Справа № 750/5772/14 Провадження № 22-ц/795/1691/2014 Головуючий у I інстанції: Рахманкулова І. П.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

04 вересня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.,

при секретарі Мартиновій А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 липня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 липня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на його утримання, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 01.07.2014 року по 01.10.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки позивач є інвалідом третьої групи, він може здійснювати трудову діяльність та отримувати заробітну платню, тобто забезпечувати себе самостійно. Апелянт зазначає також, що факт встановлення групи інвалідності не означає про необхідність постійного лікування та витрат значних коштів.

Крім того, апелянт вказує на те, що він також потребує лікування та оперативного втручання, оскільки є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії та страждає на ряд хронічних захворювань.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є сином ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с 4).

Згідно копії довідки МСЕК серії АВ № 6111560 позивач є інвалідом ІІІ групи, яка пов'язана з наслідками аварії на ЧАЕС. Інвалідність встановлена на строк до 01 жовтня 2016 року (а.с 5).

Як вбачається з довідки № 140/06 від 16 травня 2014 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Чернігові, позивач знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Чернігові та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою (а.с 11).

Позивач має також ряд захворювань, а саме: вроджений консолідований хибний суглоб правої гомілки, гіпоплазія правої гомілки, вкорочення правої ноги на п'ять сантиметрів, вальгісне відхилення першого пальця правої ступні І ст., скаліоз, варикоз обох кінцівок ніг, що підтверджується експертним висновком від 10.07.2010 року Чернігівської обласної спеціалізованої ЛКК для дорослих. Маючи вказані захворювання, позивач потребує постійного лікування, на що необхідні значні кошти.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів на його утримання, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. 198 СК України ОСОБА_2 повинен надавати матеріальну допомогу своєму непрацездатному сину, який потребує матеріальної допомоги.

Визначаючи розмір аліментів у 1/8 частці всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, районний суд враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_2, прийшов до висновку про можливість надання позивачу відповідачем матеріальної допомоги на його утримання, оскільки останній має таку можливість.

Такий висновок суду ґрунтується на законі та відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

Враховуючи відповідну норму закону, спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування.

Так, відповідач, заперечуючи проти позову та мотивуючи апеляційну скаргу посилався на те, що він також потребує лікування та оперативного втручання, оскільки є постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії та страждає на ряд хронічних захворювань.

Однак, як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_2, наданої з його роботи Відокремленого підрозділу Моторного депо Чернігів Державне Територіально-галузеве обєднання „Південно-західна залізниця, його дохід за останні 7 місяців становив: січень 2014 року 8075,40 грн.; лютий 2014 року 7468,57 грн.; березень 2014 року 8401,48 грн.; квітень 2014 року 7937,20 грн.; травень 2014 року 9179,54 грн.; червень 2014 року 6685,09 грн.; липень 2014 року 8400,47 грн., а всього 56147,75 грн.

У такому разі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про спроможність ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу повнолітньому непрацездатному сину ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини

всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, а тому зазначені доводи відповідача не можливо визнати такими, що не враховані судом першої інстанції та які свідчать про незаконність оскаржуваного судового рішення.

За вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

У матеріалах справи відсутні докази щодо неспроможності ОСОБА_2 сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач може здійснювати трудову діяльність та отримувати заробітну платню, тобто забезпечувати себе самостійно, так як він є інвалідом лише третьої групи, не можуть братися до уваги, оскільки наявність зазначених хвороб позивача та вказаної інвалідності не звільняє відповідача від обовязку фінансово допомагати своєму непрацездатному повнолітньому сину та сплачувати аліменти в тому розмірі, який визначено судом першої інстанції.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення не встановлено. У зв'язку з чим та відповідно до ст. 308 ЦПК України рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Судді: