Провадження № 2/361/167/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року
м.
Бровари

Броварський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах
дітей Броварської міської ради
Київської області про визначення
порядку користування квартирою,

встановив :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення
порядку користування квартирою.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що з 16 вересня 2000 року по 25
лютого 2011 року вони з відповідачем
ОСОБА_2 перебували в шлюбі.

Підчас шлюбу у сторін 23 березня 2001 року
народилася донька ОСОБА_3, яка
відповідно до рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 1 червня 2011 року та рішення
Апеляційного суду Київської області
від 16 вересня 2011 року проживає з
батьком - позивачем у справі.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 16 вересня 2011 року визнано
за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за
кожним на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира має дві житлові
кімнати площею 24,8 кв.м., та 14,6 кв.м,
коридор 8,2 кв.м., кухню 10,5 кв.м., ванну 4,0
кв.м.,туалет 1,1 кв.м. У кімнаті 24,8 кв.м. є
балкон 1,6 кв.м, з кухні є вихід на інший
балкон площею 1,7 кв.м.

Оскільки вказану квартиру не може бути
розділено реально, а необхідність у
користуванні вказаним житлом має
позивач з дочкою та бажає провести
ремонт у виділеній їм кімнаті, він
просить визначити порядок
користування між сторонами вказаною
квартирою та виділити йому з дочкою у
користування кімнату площею 24,8 кв.м та
балкон 1,6 кв.м, а відповідачу - кімнату
14,6 кв.м та балкон 1,7 кв.м., інші
приміщення залишити у спільному
користуванні сторін.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримала та просила їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали,
просили відмовити у їх задоволенні,
вказуючи, що визначення такого порядку
користування квартирою буде ущемляти
право власності відповідача ОСОБА_2,
оскільки площа, яка буде виділена
позивачу, значно перевищує 1/2 частку
квартири, що належить відповідачу на
праві власності. Крім того, зазначали,
що ст.. ст. 358 та 386 ЦК України не
розповсюджуються на дані
правовідносини та не можуть бути
застосовані до вирішення спору.
Зазначали, що відповідач не позбавлена
батьківських прав, тому дочка може
проживати та користуватися і її
житловою площею.

Представник третьої особи Сундук Л.І.
вказувала що визначення порядку
користування квартирою між сторонами
захищатиме інтереси малолітньої
дитини, місце проживання якої як
органом опіки так і судом визначено з
батьком - позивачем у справі.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 16 вересня 2011 року визнано за ОСОБА_1
та ОСОБА_2 право власності за кожним на ?
частину квартири АДРЕСА_1

Також рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 1 червня 2011 року, частково залишеним
без змін рішенням Апеляційного суду
Київської області від 16 вересня 2011
року, визначено місце проживання
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із її
батьком ОСОБА_1.

З матеріалів справи та пояснень
представників сторін вбачається, що
спірна квартира АДРЕСА_1 має загальну
площу 63,2 кв.м., та житову: 39,4 кв.м.,
складається з двох житлових кімнат:
площею 24,8 кв.м., та 14,6 кв.м, коридору 8,2
кв.м., кухні 10,5 кв.м., ванної 4,0
кв.м.,туалету 1,1 кв.м. У кімнаті 24,8 кв.м. є
балкон 1,6 кв.м, з кухні є вихід на інший
балкон площею 1,7 кв.м.

У ст. 41 Конституції України
встановлено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Право
приватної власності набувається в
порядку, визначеному законом. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства.

За змістом ч. 1 ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Пленум Верховного Суду України у п. 14
постанови "Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності" від 22 грудня 1995
року № 20 роз'яснив, що квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

За змістом положень ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

У статті 59 СУ України визначено, що при
розпорядженні своїм майном, дружина та
чоловік зобов'язані враховувати
інтереси дитини, інших членів сім'ї, які
мають право користування ним.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази в їх сукупності,
враховуючи ту обставину, що вказану
квартиру в натурі розділити не можливо,
що, як пояснили представники сторін у
судовому засіданні, біло з'ясовано під
час слухання справи за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про припинення права на
частку у спільному майні (вказана
обставина визнана сторонами),
проживання з ОСОБА_1 малолітньої дочки,
та визнання відповідачем ОСОБА_2 права
користування житловою площею у
квартирі за їх дочкою, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 про
встановлення порядку користування
квартирою та виділення йому з дочкою
ОСОБА_3 у користування житлової кімнати
площею 24,8 кв.м. та балкону 1,6 кв.м, який
прилягає до даної кімнати, підлягає
задоволенню.

Відповідачу ОСОБА_2 цій квартирі в
користування підлягає виділенню
житлова кімната площею 14,6 кв.м із
балконом площею 1,7 кв.м., вихід на який є
з кухні.

Інші приміщення даної спірної квартири
необхідно залишити у спільному
користуванні сторін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги - задовольнити.

Встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1 виділивши у
користування ОСОБА_1 з неповнолітньою
дочкою ОСОБА_3 кімнату площею 24,8 кв.м. і
балкон 1,6 кв.м., та у користування ОСОБА_2
- кімнату площею14,6 кв.м і балкон 1,7 кв.м.

Місця загального користування - кухню
10,5 кв.м, ванну кімнату 4 кв.м, туалет 1,6
кв.м, коридор 8,2 кв.м. залишити у
спільному користуванні сторін.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О. М. Пухна