Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року
м.
Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Андрушко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3,
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з указаним
позовом, в якому зазначив, що 30.09.2010 року
близько 12-45 год. на 7 км під'їзної дороги
до м. Житомира з вини відповідача, який
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, керував автомобілем
Москвич-2140 д.н.з. НОМЕР_3, сталася
дорожньо-транспортна пригода.
Внаслідок цієї пригоди належний
позивачу мікроавтобус ГАЗ-2705 д.н.з.
НОМЕР_2, керований ОСОБА_3, зазнав
механічних ушкоджень. У зв'язку з цим
позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь матеріальну шкоду,
пов'язану з пошкодженням автомобіля, в
сумі 12576,65 грн., витрати за проведення
експертного дослідження в сумі 480 грн.
та на 5000,00 грн. відшкодування моральної
шкоди, завданих пошкодженням
автомобіля.

У судовому засіданні позивач вимоги
позову підтримав, посилаючись на
викладені в ньому обставини.

Відповідач у судовому засіданні вимоги
позову не визнав, пояснивши, що має
тяжке матеріальне становище, тому
відшкодувати заподіяну шкоду не має
можливості.

Третя особа в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки до суду не
повідомив, заяви про розгляд справи в
його відсутності до суду не надходило.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та справи
про адміністративне правопорушення,
докази в їх сукупності, оцінюючи їх за
своїм внутрішнім переконанням, з
урахуванням меж заявлених позовних
вимог, суд вважає, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються ст. ст. 23, 1167, 1187,
1192 ЦК України, чинними на день їх
виникнення.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Як визначено ч. 3 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом.

Способи відшкодування шкоди, завданої
майну потерпілого, визначені ст. 1192 ЦК
України, якою передбачено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні даного спору
про відшкодування матеріальної шкоди
підлягає з'ясуванню: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Судом встановлено, що 30.09.2010 року о 12-45
год. на 7 км під'їзної дороги до м.
Житомира відповідач, керуючи
автомобілем Москвич-2140 д.н.з. НОМЕР_3 в
стані алкогольного сп'яніння, та
виїжджаючи з другорядної дороги на
головну, не надав переваги в русі та
скоїв зіткнення з мікроавтобусом
ГАЗ-2705 д.н.з. НОМЕР_2, чим допустив
дорожньо-транспортну пригоду.

Дана дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини відповідача в
результаті порушення ним пунктів 2.9 (а)
та 16.11 Правил дорожнього руху України.
Наведене стверджується постановою
Богунського районного суду міста
Житомира від 21.12.2010 року про визнання
ОСОБА_2 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. ст. 124, 130 КУпАП, у
зв'язку з чим він притягнутий до
адміністративної відповідальності та
на нього накладено стягнення у виді
штрафу в сумі 2600 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Крім
того, вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою.

Таким чином, судом встановлена
протиправність дій та вина відповідача
в скоєнні даної дорожньо-транспортної
пригоди, а також причинний зв'язок між
наявною шкодою і протиправним діянням
її заподіювача.

Згідно свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу,
видного 14.12.2004 року Житомирським ОРЕВ
УДАІ (а.с. 16), автомобіль ГАЗ-2705 д.н.з.
НОМЕР_2 належить позивачу на праві
власності.

Визначаючи розмір
матеріальної шкоди, судом враховується
висновок експертного
автотоварознавчого дослідження № 2784
від 02.10.2010 року, який суд визнає
обґрунтованим, таким що не суперечить
іншим матеріалам справи, не викликає
сумніву в його правильності та вважає
належним, допустимим, достовірним
доказом. Згідно висновку сума
матеріального збитку, заподіяного
внаслідок дорожньо-транспортна
пригода власнику автомобіля ГАЗ-2705
д.н.з. НОМЕР_2, складає 9252,55 грн., а
вартість відновлювального ремонту
становить 12576,65 грн. (а.с. 9-11). Оскільки
розмір збитків, що підлягає
відшкодуванню, визначається
відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду
справи або виконання робіт, необхідних
для відновлення пошкодженої речі
відповідно, тому з урахуванням
заявлених вимог та згідно положень ст.
1192 ЦК України суд стягує з відповідача
на користь позивача 12576,65 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи питання про
наявність підстав для відшкодування
позивачу моральної шкоди, суд враховує
характер правопорушення, глибину
фізичних та душевних страждань
позивача, пов'язаних з пошкодженням
автомобіля, який належить йому на праві
власності, неможливістю його
використовувати. Тому, враховуючи
вимоги розумності та справедливості,
суд вважає за можливе стягнути з
відповідача 1000,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди, завданої позивачу
пошкодженням належного йому
транспортного засобу.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з
відповідача на користь позивача
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, понесені та
документально підтверджені судові
витрати, а саме 344,10 грн. судового збору.
При цьому не підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
грошові кошти в сумі 480,00 грн., що
зазначено ним як витрати за проведення
експертного дослідження, так як
позивачем не надано платіжного
документу (квитанції, чеку) на
підтвердження сплати цієї суми, а
надана довідка від 02.10.2010 року
підприємця не є платіжним документом.

Керуючись ст. ст. 23, 1167, 1187, 1192 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.03.1992 року (зі
змінами) «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31.03.1995 року (зі змінами) «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року
№ 4 «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
12576,65 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, 1000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 344,10
грн. судового збору, а всього 13920,75 грн.
(тринадцять тисяч дев'ятсот двадцять
гривень сімдесят п'ять копійок).

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
міста Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Л.М.
Семенцова