АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4395/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - ВеличкоТ.О.
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючої
судді Музичко С.Г.,

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,
при
секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Державного
вищого навчального закладу
«Українська академія бізнесу та
підприємства» - Олексієнко Аліни
Володимирівни на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 24 січня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до Комісії з
припинення державного вищого
навчального закладу «Українська
академія бізнесу та підприємництва»,
третя особа: ОСОБА_4 про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, анулювання
запису в трудовій книжці, видачу
дублікату трудової книжки та
відшкодування моральної шкоди,

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 24 січня 2014 року заяву
ОСОБА_3 про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду про поновлення на роботі -
задоволено; стягнуто з ДВНЗ
«Українська академія бізнесу та
підприємства» на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі за період часу з 01.06.2012 року по
24.01.2014 року у розмірі 108360,76грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду
представник ДВНЗ «Українська академія
бізнесу та підприємства» - Олексієнко
А.В. подала апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржувану ухвалу скасувати
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції. Посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема зазначає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи.

У судовому засіданні апеляційного суду
позивач ОСОБА_3 просив відхилити
апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.
Представник відповідача Волощук Т.В.
просив апеляційну скаргу задовольнити
в повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив з того, що рішенням
Апеляційного суду м.Києва від 31.05.2012
року, за яким позивача поновлено на
роботі на посаді виконуючого обов'язки
декана факультету економіки, фінансів
та маркетингу з 04.06.2011 року та стягнуто
з відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 04.06.2011 року по 31.05.2012 року у
розмірі 48 625 грн. та моральну шкоду у
розмірі 2000грн, набрало законної сили.

Такий висновок є передчасним,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у
разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення суду, який розглядав трудовий
спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню (ч.5 ст. 235 КЗпП
України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного
працівника виконується негайно.
Виконання рішення вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем, який прийняв незаконне
рішення про звільнення або переведення
працівника, після чого державний
виконавець виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Передбачена ст. 236 КЗпП України
відповідальність за невиконання
судового рішення покладається на
роботодавця.

У порушення вимог ст.ст.213, 214 ЦПК
України судом не досліджено матеріали
виконавчого провадження, не з'ясовано
чи звертався державний виконавець до
відповідача з постановою про відкриття
виконавчого провадження та чи виконав
відповідач після звернення державного
виконавця рішення Апеляційного суду м.
Києва у примусовому порядку.

У відповідності до п.11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судове рішення у цивільній справі» у
мотивувальній частині рішення слід
наводити дані про встановлені судом
обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та визначені
відповідно до них правовідносини, а
також оцінку всіх доказів, розрахунки,
з яких суд виходив при задоволенні
грошових та інших майнових вимог.

У порушення зазначеної норми
матеріального права, суд не навів у
судовому рішенні розрахунків при
задоволенні грошових вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача 108360,76 гривень.

Таким чином, суд першої інстанції не
з'ясував всі обставини справи, не
дослідив всі докази та не надав їм
належної оцінки.

Враховуючи те, що вказані
порушення встановленого порядку для
його вирішення були допущені під час
розгляду справи, ухвала підлягає
скасуванню з передачею питання на
новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Державного вищого навчального закладу
«Українська академія бізнесу та
підприємства» - ОлексієнкоАліни
Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 24 січня 2014 року скасувати з
передачею питання на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: