Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4409/14
Головуючий у 1-й інстанції Нікандрова
Суддя-доповідач
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 08 серпня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
розпискою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
боргу розпискою.

В обґрунтування позову зазначив, що 02
червня 2013 року позивач позичив
відповідачу грошові кошти в сумі 5000
доларів США. На підтвердження
одержання грошових коштів
відповідачем була видана позивачу
розписка, відповідно до якої
відповідач зобов'язався повернути борг
в сумі 6000 доларів США в строк до 30
жовтня 2013 року. Відповідач ОСОБА_3
грошових коштів у встановлений
розпискою строк не повернув. 12 грудня
2013 року позивачем направлено вимогу
відповідачу про повернення боргу, яка
отримана ним 11 січня 2014 року, проте
відповідач грошові кошти не повернув.

Враховуючи вище викладене, позивач
просить суд стягнути з відповідача
суму борг в розмірі 69972,90 грн. та витрати
по сплаті судового збору.

Заочним рішення Василівського
районного суду Запорізької області від
08 серпня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
борг в сумі 58 273,32 грн., та судовий збір в
сумі 582,73 грн., а всього 58 856 грн.

На вказане заочне рішення суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
02 червня 2013 року позивач ОСОБА_2 передав
відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в
сумі 5 000 доларів США зі строком
погашення до 30 жовтня 2013 року. На
підтвердження укладення договору
позики відповідач власноручно написав
розписку.

Зобов'язання з повернення позики
відповідачем не виконані. На звернення
позивача сума боргу відповідачем також
не повернута.

Оскільки зобов'язання
відповідача ОСОБА_3, визначене в
розписці, не виконане, сума грошових
зобов'язань у встановлений строк ним не
сплачена, тому суд стягнув на користь
позивача еквівалент 5000 доларів США у
гривнях, що становить курсу НБУ, 58273,32
гривень.

Не погоджуясь з тим, що суд стягнув
еквівалент 5000 доларів США, ані 6000
доларів США, як проте, зобов'язався у
розписці відповідач, ОСОБА_2 зазначає,
що гроші в борг ОСОБА_3 брав під
проценти.

Між тим розписка не містить в собі
вказівку проте, що ОСОБА_3 брав під
проценти. (а.с.4) У позові ОСОБА_2 таких
підстав , як стягнення процентів не
заявляв. (а.с.2-3)

Відповідно вимог ст.1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором
(частина перша стаття.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК
України передбачено, що позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

За змістом статті 1048 ЦК України не
може бути установлення сторонами плати
за користування позикою в твердій
грошовій сумі, оскільки законом у
статтях 536, 1048 ЦК України визначено, що
плата за користування чужими грішми
встановлюється й нараховується у
вигляді процентів на основну суму
боргу.

За таких обставин передбачене в
статті 1048 ЦК України право сторін на
встановлення плати за користування
позикою з урахуванням норм статті 6,
частини першої статті 627 ЦК України
слід розуміти як право сторін на
визначення саме розміру процентів та
порядку їх сплати, а не обрання ними
іншого способу оплати, у тому числі й
установлення оплати в твердій грошовій
сумі безвідносно до суми боргу.

Аналогічного висновку дійшов
ВСУ у справі № 6-76цс14 від 02.07.2014 року, яка
за правилами ст. 360-7 ЦПК України і є
обов'язкової у застосуванні судової
практики.

Інших доводів незаконності
рішення суду апеляційна скарга не
містить, рішення суду відповідає
матеріалам справи, ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому за
правилами ст. 303 ЦПК України, в межах
доводів апеляційної скарги, вона не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Василівського
районного суду Запорізької області від
08 серпня 2014 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді