Єдиний унікальний номер 249/7469/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/1898/2014
Головуючий у 1 інстанції Карабаза Н.Ф.
Доповідач Корчиста О.І.
14 лютого 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 22 січня 2014 року
по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Донецька обласна дирекція з
ліквідації збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств» про
надання вугілля на побутові потреби,
У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Державного
підприємства «Донецька обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» (далі ДП
«Донвуглереструктуризація») про
надання вугілля на побутові потреби,
посилаючись на те, що він, як пенсіонер,
що мешкає в будинку з пічним опаленням,
згідно Гірничого закону України має
право на безкоштовне забезпечення
побутовим вугіллям. Також вказував, що
побутовим вугіллям його забезпечує
відповідач. До теперішнього часу
відповідач не надав йому вугілля за 1 та
2 півріччя 2007 року, 2 півріччя 2008 року та
за 2 півріччя 2010 року в кількості 2 950 кг
за кожне півріччя, які просив стягнути
з відповідача на його користь, а також,
просив поновити йому строк звернення
до суду із зазначеними вимогами для
стягнення заборгованості за побутове
вугілля за 2007 та 2008 роки, який ним
пропущено з поважних причин.
Рішенням Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 22 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені
частково: стягнуто з відповідача на
його користь побутове вугілля за 2
півріччя 2010 року в кількості 2,95 тон. В
решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
посилається на порушення норм
матеріального права та просить рішення
суду скасувати, поновити йому строк
позовної давності на звернення до суду,
який ним пропущено з поважних причин,
стягнути з відповідача заборгованість
з побутового вугілля за 1 та 2 півріччя
2007 року, за 2 півріччя 2008 року по 2 950 кг
за кожне півріччя.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явились, повідомлялись
належним чином про час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомили.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про надання побутового вугілля
за 1 та 2 півріччя 2007 року та за 2
півріччя 2008 року по 2 950 кг за кожне
півріччя, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач дійсно має право на
забезпечення побутовим вугіллям
згідно Гірничого закону України, що
відповідач не вивіз позивачу побутове
вугілля за 1 та 2 півріччя 2007 року та за 2
півріччя 2008 року по 2 950 кг за кожне
півріччя. Проте позивачем пропущено
трирічний строк позовної давності
звернення до суду за захистом своїх
прав, встановлений ст. 257 ЦК України, про
застосування якого просив відповідач.
Підстав для поновлення строку позовної
давності не має.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду
про відмову у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 є законним та
обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що правовідносини, що
виникли між сторонами регулюються ст.
43, ст. 48 Гірничого закону України від
06.10.1999 року № 1127-XIV з
наступними змінами та доповненнями.

Порядок забезпечення паливом на
побутові потреби встановлений також
Галузевою угодою між Міністерством
вугільної промисловості України,
іншими державними органами, власниками
(об'єднаннями власників), що діють у
вугільній галузі, і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
від 03 липня 2001р. (реєстраційний номер в
Міністерстві праці та соціальної
політики України № 71 від 07 серпня 2001р.),
«Інструкцією про порядок забезпечення
трудящих виробничих одиниць,
підприємств і організацій вугільної
промисловості паливом на побутові
потреби» від 11.05.1976 року та
колективними договорами.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 48
Гірничого закону України від 06.10.1999
року № 1127-XIV (із наступними змінами та
доповненнями на час виникнення спірних
правовідносин) після ліквідації або
консервації гірничого підприємства
забезпечення вугіллям на побутові
потреби здійснюється в межах тарифної
угоди правонаступником таким
категоріям осіб: не працевлаштованим
працівникам; непрацюючим пенсіонерам;
інвалідам праці; особам, інвалідність
яких настала внаслідок загального
захворювання у разі, якщо вони
користувалися цим правом до настання
інвалідності; сім'ям працівників, які
загинули (померли) на підприємствах з
видобутку (переробки) вугілля, які
отримують пенсії у зв'язку з втратою
годувальника.

Зазначені категорії осіб користуються
правом на безоплатну доставку вугілля.
Фінансування заходів щодо
безоплатного забезпечення вугіллям на
побутові потреби провадиться за
рахунок коштів, виділених на
ліквідацію або консервацію гірничого
підприємства, після закінчення цієї
роботи - правонаступником.

Встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером
підприємства вугільної промисловості
та мешкає в будинку з пічним опаленням.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої угоди між
Міністерством вугільної промисловості
України, іншими державними органами,
власниками (об'єднаннями власників), що
діють у вугільній галузі, і
всеукраїнськими профспілками
вугільної промисловості від 03 липня
2001р. (реєстраційний номер в
Міністерстві праці та соціальної
політики України № 71 від 07 серпня 2001р.)
(з наступними доповненнями та змінами)
(далі - Галузева угода) порядок
забезпечення паливом на побутові
потреби і компенсації витрат за
спожиті електроенергію та газ
працівниками і пенсіонерами
Підприємств вугільної промисловості
встановлюється колективними
договорами на Підприємствах
відповідно до Гірничого закону
України, цієї Угоди, а також, (до
приведення нормативно-правових актів у
відповідність до Гірничого закону),
чинною Інструкцією про порядок
забезпечення трудящих виробничих
одиниць, підприємств і організацій
вугільної промисловості паливом на
побутові потреби від 11.05.76 р.

Безоплатне забезпечення вугіллям
працівників і пенсіонерів вугільної
промисловості здійснюється за нормою
5,9 тонн на рік на будинок або квартиру.
Списки вуглеотримувачів складаються
щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1
грудня, підписуються за згодою з
профкомом керівником підприємства,
головним бухгалтером, відділом кадрів.
На тих, що поступили пізніше
складаються додаткові списки.

Безоплатне забезпечення вугіллям
працівників і пенсіонерів вугільної
промисловості здійснюється за нормою
5,9 тонн на рік на будинок або квартиру.
Списки вуглеотримувачів складаються
щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1
грудня, підписуються за згодою з
профкомом керівником підприємства,
головним бухгалтером, відділом кадрів.
На тих, що поступили пізніше
складаються додаткові списки.

Інваліди і ветерани війни, інваліди
праці вугледобувних, вуглепереробних,
шахтовуглебудівельних підприємств, та
ветерани праці, які відпрацювали в
галузі необхідний термін, обумовлений
цим пунктом Угоди, сім'ї загиблих на
виробництві, непрацюючі вдови померлих
працівників і пенсіонерів, що мають
право на отримання пенсії в зв'язку з
втратою годувальника, забезпечуються
вугіллям вугледобувними,
вуглепереробними,
шахтовуглебудівельними
підприємствами безоплатно.

Доставка палива інвалідам праці,
батькам або вдовам загиблих на
Підприємствах вугільної промисловості
проводиться безоплатно, якщо вони не
працюють.

На Підприємствах, що ліквідуються,
забезпечення працівників побутовим
паливом здійснюється за рахунок
бюджетних коштів.

Право позивача на отримання безоплатно
вугілля на побутові потреби у розмірі 2
950 кг на кожне півріччя відповідачем не
оспорюється.

В запереченнях на позовну заяву від 15
січня 2014 року відповідач визнає свій
обов'язок забезпечувати позивача
безоплатно вугіллям на побутові
потреби, зазначає, що наявна
заборгованість з вивезення вугілля за 1
та 2 півріччя 2007 року в кількості 5,9 т та
за 2 півріччя 2008 року в кількості 2,95т
(а.с. 25).

Згідно п. 6 «Інструкції про порядок
забезпечення трудящих виробничих
одиниць, підприємств і організації
вугільної промисловості паливом на
побутові потреби», яка затверджена
міністром вугільної промисловості
СРСР 11 травня 1976 року, виписка та
вивезення вугілля здійснюється на
поточний рік не рідше, ніж один раз на
півріччя за графіком підприємства,
який погоджується з профспілковою
організацією. В графіку повинна
враховуватися рівномірна виписка та
вивезення вугілля працівникам по всім
місяцям року. Тобто, відповідач
зобов'язаний був виписати та вивезти
позивачу вугілля за перше та за друге
півріччя 2007 року - не пізніше кінця
поточного року, тобто не пізніше 31
грудня 2007 року, за перше та друге
півріччя 2008 року - не пізніше 31 грудня
2008 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання, тобто перебіг позовної
давності щодо заборгованості за
побутовим вугіллям за 1 та 2 півріччя 2007
року почався з 01 січня 2008 року та
сплинув згідно частини 1 ст. 254 ЦК
України 01 січня 2011 року, за друге
півріччя 2008 року почався з 01 липня 2009
року та сплинув відповідно до частини 1
ст. 254 ЦК України 01 січня 2012 року.

До суду з позовом про стягнення
заборгованості позивач звернувся 25
грудня 2013 року, тобто поза межами
трирічного строку позовної давності,
встановленого законом.

Відповідно до частини 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

В запереченнях на позовну заяву від 15
січня 2014 року відповідач просив
застосувати позовну давність щодо
вимог позивача про забезпечення
вугіллям (а.с. 25).

Відповідно до частини 5 ст. 267 ЦК України
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просив
поновити йому строк позовної давності
для звернення до суду за стягненням
заборгованості з надання йому вугілля
на побутові потреби за 2007 та 2008 роки,
посилаючись, що такий строк пропущений
ним з поважних причин, а саме, у зв'язку
з тим, що у своїй відповіді від 10 липня
2013 року відповідач визнав, що не надав
йому вугілля за 1 та 2 півріччя 2007 року
та зі 2 півріччя 2008 року у зв'язку з
недофінансуванням, чим, на думку
позивача, визнав свій борг перед
позивачем, а тому, строк позовної
давності перервався и вимоги ст. 257 ЦК
України не можуть в даному випадку бути
застосованими.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
зазначені причини пропуску строку не є
поважними.

Позивачем не надано суду доказів того,
що він на протязі 2008-2012 років звертався
до відповідача щодо погашення
заборгованості за побутове вугілля за
2007-2008 роки. До суду ним надано лише лист
відповідача від 10 липня 2013 року за №
9/07-1364 (а.с. 4,16), в якому відповідач
посилається на наявність
заборгованості з забезпечення
побутовим вугіллям за 2007, 2008 та 2010 роки
(а.с. 20).

Відповідно до п. 6.2, п. 6.3 «Інструкції про
порядок забезпечення трудящих
виробничих одиниць, підприємств і
організації вугільної промисловості
паливом на побутові потреби» відпуск
палива здійснюється тільки за
талонами. Особи, що не виписали вугілля
без поважних причин у строки,
встановлені графіком, втрачають право
на його отримання.

Таким чином, суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для скасування або зміни
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги не має, доводи
апеляційної скарги необґрунтовані і не
спростовують висновків суду, тому
відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 22 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді