Ухвала

іменем України

19 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової
Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Експобанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 16 квітня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 14
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Експобанк» (далі -
ПАТ «КБ «Експобанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, посилаючись
на те, що між ВАТ «Комерційний банк
«Експобанк» (правонаступником якого є
позивач) та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір від 26 лютого 2008 року (з
додатком), зобов'язання за яким позивач
виконав повністю - надав ОСОБА_3 кредит
на суму 31 720 доларів США, а відповідач
свої зобов'язання належним чином не
виконав.

Станом на 19 вересня 2012 року відповідач
не сплатив заборгованість за вказаним
договором, яка відповідно до його умов
складається із сум простроченої
заборгованості та пені із щомісячної
комісії; заборгованості за кредитом;
заборгованості за нарахованими
процентами; простроченої
заборгованості за кредитом;
простроченої заборгованості за
нарахованими процентами; пені за
несвоєчасне повернення кредиту; пені
за несвоєчасну сплату нарахованих
процентів;

26 лютого 2008 року укладено договір
поруки між ВАТ «Комерційний банк
«Експобанк» (правонаступником якого є
позивач) та відповідачем ОСОБА_4,
зобов'язання за яким остання не
виконала - не оплатила позивачу вказану
заборгованість ОСОБА_3 перед позивачем
за вказаним кредитним договором.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду м.
Києва від 14 листопада 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто солідарно із
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ
«Експобанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 69 058,27
доларів США (що за курсом НБУ становить
551 982 грн 75 коп.) та 22 555 грн 30 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, не передаючи справу на новий
розгляд.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
вимог ст. 525 ЦК України та зазначав, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно зі ст. 526
ЦК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору, тому з
урахуванням вимог ст. 1054 ЦК України
позичальник повинен повернути кредит
та сплатити визначені умовами договору
додаткові витрати.

Указував суд також про те, що згідно з
вимогами ст. ст. 553, 554 ЦК України за
договором поруки поручитель поручався
перед кредитором за боржника за
виконання ним свого обов'язку та
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником у
солідарному порядку у тому ж обсязі, що
і боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна з таких підстав.

Судами встановлено, що між ВАТ «КБ
«Експобанк», правонаступником якого є
позивач, та відповідачем ОСОБА_3
укладено кредитний договір від 26
лютого 2008 року (з додатком),
зобов'язання за яким позивач виконав
повністю - надав відповідачу кредит на
суму 31 720 доларів США, а відповідач свої
зобов'язання не виконав належним чином,
станом на 19 вересня 2012 року не сплатив
на користь позивача заборгованість за
вказаним кредитним договором, яка
відповідно до його умов складається із
сум простроченої заборгованості із
щомісячної комісії в розмірі 7 426 грн 70
коп., пені за несвоєчасну сплату
щомісячної комісії в розмірі 15 128 грн 60
коп. та з суми 69 058,27 доларів США (що за
курсом НБУ становить 551 982 грн 75 коп.),
яка складається із: 14 640,3 доларів США -
заборгованість за кредитом; 29,55 доларів
США - нараховані проценти; 14 024,59 доларів
США - прострочена заборгованість за
кредитом; 9 608,39 доларів США -
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами; 16 924,48 доларів
США - пеня за несвоєчасне повернення
кредиту; 13 830,96 доларів США - пеня за
несвоєчасну сплату нарахованих
процентів.

Також між позивачем та відповідачем
ОСОБА_4 26 лютого 2008 року укладений
договір поруки, згідно з яким остання
зобов'язалась відповідати по
зобов'язанням боржника ОСОБА_3 Договір
діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Покладаючи на поручителя солідарний
обов'язок зі сплати сум заборгованості
за кредитом, суд не звернув уваги на те,
що вимога про дострокове погашення
кредиту була надіслана позичальнику 03
червня 2009 року (а.с. 44) та 21 жовтня 2009
року (а.с. 45), а поручителю лише 19 вересня
2012 року (а.с. 47); чи не припинилась порука
відповідачки у зв'язку з пропуском
шестимісячного строку на пред'явлення
вимоги до поручителя (ч. 4 ст. 559 ЦК
України) не перевірив та дійшов
передчасних висновків про наявність
солідарного обов'язку відповідачів.

Визначаючи суму заборгованості за
кредитним договором у 69 058,27 доларів
США, що за курсом НБУ становить 551 982 грн
75 коп. та 22 555 грн 30 коп., суд в
мотивувальній частині рішення
зазначив її складові, вказані в
позовній заяві: станом на 19 вересня 2012
року заборгованість відповідно до умов
кредитного договору складається із сум
простроченої заборгованості за
щомісячною комісією в розмірі 7 426 грн 70
коп., пені за несвоєчасну сплату
щомісячної комісії в розмірі 15 128 грн 60
коп. та із суми 69 058,27 доларів США (що за
курсом НБУ становить 551 982 грн 75 коп.),
яка складається із: 14 640,30 доларів США -
заборгованості за кредитом; 29,55 доларів
США - нарахованих процентів; 14 024,59
доларів США - простроченої
заборгованості за кредитом; 9 608,39
доларів США - простроченої
заборгованості за нарахованими
процентами; 16 924,48 доларів США - пені за
несвоєчасне повернення кредиту; 13 830,96
доларів США - пені за несвоєчасну
сплату нарахованих процентів.

Разом із тим на порушення вимог п. 4 ч. 1
ст. 215 ЦПК України в резолютивній
частині рішення не вказано суми коштів,
що підлягають стягненню окремо за
кожною позовною вимогою.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення пені в розмірі 16 924,48 доларів
США за несвоєчасне повернення кредиту
та в розмірі 13 830,96 доларів США за
несвоєчасну сплату нарахованих
процентів, суд не звернув уваги, що її
загальний розмір (30 755,44 доларів США)
майже дорівнює розміру заборгованості
за тілом кредиту (31 720 доларів США). На
порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України
суд не роз'яснив відповідачам про
можливість зменшення судом розміру
неустойки в порядку, передбаченому 551
ЦК України.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки судами не застосовано норму
матеріального закону, яка підлягала
застосуванню, що призвело до
неправильного вирішення справи,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 квітня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 14
листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П.
Євграфова

О.І.
Євтушенко

В.І.
Журавель

О.М.
Ситнік