Провадження №2/761/956/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова
А.А.

при секретарі:
Харланова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом
Комунального підприємства «Центр
обслуговування споживачів
Шевченківського району» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
комунальні послуги; трьох відсотків
річних, інфляційних втрат, -

в с т а н о в и в :

Позивач КП «ЦОС Шевченківського
району» звернулося до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому позивач просив
суд: стягнути з відповідачів на свою
користь суму заборгованості по
квартирній платі та платі за
комунальні послуги в сумі - 7849,67 грн.;
втрати від інфляції в розмірі - 7577,88
грн.; 3,0 % річних в сумі - 1423,70 грн., а також
понесені позивачем судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що відповідач є
наймачами квартири АДРЕСА_1.
Відповідачі не в повному обсязі
сплатили за період з 01.04.2007 року по
01.04.2013 року заборгованість по
квартирній платі та платі за
комунальні послуги. Так, за час
проживання у вказаній квартирі
відповідачам надавались комунальні
послуги, а саме холодне водопостачання,
гаряче водопостачання, користування
тепловою енергією, вивезення побутових
відходів, водовідведення, газ, а також
інші послуги з утримання будинку та
прибудинкової території.

До того ж, відповідачі щомісяця
отримувала від позивача рахунки на
оплату квартирної плати та комунальних
послуг, однак платежі здійснювалися не
регулярно, внаслідок чого утворився
борг, який станом на 01 квітня 2013р.
складає - 7849,67 грн., оскільки
відповідачі у добровільному порядку
борг не погашають, тому позивач
вимушений був звернутися до суду за
його примусовим стягненням, а також
просив суд стягнути інфляційні втрати
та 3,0 % річних.

До судового засідання сторона позивача
подала на адресу суду клопотання, в
якому заявлені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, не
заперечує проти заочного розгляду
справи і просить розглядати справу у
відсутність свого представника.

Відповідач ОСОБА_5, будучи
представником за довіреністю ОСОБА_2,
ОСОБА_1 і ОСОБА_3, в судовому засіданні
просив в задоволенні позову відмовити,
оскільки сума боргу є необґрунтованою
та не могла виникнути взагалі, оскільки
вони вчасно та постійно згідно тарифів
і квитанцій оплачували за надані
послуги за квартирну плату і за
утримання будинку. Відповідач
зазначив, що вказана сума
заборгованості не виникла за період,
зазначений у позові, а врахована з
минулих періодів, нарахування інфляції
та 3% річних на цю суму не відповідає
законодавству. Просив в задоволенні
позову відмовити та надав суду для
огляду підшивки квитанцій по оплаті
коштів за житлово-комунальні послуги.

Інші відповідачі в судове засідання не
з»явились, про дату і час розгляду
справи повідомлялись належним чином,
про причини неявки суду не повідомили.

Суд, розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити.

На підставі ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України
плата за користування житлом
/квартирна плата/ обчислюється
виходячи із загальної площі квартири, а
плата за комунальні послуги
/водопостачання, газ, та інші послуги/
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами у відповідності до кількості
проживаючих в квартирі осіб.

Відповідно до п. 7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992
р. «Про механізм впровадження Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» власник та наймач
(орендар) квартири, житлового
приміщення у гуртожитку зобов'язаний:
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору; оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, відповідачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є
наймачами квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Форми №3,
складеної працівниками КП «ЖЕК
«Центральна», де вказано, що у вказаній
квартирі проживають і зареєстровані
відповідачі (а.с.4).

Згідно із ч.3 ст.815 ЦК України, ч.1 ст.68 ЖК
України наймач зобов'язаний своєчасно
вносити плату за житло. Наймач
зобов'язаний самостійно вносити плату
за комунальні послуги, якщо інше не
встановлено договором найму.

Якщо наймачами житла є кілька осіб,
їхні обов'язки за договором найму житла
є солідарними (ч. 3 ст. 816 ЦК України).

З досліджених в суді доказів вказані
вимоги законодавства відповідачами
було дотримано.

Так, згідно із позовною заявою та
розрахунку боргу по квартирній платі
та платі за комунальні послуги,
проведеним працівниками бухгалтерії
позивача, заборгованість відповідачів
становить - 7849,67 грн. і як зазначено у
позовній заяві вказана заборгованість
утворилася за період з 01.04.2007 року по
01.04.2013 року, внаслідок не сплати в
повному обсязі відповідачами
нарахувань за цей період, але вказані
висновки позивача не відповідають
наявним матеріалами справи, не
обгрунтовані належними та допустимими
доказами.

Так, згідно розрахунку заборгованості
за житлово-комунальні послуги
відповідачів за квартирою АДРЕСА_1 вже
на початок розрахункового періоду
станом на 01.04.2007 року за відповідачами
рахувалась заборгованість в розмірі -
9685,59 грн. та вказана сума
заборгованості продовжувала
переходити в подальшому в наступні
звітні періоди. (а.с.5)

Крім того, згідно вказаного розрахунку
заборгованості і досліджених в
судовому засіданні оригіналів
квитанцій про сплату комунальних
послуг по вказаній квартирі було
встановлено, що відповідача справно та
в повному обсязі сплачували за вказані
послуги щомісячно протягом
зазначеного позивачем у позові періоду
з 01.04.2007 року по 01.04.2013 року.

Більше того, якщо згідно розрахунку
боргу станом на кінець періоду часу -
01.04.2013 року по якій позивач просить суд
стягнути заборгованість її сума
становила - 7849,67 грн., то на початок
періоду розрахунку боргу станом на
01.04.2007 року заборгованість була - 9685, 59
грн. (7849,67 - 9685,59).

З чого вбачається, що відповідачі
вчасно та справно сплачували кожного
місяця поточну, нараховану
заборгованість і тому станом на 01.04.2013
року взагалі сплатили понад нараховану
щомісяця суму.

За таких обставин вбачається, що
позивач необгрунтовано зазначив про
те, що основний борг в розмірі - 7849, 67
грн. виник в розрахунковий період з
01.04.2007 року по 01.04.2013 року.

Однією з засад судочинства,
регламентованих п. 4 ч. З ст. 129
Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦП К України,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень сі. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

З огляду на наведене вище, враховуючи,
що судом не встановлено наявність
заборгованості у Відповідачів за
оплату житлово-комунальних послуг, а
Позивачем не доведено обставин, на які
він посилається як на підставу своїх
позовних вимог щодо наявності суми
основного боргу в розмірі - 7849, 67 грн.,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

За відсутністю простроченої
заборгованості відсутні підстави для
нарахування і стягнення коштів
інфляційних витрат та 3% річних, тому в
цій частині в задоволенні позову також
слід відмовити.

На підставі ст.ст. 256. 257, 261. 267ЦК України,
ст.ст. І. 13, 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. 66. 67
Житлового кодексу України, керуючись
ст. ст. 10. 11. 57-61, 88, 169. 179, 208, 209, 212-214, 215, 218,
223, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального
підприємства «Центр обслуговування
споживачів Шевченківського району» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
комунальні послуги; трьох відсотків
річних, інфляційних втрат - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: /підпис/