АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/680/2014
Головуючий в І інстанції:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року Апеляційний
суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 16 серпня 2013 року у справі за
позовом Заступника прокурора міста
Києва до Київської міської ради,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання незаконним
рішення, визнання незаконними
державних актів на право власності на
земельну ділянку, договору
купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення, -

в с т а н о в и в :

У березні 2013 року заступник прокурора
міста Києва звернувся до судуз
зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 29 жовтня 2009 року Київською
міською радою прийнято рішення № 649/2718
«Про передачу громадянину ОСОБА_4 у
приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1

Вищезазначеним рішенням було
затверджено проект землеустрою щодо
відведення вказаної земельної ділянки
ОСОБА_4

При цьому, згідно вищезазначеного
рішення, за умови виконання ОСОБА_4
вимог п. 3 цього рішення, йому
передавалася у приватну власність
земельна ділянка площею 0,08 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1 за рахунок
земель із запасу житлової та
громадської забудови.

В наступному, на підставі рішення
Київської міської ради від 29 жовтня 2009
року за № 649/2718 було видано ОСОБА_4
держаний акт серії АЖ № 922802 на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0809 га, розташовану на
АДРЕСА_1 за кадастровим номером
:90:371:0061, зареєстрованого Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу КМР (КМДА) 22 грудня
2009 року за № 07-7-05129.

31 грудня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
було укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки, за яким відчужено на
користь ОСОБА_3 вищезазначену ділянку
площею 0,0809 га, у зв'язку із чим ОСОБА_3
було отримано державний акт серії ЯЕ №
794076.

Проведеною прокуратурою міста Києва
перевіркою встановлено, що рішенням
Київської міської ради від 29 жовтня 2009
року порушено інтереси держави,
виданий на підставі нього державний
акт на право власності на земельну
ділянку видано з порушенням вимог
чинного законодавства України, у
зв'язку з чим рішення має бути визнано
незаконним і скасовано, а державний акт
на право власності визнано недійсним.
До того ж, як наслідок, мають бути
визнані недійсними договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
31.12.2009 року та держаний акт серії ЯЕ №
794076 на право приватної власності на
земельну від 22червня 2010 року за №
07-07-05577.

У зв'язку із наведеним, позивач
зазначив, що спірна земельна ділянка з
порушенням вимог чинного
законодавства України була передана
ОСОБА_4 та використовується ОСОБА_3 як
земля із запасу житлової та
громадської забудови для здійснення
зазначеними особами будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Крім того зазначив, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 1 березня 2012 року по
справі № 2а-18834/10/2670 було визнано
протиправним та скасовано рішення
Київської міської ради від 17 вересня 2009
року за № 214/2283, яким спірну земельну
ділянку було незаконно переведено, без
внесення необхідних змін до документів
якими визначено її призначення, із
земель загального користування і
території лугів, лугопарків (земель
рекреаційного призначення) до земель
житлової та громадської забудови.

Рішенням Голосіївського районного
суду міста Києва від 16 серпня 2013 року
позов задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Київської міської ради від 29
вересня 2009 року № 649/2718 «Про передачу
громадянину ОСОБА_4 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_4
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 922802,
зареєстрований 22 грудня 2009 року
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) за № 07-7-05129.

Визнано недійсним укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0809 га
(кадастровий номер :90:371:0061),
вартістю 281 832,48 гривень, посвідчений 31
грудня 2009 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі за № 18995.

Визнанонедійсним виданий ОСОБА_3
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 794076,
зареєстрований22 червня 2010 року
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) за № 07-7-05577.

Визнано право власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, кадастровий номер
:90:371:0061, вартістю 281 832,48 гривень за
територіальною громадою міста Києва в
особі Київської міської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволені позову відмовити повністю.

В суді апеляційної інстанції
представник прокуратури - Бондарчук
І.П. проти апеляційної скарги
заперечував, просив суд рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 16 серпня 2013 року залишити без
змін.

Інші учасники розгляду справи,
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи у судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суд не повідомили, у зв'язку із
чим колегія суддів вважала за можливе
слухати справу у їх відсутність на
підставі частини 2 статті 305 ЦПК
України.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення виходячи із
наступного.

При розгляді справи судом встановлено,
що 29 жовтня 2009 року Київською міською
радою прийнято рішення № 668/2718 «Про
передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1».

При цьому, положеннями п. 4 Рішення від 29
жовтня 2009 року за № 668/2737 було
визначено, внести зміни до пункту 5
рішення Київської міської ради від 17
вересня 2009 № 214/2283 «Про передачу
земельних ділянок товариству з
обмеженою відповідальністю
«МЕГАТРАНС» для будівництва,
експлуатації та обслуговування
об'єктів рекреаційного призначення (з
комплексним інженерно-транспортним
облаштуванням та благоустроєм
території) та для житлової забудови на
АДРЕСА_1 з урахуванням пункту 2 цього
рішення.

В свою чергу, вищезазначеним рішенням
Київської міської ради від 17 вересня 2009
№ 214/2283 було зазначену територію на
АДРЕСА_1 вилучено із зони зелених
насаджень загального користування і
території лугів та лугопарків та
переведено до території громадських
будівель та споруд.

22 грудня 2009 року року ОСОБА_4 отримано
держаний акт серії ЯЖ № 922802 на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0809 га, розташованої на
АДРЕСА_1 за кадастровим номером
:90:371:0061, зареєстрованого Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) за № 07-7-05129.

21 грудня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки, за яким ОСОБА_4
відчужено на користь ОСОБА_3 земельну
ділянку площею 0,0809 га, розташованої на
АДРЕСА_1 за кадастровим номером
:90:371:0061.

22 червня 2010 року ОСОБА_3 отримано
держаний акт серії ЯЕ № 794076 на право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,0882 га, розташованої на
АДРЕСА_1 за кадастровим номером
:90:371:0061, зареєстрованого Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (КМДА) за № 07-07-05577.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
1 березня 2012 року визнано протиправним
та скасовано рішення Київської міської
ради від 17 вересня 2009 року № 214/2283 «Про
передачу земельних ділянок товариству
з обмеженою відповідальністю
«Мегатранс» для будівництва,
експлуатації та обслуговування
об'єктів рекреаційного призначення (з
комплексом інженерно-транспортним
облаштуванням та благоустроєм
території) та для житлової забудови на
АДРЕСА_1. Вищезазначену постанову було
залишено в силі ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 6 грудня 2012 року.

Таким чином, вищезазначеними судовими
рішеннями було скасовано рішення
Київської міської ради від 17 вересня 2009
року № 214/2283, яким протиправно було
переведено спірну земельну ділянку із
земель зони зелених насаджень
загального користування і території
лугів, лугопарків до земель із запасу
житлової та громадської забудови.

Крім того, безпосередньо Генеральним
планом міста Києва та проекту
планування його приміської зони на
період до 2020 року, затвердженим
рішенням Київської міської ради від 28
березня 2002 року за № 370/1804, та Програмою
розвитку зеленої зони міста Києва до 2010
року, концепції формування зелених
насаджень у центральній частині міста,
затвердженою рішенням Київради від 19
липня 2005 року за № 806/3381, було
закріплено спірну земельну ділянку
разом з іншими землями на АДРЕСА_1 до
зони зелених насаджень загального
користування і території лугів,
лугопарків, тобто віднесено до земель
рекреаційного призначення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
1 березня 2012 року встановлено, що зміни
до рішення Київської міської ради від 19
липня 2005 року № 806/3381 «Про затвердження
Програми розвитку зеленої зони м. Києва
до 2010 року» та до Генерального плану
розвитку м. Києва до 2020 року,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 28 березня 2002 року №
370/1804, ні на стадії погодження
землевпорядної документації, ні на
стадії прийняття оспорюваного рішення
внесені не були.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що спірна земельна
ділянка належала до земель
рекреаційного призначення на момент
вчинення щодо неї оспорюваних дій, як і
належить до такої категорії земель на
даний час.

Доводи апеляційної скарги з приводу
пропуску позивачем строку позовної
давності не знайшли свого
підтвердження при апеляційному
розгляді справи. Судом першої
інстанції правомірно поновлено такий
строк, виходячи із причин поважності
його пропуску.

Безпідставними є також доводи
апеляційної скарги з приводу
відсутності повноважень позивача як
прокуратури на звернення до суду з
даним позовом щодо визнання недійсними
державних актів, що посвідчують право
на земельну ділянку та договору
купівлі-продажу.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21.05.1997 року 280/97-ВР, акти
органів місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або Законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Крім того, ст. 21 ЦК України передбачено,
що суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Верховний суд України в своїй ухвалі
від 8 червня 2011 року про те, що державний
акт на право власності на земельну
ділянку є правовстановлюючим
документом, який видається на підставі
рішення відповідного органу місцевого
самоврядування, тому вимога про
скасування державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку є похідною й залежить від
доведеності незаконності рішення
органу місцевого самоврядування, на
підставі якого виданий оспорюваний
державний акт.

При цьому, згідно вимог ст. 21 ЗК України,
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для: визнання недійсними
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим., Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам; визнання недійсними
угод щодо земельних ділянок; відмови в
державній реєстрації земельних
ділянок або визнання реєстрації
недійсною.

З викладеного слід дійти висновку про
законність висновків суду щодо
наявності достатніх підстав для
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Підстав до скасування рішення суду
передбачених статтею 309 ЦПК України при
апеляційному розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена
на підставі пункту першого частини 1
статті 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
міста Києва від 16 серпня 2013
рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий : І.М.
Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко