Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Оніпко О.В., Гордійчук
С.О.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

з участю третьої
особи,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Сарненського районного суду від 10
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Чудельської сільської ради
Сарненського району Рівненської
області, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_2, про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом,

в с т а н о в и л а :

12 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до Чудельської сільської
ради Сарненського району Рівненської
області, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_2, про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом. В обґрунтування своїх вимог
позивач доводив, що незважаючи на те, що
він як спадкоємець 4 черги за законом
прийняв спадщину у вигляді земельної
ділянки, що за життя належала його
дядькові ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 й з яким він з січня 2001 року
проживав разом однією сім'єю, нотаріус
відмовився видати йому свідоцтво про
прийняття спадщини.

Рішенням Сарненського районного суду
від 10 лютого 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що
відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її. Згідно з частинами 1 і 2 ст.
1258 ЦК України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В суді першої інстанції встановлено, що
він, на відміну від трьох дітей
спадкодавця, прийняв спадщину після
смерті ОСОБА_3, однак нотаріус
відмовився видати йому свідоцтво про
прийняття спадщини. За таких обставин
місцевий суд зобов'язаний був
задовольнити його позовні вимоги.

Покликаючись на ці обставини, ОСОБА_1
просив апеляційний суд рішення суду
першої інстанції скасувати й ухвалити
у справі нове рішення про задоволення
його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвалене місцевим судом рішення
скасуванню з ухваленням у справі
апеляційним судом нового рішення з
таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи позивачу як спадкоємцю
четвертої черги за законом у
задоволенні його позову про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом, суд
першої інстанції виходив з того, що у
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, є спадкоємці першої черги
за законом, які, перебуваючи за
кордоном, не мали можливості у
встановлений законом шестимісячний
строк прийняти спірну спадщину.

Проте погодитися з таким підходом суду
до вирішення спору не можна.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 1258 ЦК
України спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1264 ЦК у четверту чергу
право на спадкування за законом мають
особи, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України визначено,
що якщо спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

В матеріалах справи відсутні дані, які
б свідчили про те, що після смерті
спадкодавця ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, його спадкоємці, що
належать до першої черги за законом,
пропустили встановлений ст. 1270 ЦК
України шестимісячний строк для
прийняття спадщини з поважної причини
та у зв'язку з цим звернулися в суд із
позовом про визначення їм додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини.

Висновок суду першої інстанції із
цього приводу (про неможливість
своєчасного прийняття дітьми
спадкодавця спірної спадщини) є
необґрунтованим, носить характер
припущення і виходить за межі
заявлених у справі позовних вимог.

Разом з тим, пунктом 4.4. Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, який затверджений наказом
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22 лютого 2012 року, передбачено, що факт
проживання спадкоємців однією сім'єю
зі спадкодавцем підтверджується
рішенням суду, яке набрало законної
сили.

Пленум Верховного Суду України у п. 21
постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування" роз'яснив, що при
вирішенні спору про право на спадщину
осіб, які проживали зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини (четверта
черга спадкоємців за законом), судам
необхідно враховувати правила частини
другої статті 3 СК про те, що сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Зазначений п'ятирічний строк повинен
виповнитися на момент відкриття
спадщини і його необхідно обчислювати
з урахуванням часу спільного
проживання зі спадкодавцем однією
сім'єю до набрання чинності цим
Кодексом. До спадкоємців четвертої
черги належать не лише жінка (чоловік),
які проживали однією сім'єю зі
спадкодавцем без шлюбу, таке право
можуть мати також інші особи, якщо вони
спільно проживали зі спадкодавцем,
були пов'язані спільним побутом, мали
взаємні права та обов'язки, зокрема,
вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші
особи, які взяли до себе дитину як члена
сім'ї, тощо.

Проте позивач у справі (незважаючи на
те, що свої вимоги про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування він обґрунтовував
тим, що є спадкоємцем четвертої черги
за законом, оскільки до часу відкриття
цієї спадщини не менш як п'ять років
проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_3
однією сім'єю) належних і допустимих
доказів із цього приводу суду не подав.

Тому ОСОБА_1 у задоволенні його позову
до Чудельської сільської ради
Сарненського району Рівненської
області, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_2, про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом слід відмовити саме із
зазначених вище підстав, а не з підстав,
що були вказані місцевим судом в
оскаржуваному рішенні.

Зважаючи на наведене, рішення
місцевого суду не відповідає вимогам
ст. 213 ЦПК України, через що підлягає
скасуванню з ухваленням у справі
апеляційним судом нового рішення про
відмову у задоволенні позову з інших
підстав.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1258, 1259, 1264, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Сарненського районного суду
від 10 лютого 2014 року скасувати.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до
Чудельської сільської ради
Сарненського району Рівненської
області, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_2, про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення. Воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: