Провадження № 2/127/721/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за позовом АКБ
«Східно-Європейський банк» до ОСОБА_2,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про солідарне стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся АКБ
«Східно-Європейський банк» з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про солідарне
стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між
позивачем та ОСОБА_2 21.04.2008 року було
укладено кредитний договір № 045/2008,
відповідно до якого позивач надав
ОСОБА_2 кредит в сумі 10 000, 00 гривень зі
сплатою 36% річних за час фактичного
користування грошовими коштами, а
останній зобов'язався повернути
отриманий кредит, сплатити відсотки і
виконати свої зобов'язання згідно з
даним договором у повному обсязі до
20.04.2009 року. ОСОБА_2 належним чином свої
зобов'язання за кредитним договором не
виконує і станом на 17.07.2013 року має
заборгованість у сумі 31 146, 76 гривень, з
яких: непогашений кредит - 10 000, 00
гривень, несплачені відсотки - 17 247, 84
гривень, неустойка - 3 898, 92 гривень.
21.04.2008 року між АКБ
«Східно-Європейський банк», ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 було укладено договори поруки.
Відповідно до договорів поруки
поручителі зобов'язались перед
кредитором в повному обсязі
відповідати за виконання ОСОБА_2 його
зобов'язань, що випливають з кредитного
договору № 045/2008 від 21.04.2008 року.

Вище викладене й стало підставою для
звернення до суду позивача із вимогою
про солідарне стягнення з відповідачів
на користь позивача заборгованості за
кредитним договором № 045/2008 від 21.04.2008
року в сумі 31 146, 76 гривень, з яких:
непогашений кредит - 10 000, 00 гривень,
несплачені відсотки - 17 247, 84 гривень,
неустойка - 3 898, 92 гривень.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час і місце
розгляду справи. Явка представника
позивача неодноразово визнавалась
судом обов'язковою для дачі особистих
пояснень. Представником позивача суду
надана заява про розгляд справи у його
відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не
визнала. Зазначила, що договір поруки
від 21.04.2008 року із позивачем не
підписувала, жодних відносин з банком
не має.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання повторно не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
час і місце розгляду справи. Про
причини неявки суду не повідомлено.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

21.04.2008 року між АКБ
«Східно-Європейський банк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
045/2008, відповідно до якого банк
зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит в
сумі 10 000, 00 гривень зі сплатою 36% річних
на споживчі цілі строком до 20.04.2009 року.
(а.с. 6-7)

Додатком до кредитного договору № 045/2008
від 21.04.2008 року між сторонами було
узгоджено графік погашення
заборгованості по кредиту. (а.с. 8)

Згідно заяви на видачу готівки № 288819
від 21.04.2008 року банком було видано
ОСОБА_2 кредит в сумі 10 000, 00 гривень, що
також підтверджується випискою по
особовому рахунку. (а.с. 12, 15).

Відповідно до п. 3.3.1. кредитного
договору № 045/2008 від 21.04.2008 року
позичальник зобов'язується
забезпечити повернення кредиту на
рахунок № 7405 не пізніше 20 квітня
2009 року. Сплата відсотків за
користування кредитом здійснюється на
рахунок № НОМЕР_1 щомісячно по останній
робочій день кожного звітного місяця.

Відповідно до п. 4.1. вище зазначеного
кредитного договору при несвоєчасному
поверненні кредиту та відсотків за
користування кредитом позичальник
сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від
несплаченої суми процентів та від
несплаченої суми кредиту за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ.

Відповідно до п. 4.2. кредитного договору
№ 045/2008 від 21.04.2008 року при
несвоєчасному поверненні кредиту та
відсотків за користування кредитом
позичальник сплачує банку штраф в
розмірі 1 % від суми непогашеного боргу.

21.04.2008 року між АКБ
«Східно-Європейський банк», ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено
договори поруки, згідно яких ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 поручились відповідати перед
кредитором за виконання зобов'язань
ОСОБА_2 за кредитним договором № 045/2008
від 21.04.2008 року у повному обсязі. (а.с. 9-10)

Згідно п. 3 договорів поруки від 21.04.2008
року при невиконанні чи не належному
виконанні боржником зобов'язань за
кредитним договором № 045/2008 від 21.04.2008
року поручителі та боржник будуть
відповідати перед кредитором
солідарно, тобто кредитор вправі за
своїм розсудом вимагати виконання
зобов'язань за кредитним договором №
045/2008 від 21.04.2008 року як від боржника, так
і від поручителів, притім як цілком, так
і частини боргу.

Судом встановлено, що 24.09.2009 року
Ленінським районним судом м. Вінниця
було видано судовий наказ про
солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АКБ
«Східно-Європейський банк», який 13.03.2012
року було скасовано ухвалою суду. (а.с.
16, 62)

Ухвалою суду від 08.11.2013 року по справі
призначено судову почеркознавчу
експертизу.

Згідно висновку експерта
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при Управлінні МВС України у
Вінницькій області № 474-П від 18.02.2014
року, підпис від імені ОСОБА_1 в
договорі поруки від 21.04.2008 року
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.
(а.с. 115-120)

Дослідивши висновок експерта від 18.02.2014
року, суд вважає його повним,
обґрунтованим і таким, що не викликає
сумніву у його правильності.

Однак суд звертає увагу на те, що згідно
ч. 6 ст. 147 ЦПК України, висновок
експерта для суду не є обов'язковим і
оцінюється судом за правилами,
встановленими статтею 212 цього Кодексу.

На виконання вимог ухвали суду від
17.10.2013 року про витребування доказів по
справі, а саме: документів, що стали
підставою для укладення договору
поруки між позивачем та ОСОБА_1 21.04.2008
року, позивачем надано суду довідку від
14.04.2008 року, видану ФОП ОСОБА_2 про те, що
ОСОБА_1 працює у нього на протязі двох
років диспетчером і отримує заробітну
плату. (а.с. 76)

Відповідачем ОСОБА_1 суду надано
довідку від 27.12.2013 року № 12-00-014-72897,
видану департаментом кадрової
політики ВМР, з якої вбачається, що вона
працює у Вінницькій міській раді з
15.01.2007 року (розпорядження міського
голови від 15.01.2007 року № 27-О) по
теперішній час. (а.с. 140)

Судом встановлено неналежне виконання
умов кредитного договору № 045/2008 від
21.04.2008 року ОСОБА_2, що підтверджується
випискою по особовому рахунку. (а.с. 15)

Станом на 17.07.2013 року загальна сума
заборгованості за кредитним договором
№ 045/2008 від 21.04.2008 року становить 31 146, 76
гривень, з яких: непогашений кредит - 10
000, 00 гривень, несплачені відсотки - 17 247,
84 гривень, неустойка - 3 898, 92 гривень.
(а.с. 13-14)

Судом перевірено розрахунок
заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем
і встановлено його часткову
невідповідність вимогам чинного
законодавства України, а саме в частині
нарахування штрафу та пені. Решта
розрахунку відповідає умовам
кредитного договору.

Однією із загальних засад цивільного
законодавства, зокрема, є свобода
договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3
ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі що і боржник,
включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Статтею 627 ЦК України закріплений
принцип свободи договору, згідно якого
сторони вільні в укладені договору,
виборі контрагента та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 530 ЦК України, зобов'язання
підлягає виконанню у строк
встановлений договором.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна умов договору не
допускається.

Згідно положень ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, відповідно до
ст. 611 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню в
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 546, 549, 550 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктами 4.1. та 4.2. кредитного
договору № 045/2008 від 21.04.2008 року
передбачено стягнення штрафу та пені
при несвоєчасному поверненні кредиту
та відсотків за користування кредитом.
Однак, за змістом статті 549 ЦК України
пеня і штраф є різновидами неустойки як
юридичної відповідальності, а не
окремими видами штрафних санкцій.

Судом звернуто увагу на те, що за
порушення позичальником строків
виконання зобов'язання за кредитним
договором АКБ «Східно-Європейський
банк» одночасно нараховано пеню та
штраф.

Отже, позивач просить застосувати до
боржника подвійну цивільно - правову
відповідальність одного й того ж виду
за одне й те саме порушення договірного
зобов'язання (прострочення виконання
договірного зобов'язання), що
суперечить вимогам ч. 1 ст. 61
Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК
України, згідно з якими ніхто не може
бути двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, а зобов'язання
має ґрунтуватись на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України, відповідно до ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази не
можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
переконання в тому, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Договором є домовленість сторін цього
договору, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК
України. Предметом виконання як
невід'ємним елементом виконання
договору є ті конкретні суб'єктивні
права і конкретні юридичні обов'язки
для набуття, здійснення і виконання
яких конкретні суб'єкти права
вступають в конкретні правовідносини
і, відповідно, до вимог норми права, що
реалізується, вчиняються належні
правомірні дії.

Оскільки договір поруки від 21.04.2008 року,
укладений між АКБ «Східно-Європейський
банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1, останньою, як
учасником правочину, не підписувався,
враховуючи висновок експертизи 474-П від
18.02.2014 року, відповідно волевиявлення
ОСОБА_1 не було вільним, не відповідало
її внутрішній волі. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Судом даний правочин недійсним не
визнавався. Судом було роз'яснено
ОСОБА_1 право звернутись до суду,
зокрема із зустрічним позовом про
визнання спірного правочину недійсним,
однак відповідач своїм процесуальним
правом не скористалась.

Судом також прийнято до уваги, що
довідка від 14.04.2008 року, видана ФОП
ОСОБА_2 нібито ОСОБА_1 для укладення
договору поруки від 21.04.2008 року не
відповідає дійсності, що
підтверджується довідкою від 27.12.2013
року № 12-00-014-72897, виданою департаментом
кадрової політики ВМР. (а.с. 76, 140)

Враховуючи вище зазначене, суд прийшов
до висновку, що договір поруки від
21.04.2008 року, укладений між АКБ
«Східно-Європейський банк», ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, є неналежним та недопустимим
доказом по даній справі.

Тому, суд прийшов до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог в
частині солідарного стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 045/2008 від 21.04.2008 року з ОСОБА_1 на
користь АКБ «Східно-Європейський
банк».

Суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
порушено вимоги ст. 526 ЦК України,
згідно якої зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, а також
вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику в строк та в
порядку, встановленому договором.
Враховуючи ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором, як солідарні
боржники. Відповідно до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Добровільно
відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
провели розрахунок за кредитним
договором в строки, визначені його
умовами, тому сума боргу підлягає
примусовому стягненню.

Враховуючи вище викладене, а також ст. 16
ЦК України, згідно якої суд може
захистити цивільне право або інтерес у
спосіб, що встановлений договором або
законом, суд приходить до висновку, що в
даному випадку існують підстави та
необхідність для захисту прав
позивача, шляхом солідарного стягнення
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача
згідно кредитного договору № 045/2008 від
21.04.2008 року заборгованості в загальній
сумі 31 010 (тридцять одна тисяча десять)
гривень 81 копійка, з яких: 10 000, 00
гривень - непогашений кредит, 17 247, 84
гривень - несплачені відсотки, 3 762, 97
гривень - пеня.

В задоволенні позовних вимог в частині
солідарного стягнення з відповідачів
на користь позивача штрафу в сумі 135, 95
гривень слід відмовити, оскільки
вимоги в цій частині є
необґрунтованими, враховуючи вище
зазначене.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України
до витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи, належать витрати на
правову допомогу та витрати, пов'язані
із проведенням судових експертиз.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
АКБ «Східно-Європейський банк»
підлягає солідарному стягненню
судовий збір в сумі 310, 10 гривень
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог; решту судового збору в
сумі 1, 37 гривень слід залишити за
позивачем; з позивача на користь ОСОБА_1
підлягають стягненню судові витрати, а
саме витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи в сумі 900, 48 гривень,
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, п. 3 ч.1 ст. 3, ст.ст.
15, 16, 203, 207, 525, 526, 530, 536, 546, 549, 550, ч. 1 ст. 553,
ч. 1 та ч. 2 ст. 554, ст.ст. 610, 611, ч. 1 ст. 612, ч. 1
ст. 624, ст.ст. 627, 629, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049, ч.
2 ст. 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
57-60, 79, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 147, 179, 212-216, 218, 294
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь АКБ «Східно-Європейський
банк» заборгованість за кредитним
договором № 045/2008 від 21.04.2008 року в сумі
31 010 (тридцять одна тисяча десять)
гривень 81 копійка, з яких: 10 000, 00
гривень - непогашений кредит, 17 247, 84
гривень - несплачені відсотки, 3 762, 97
гривень - пеня.

В задоволенні позовних вимог в частині
солідарного стягнення заборгованості
за кредитним договором № 045/2008 від
21.04.2008 року з ОСОБА_1 на користь АКБ
«Східно-Європейський банк» - відмовити.

В задоволенні позовних вимог в частині
солідарного стягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь АКБ «Східно-Європейський
банк» штрафу в розмірі 135 (сто тридцять
п'ять) гривень 95 копійок - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь АКБ «Східно-Європейський
банк» судовий збір в сумі 310 (триста
десять) гривень 10 копійок. Судовий збір
в сумі 1, 37 гривень залишити за АКБ
«Східно-Європейський банк».

Стягнути з АКБ «Східно-Європейський
банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати,
а саме витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи в сумі 900 (дев'ятсот)
гривень 48 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: