Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №280/2540/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Пасічний
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Трояновської
Г.С.

суддів Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Камінній
М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
здійсненні права власності на
земельну ділянку шляхом відновлення
суміжної межі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Коростишівського районного
суду Житомирської області від 23 січня
2014 року,-

в с т а н
о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2
про усунення перешкод у здійсненні
права власності на земельну ділянку
шляхом відновлення суміжної межі. В
обґрунтування вимог зазначала, що у неї
склалися спірні відносини з
відповідачкою щодо суміжної межі, у
зв»язку з чим просила винести рішення,
яким усунути перешкоди у здійсненні її
права власності на земельну ділянку
шляхом відновлення суміжної межі з
земельною ділянкою відповідача.

Ухвалою Коростишівського
районного суду Житомирської області
від 23 січня 2014 року позовну заяву
ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто
позивачеві у зв»язку з невиконанням
нею ухвали цього ж суду від 12.12.2013 року
про усунення недоліків позовної заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу суду скасувати та
направити справу для подальшого
розгляду. Вважає ухвалу суду
незаконною та такою, що порушує її
права. Зазначає, що у поданій нею новій
редакції позовної заяви було усунуто
всі недоліки, вказані в ухвалі суду від
12.12.2013 року, але, незважаючи на це, суд
повернув нову позовну заяву без
будь-якої мотивації.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи вбачається,
що ухвалою судді Коростишівського
районного суду Житомирської області
від 12 грудня 2013 року позовна заява
ОСОБА_1 залишена без руху з підстав
порушення її вимогам п.п.5-6 ч.2 та ч.5 ст.
119 ЦПК України /а.с. 3/.

В ухвалі суддя, зокрема, вказав, що
позивачем не викладено обставини,
якими вона обґрунтовує свої вимоги та
не зазначено доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування, не
конкретизовано зміст позовних вимог,
невірно визначено склад осіб, які
братимуть участь у справі.

На виконання ухвали судді
Бесарабчик Л.О. 13.01.2014 року подала нову
редакцію позовної заяви /а.с.9-13/.

Однак, ухвалою судді
Коростишівського районного суду
Житомирської області від 23.01.2014 року
позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною
та повернуто позивачеві. Із
змісту оскаржуваної ухвали вбачається,
що причиною повернення позовної заяви
стало те, що позивачем подана нова
редакція позовної заяви, однак інші
недоліки не усунуто /а.с.14/.

Проте з таким висновком
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до роз"яснень, які
містяться в п.7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 2009
року №2 „Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції " якщо заява не
відповідає вимогам статей 119,120 ЦПК або
не сплачено судовий збір чи не оплачено
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, суддя
відповідно до вимог ст.121 ЦПК
постановляє ухвалу, в якій повинні бути
зазначені конкретні підстави
залишення заяви без руху, в тому числі й
розмір несплачених судових витрат, і
надає строк для усунення недоліків.

Змістом ч.2 ст.121 ЦПК України
визначено, що позовна заява, зокрема,
вважається неподаною і повертається
позивачеві, якщо він відповідно до
ухвали суду у встановлений строк не
виконає вимоги визначені ст.ст.119,120 ЦПК,
не сплатить суму судового збору.

В порушення наведених норм
закону, суддя визнав неподаною позовну
заяву без зазначення підстав, які були
предметом залишення позовної заяви без
руху, обмежившись фразою - „інші
недоліки не усунуто".

За змістом ст. ст. 11, 119 ЦПК України
позивач на власний розсуд обґрунтовує
свої вимоги з викладом відповідних
обставин та зазначенням доказів, що
підтверджують такі обставини.
Невідповідність зазначених у заяві
обставин чи доказів на підтвердження
позовних вимог не перешкоджає розгляду
справи, оскільки може бути підставою
для відмови в задоволенні позову по
суті, а не для визнання позовної заяви
неподаною.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 13 січня 2014 року подала до суду
нову редакцію позовної заяви, в якій
вона виклала обставини, якими
обґрунтовує позовні вимоги.

Оскільки ухвала про залишення позовної
заяви ОСОБА_1 без руху винесена без
врахування вимог ст.ст. 119,120 ЦПК та
згаданих роз"яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України, то позивач
усунула зазначені недоліки в силу
свого розуміння вимог.

Відтак, визнання позовної
заяви ОСОБА_1 неподаною з мотиву
абстрактного посилання на неусунення
недоліків, суперечить вимогам ст. 121 ЦПК
України.

Окрім того, залишаючи позовну
заяву без руху, суддя безпідставно
зіслався на ч.5 ст.119 щодо оплати
судового збору, оскільки позивач є
інвалідом першої групи, що є підставою
для звільнення її від сплати судового
збору.

Суддя першої інстанції
зазначених обставин та положення ст.
ст. 119, 121 ЦПК України не врахував, а тому
його висновок про необхідність
визнання позовної заяви неподаною з
вказаних ним підстав, не можна визнати
обгрунтованим і законним.

Враховуючи вищевикладене, та з метою
недопущення порушення права позивача
на справедливий судовий розгляд,
передбачений ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
колегія суддів приходить до висновку
про часткову обґрунтованість
апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 311, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Коростишівського районного
суду Житомирської області від 23 січня
2014 року скасувати, матеріали цивільної
справи направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
прийняття позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді