Дата документу 19.03.2014
Справа №320/2090/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого судді: Ковальової Ю.В.,

при секретарі: Бочко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі подання
державного виконавця відділу
Державної Виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Половінченко Віолетти
Олексіївни про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області (далі-державний виконавець)
Половінченко В.О. звернулась до суду з
поданням, в якому просить тимчасово
обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за
кордон без вилучення паспортного
документу до виконання боржником
своїх зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, зазначивши, що на
виконанні у державного виконавця
перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-3036/1997 від 25.02.1997 року виданого
Мелітопольським міським судом про
стягнення з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
аліментів на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3 в
розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, починаючи з 08.12.1997 року до
повноліття дитини.

09.09.2011 року державним виконавцем було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Копії
постанов направлено стягувану та
боржнику.

Рішення суду боржником не виконано,
боржник ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням. Вироком
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 21 лютого 2013
року боржника засуджено за ч.1 ст. 164 КК
України. Заборгованість боржника по
аліментам станом на 01.03.2014 року
становить 12982,60 грн.

Державний виконавець в судовому
засіданні просить задовольнити
подання, тимчасово обмежити ОСОБА_2 у
праві виїзду за кордон без вилучення
паспортного документу шляхом заборони
перетину кордону України до виконання
боржником своїх зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням.
Вказала, що 27 лютого 2014 року нею на ім»я
начальника Мелітопольського МВ ГУМВС
України в Запорізькій області вдруге
направлено подання щодо порушення
кримінальної справи відносно боржника
за ознаками злочину, передбаченого ч. 2
ст..164 КК України за злісне ухилення від
сплати аліментів на утримання дитини.
Також зазначила, що згідно відповідей
МРЕВ ДАІ Мелітопольського МВ ГУМВС
України в Запорізькій області за
ОСОБА_2 жодного автотранспорту не
значиться.

Відповідно до ст. 377- 1 ЦПК України, суд
негайно розглядає подання, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Розглянувши подання, проаналізувавши
наявні в матеріалах справи докази, суд
вважає, що подання державного
виконавця про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_2
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано
цивільний позов до суду - до закінчення
провадження у справі (п. 8).

Пунктом 8 ст. 19 Закону від 3 квітня 2003
р. № 661-VI "Про Державну прикордонну
службу України" (далі - Закон № 661-VI)
встановлено, що на Державну
прикордонну службу України (далі - ДПС)
відповідно до визначених законом
завдань покладається, зокрема,
запобігання та недопущення в'їзду в
Україну або виїзду з України осіб, яким
згідно із законодавством не
дозволяється в'їзд в Україну або яких
тимчасово обмежено у праві виїзду з
України, у тому числі згідно з
дорученнями правоохоронних органів.

Частинами 3 і 4 ст. 22 Закону від 22
вересня 2011 р. № 3773-VI "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства" (далі - Закон № 3773-VI)
передбачено, що виїзд та в'їзд з/та в
Україну іноземця та особи без
громадянства може бути за рішенням
суду тимчасово відкладено до виконання
ним майнових зобов'язань перед
фізичними та юридичними особами в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами України або
тимчасово обмежується право виїзду з
України.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону №
606-XIV"Про виконавче провадження"
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Як зазначено у Судовій практиці
Верховного суду України щодо вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України від 01.02.2013
року, словосполучення "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1
ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11
Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України. Відповідно до
положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу
та обставини, які є предметом посилання
суб'єкта подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Таким чином, поняття "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених на
боржника рішенням" варто розуміти як
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника, спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

В судовому засіданні встановлено, що
Вироком Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21 лютого 2013 року ОСОБА_2
засуджено за ч.1 ст. 164 КК України за
злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей, що виразилося в
систематичній невиплаті аліментів у
розмірі ? частини з усіх видів
заробітку щомісяця, на користь ОСОБА_3
на утримання неповнолітньої долньки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що призвело до
утворення заборгованості у розмірі
6282,60грн., що перевищує суму виплат
аліментів за шість місяців.

У матеріалах виконавчого провадження
в наявності заяви ОСОБА_2 про
готовність сплати аліментів впродовж 6
місяців, про те, що він працює приватним
підприємцем, але доходів не має,
нерухомим майном не володіє,
попередження його про кримінальну
відповідальність за ст.164 КК України.

Натомість, ОСОБА_2 не виплачено ані
заборгованість по аліментам в розмірі
6282,60грн., ані аліменти за період з 01.12.2012
р. по 28.02.2014 року, що загалом становить
12982,60 грн. згідно розрахунку
заборгованості від 06.03.2014 року.

Об'єктивних даних про те, що
боржником вживалися активні заходи для
виконання судового рішення, вносилися
будь-які платежі на погашення боргу,
тощо, матеріали справи не містять.

У зв»язку з цим, 27 лютого 2014 року
державним виконавцем на ім»я
начальника Мелітопольського МВ ГУМВС
України в Запорізькій області вдруге
направлено подання щодо порушення
кримінальної справи відносно боржника
за ознаками злочину, передбаченого
ст.164 КК України за злісне ухилення від
сплати аліментів на утримання дитини.

Отже, аналіз фактичних обставин
справи свідчить про ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, що за
змістом ст. 6 ч.1 п.5 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" являється
достатньою підставою для тимчасових
обмежень боржника у праві виїзду з
України за кордон.

Враховуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку про задоволення
подання державного виконавця.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця
Половінченко В.О. відділу державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
Запорізької області -задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина
України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце
реєстрації- АДРЕСА_1 у праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документу до моменту фактичного
виконання рішення Мелітопольського
міського суду від 23 грудня 1997 року про
стягнення аліментів з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Совета-бау,
Узбекистан, на користь ОСОБА_3 на доньку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку, щомісяця,
починаючи з 08.12.1997 року до повноліття
доньки ОСОБА_4.

Виконання ухвали покласти на
Державну прикордонну службу України.

На ухвалу може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я :
Ю.В.Ковальова