не сплачує
комунальні послуги за житло, його
реєстрація перешкоджає позивачці у
здійсненні права власності у повному
обсязі, вона вимушена нести додаткові
витрати по сплаті комунальних послуг,
що обчислюються відповідно до
кількості зареєстрованих осіб, що
визнано його представником та згідно
ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не
підлягає.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Ст.391 ЦК України передбачає, що
власник майна може вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Крім того, у відповідності зі ст.6
Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" від 11 грудня 2003
року, який відповідно до Конституції
України регулює відносини, пов'язані зі
свободою пересування та вільним
вибором місця проживання в Україні, при
зміні місця проживання в межах
адміністративно-територіальної
одиниці, на яку поширюється
повноваження органу реєстрації, особа,
яка зареєструвала місце проживання,
або її законний представник повинні
письмово повідомити про це відповідний
орган реєстрації протягом семи днів.

Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на
житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням,
визнання особи безвісно відсутньою або
померлою), свідоцтва про смерть.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги правомірні та
обґрунтовані, регулюються нормами
ст.ст.29, 317, 391, 405, п.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України та
Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" і підлягають
задоволенню, оскільки вказана квартира
належить позивачці на праві власності
на законних підставах, відповідач не
проживає у квартирі понад один рік,
тому втратив право користування
зазначеним житлом.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 64, 158, 174, 197,
209, 212-215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи втратившою право
користування жилим приміщенням -
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
втратившим право користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1.

Копію рішення направити сторонам у
справі.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: