Доманівський районний суд
Миколаївської області
35 м. смт. Доманівка Доманівський район
Справа № 475/21/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21.03.2014смт. Доманівка

Доманівський районний суд
Миколаївської області в складі:

Головуючої-судді:
Єгорової Н.І.

При секретареві:
Маковецькій Л.А.

За участю представників:
ОСОБА_2, ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Доманівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за
договором оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5 про стягнення суми
боргу за договором оренди земельної
ділянки, посилаючись на те, що 07.08.2007р.
між позивачем та відповідачем був
укладений договір оренди земельної
ділянки площею 5,13 га, розташованої в
межах території Маринівської
сільської ради Доманівського району
Миколаївської області. Договір було
уклало строком на 25 років. Відповідно
до п.11 договору, орендна плата за
вимогою орендодавця вноситься один
раз на 25 років до 01.11.2007р. в сумі 16406.25
грн. У зв'язку з несплатою орендної
плати, позивач звернувся до суду з
позовом про розірвання договору оренди
земельної ділянки. Рішенням
Доманівського районного суду даний
договір було розірвано. Протягом
2007-2013рр. орендар так і не сплатив
орендодавцю орендну плату, а тому
позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення орендної плати в сумі
16406.25 грн. У зв'язку з затримкою виплати
орендної плати, позивач просить
стягнути з орендаря інфляційні виплати
в сумі 8908.59 грн., 3% річних в сумі- 2982.79
грн. та пеню в сумі 11975.65 грн., в всього
40273.28 грн. з урахуванням суми основного
боргу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та
його представник ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримали повністю і просили стягнути
з ОСОБА_5 суму заборгованості по
орендній плати за договором оренди
земельної ділянки з урахуванням
інфляційних виплат, 3% річних та пені в
загальному розмірі 40273.28 грн. Крім того,
позивач та його представник просили
поновити строк позовної давності, так
як про порушення права на отримання
орендної плати позивач дізнався в 2013р.
після розірвання договору оренди
земельної ділянки рішенням суду.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги не визнали і просили в
задоволені позову відмовити у зв'язку з
тим, що ОСОБА_5 повністю своєчасно
розрахувався з орендодавцем, сплативши
йому орендну плату в розмірі
визначеному договором оренди. Крім
того, представник відповідача та
відповідач вважають, що позивач
пропустив термін звернення до суду,
який розпочався з 02.11.2007р. Поважних
причин пропуску строку позовної
давності вони не вбачають, а тому
підстав для його поновлення не має.

Вислухавши пояснення сторін, свідка,
допитаного в судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Із матеріалів справи вбачається, що
07.08.2007р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був
укладений договір оренди земельної
ділянки площею 5,13 га, розташованої в
межах території Маринівської
сільської ради, Доманівського району,
Миколаївської області строком на 25
років. Договір був підписаний
сторонами та зареєстрований 03.09.2007р. у
Доманівському відділі Миколаївської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» за №
69.

Рішенням Доманівського районного суду
від 11.07.2013р. даний договір було
розірвано. Підставою розірвання
договору оренди земельної ділянки
була відсутність у орендаря письмових
підтверджень щодо сплати орендодавцю
орендної плати.

Відповідно до п.11 спірного договору
орендна плата за вимогою орендодавця
вноситься один раз за 25 років до 01.11.2007р.
в сумі 16406.25 грн. Даний пункт договору
був узгоджений сторонами, про що
свідчать їх підписи в договорі, не
суперечить закону і не порушує нічиїх
прав.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснив, що протягом 2007-2013рр. орендар не
виконав умови договору щодо виплати
орендної плати в строки визначені
договором.. Факт розірвання договору
оренди земельної ділянки рішенням
суду, на його думку підтверджує
несплату орендарем орендної плати за
користування земельною ділянкою.

Відповідач ОСОБА_5 заперечував проти
даного факту, пояснивши суду, що
орендна плата була сплачена позивачу
ще в 2007році, однак письмових
підтверджень з цього приводу він
надати не може. Аналогічне пояснення
ОСОБА_5 було зафіксовано рішенням
Доманівського районного суду від
11.07.2013р. по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про розірвання договору оренди
земельної ділянки.

Згідно п.1ч2ст.11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав і обов'язків
є договори.

Відповідно до ст..627 ЦК України сторони
є вільними в укладені договору, виборі
контрагентів та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно вимог ст..526 ЦК України-
зобов'язання має виконуватися належним
чином, згідно умов договору та у строки
передбачені цим договором.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 256 ЦК визначено, що позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутись до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність встановлена
тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).

Позивач та його представник просять
поновити строки позовної давності,
посилаючись на те, що підставою
виникнення права на звернення до суду
стало рішення Доманівського районного
суду від 11.07.2013р. про розірвання
договору оренди земельної ділянки. До
моменту розірвання договору оренди ,
спірний договір вважався чинним, що, як
вважає позивач, давало право стороні в
межах дії зазначеного договору
звернутися до суду за захистом
порушених прав.

Однак з даним ствердженням позивача
суд не може погодитися, так як це
суперечить вимогам діючого
законодавства.

Так, відповідно до ч5 ст.261 за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі сплином строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Згідно ч 4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

За правилами ст..266 ЦК України зі
сплином позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги(
стягнення неустойки, тощо).

Частиною 5 ст.267 ЦК України передбачено,
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Досліджуючи письмові докази по справі,
судом встановлено, що умовами спірного
договору сторонами був визначений
строк виконання зобов'язань щодо
виплати орендної плати, який
закінчувався 01.11.2007р. Крім визначення
строку виконання зобов'язань,
сторонами була обумовлена і вимога
орендодавця.

Позивач заперечує факт отримання
орендної плати, пояснивши, що кожного
року, починаючи з 2008р. по березень 2013р.
він неодноразово звертався до орендаря
з вимогою щодо виплати орендної плати в
розмірі визначеному умовами договору.
В 2008р. відповідач вигнав його з
території свого домоволодіння,
відмовившись виплатити кошти, а потім
кожного року обіцяв сплатити кошти
після збору врожаю. Останній раз,
відповідач начебто обіцяв сплатити
гроші в березні 2013р., що
підтверджується письмовим
нагадуванням направленим ОСОБА_4
орендарю.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому
засіданні також підтвердила, що ОСОБА_5
орендну плату не виплатив своєчасно,
хоча кожного року вони з чоловіком
ОСОБА_4 до нього зверталися з цього
приводу. Останнє нагадування вони
зробили в березні 2013р.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Аналізуючи надані позивачем докази
щодо визнання відповідачем боргу, суд
критично оцінює пояснення свідка
ОСОБА_6 , у зв'язку з тим, що вона є
дружиною позивача, а тому вважається
зацікавленою особою. Крім того,
пояснення свідка не відповідають
фактичним обставинам. Доказів, які б
підтвердили визнання відповідачем
боргу по орендній платі та обіцянок її
сплатити після збору врожаю , суду не
надано. Лист- нагадування, направлений
відповідачу з вимогою виплати орендну
плату, суд не може взяти до уваги, так
як він не доводить про існування
обіцянок орендаря виплатити орендну
плату, про що свідчить його письмова
відповідь.

Виходячи із умов договору оренди
земельної ділянки, початок перебігу
позовної давності наступив з
02.11.2007року, про що позивачу було відомо.
Дата набрання законної сили рішення
суду від 11.07.2013р. про розірвання
спірного договору оренди земельної
ділянки не може вважатися початком
перебігу позовної давності, з якого
позивач дізнався про порушення своїх
прав, так як строк дії договору та строк
виконання зобов'язань за договором
мають різні визначення та початки
строків для їх захисту. На момент
звернення до суду позивач пропустив
строк звернення до суду, не маючи
поважних причин для його поновлення.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник
просять відмовити в задоволені позову,
посилаючись на те, що позивач пропустив
строк позовної давності.

Враховуючи, що з моменту закінчення
строку виконання зобов'язань минуло
більш ніж 3 роки, поважних причин для
його поновлення судом не вбачається, а
стороною у спорі заявлено про
застосування сплину позовної давності,
суд приходить до висновку, що це є
підставою для відмови у позові.

У зв'язку з відмовою у задоволенні
позову понесені судові витрати
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст.5,6,8,10,11,60,209, 212-215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення суми боргу за
договором оренди земельної ділянки,
укладеного 07.08.2007р., зареєстрованого
03.09.2007р. за № 69, в загальному
розмірі 40273.28 грн.- відмовити.

Рішення набирає чинності після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, яка може бути
подана до суду протягом 10 днів з
моменту його проголошення.

Апеляційне оскарження проводиться в
порядку ст.294 ЦПК України.

Суддя : Н. І. Єгорова