РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/319/14-ц

19 березня 2014 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Цвіркун О.С.

при секретарі - Федас І.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача- ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Костопіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної
шкоди в розмірі 50000 грн. заподіяної
злочином. В обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що вироком
Костопільського районного суду від
15.11.2013 року відповідача було засуджено
за скоєння злочину, передбаченого ч.1
ст.119 Кк України. Злочинними діями
відповідача йому було моральну шкоду,
яка полягає в тому, що зі смертю сина
ОСОБА_3 він лишився матеріальної та
моральної підтримки. Окрім того
зазначив, що він являється
малозабезпеченою людиною похилого
віку.

В судовому засіданні позивач та його
представник заявлені вимоги
підтримали із підстав, вказаних у
позові, просили суд їх задоволити.
Позивач додатково суду пояснивши, що
моральна шкода, завдана йому
відповідачем, полягала у душевному
болю внаслідок втрати сина, який був
для нього опорою в житті.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про час, день та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином в порядку ч. 6 ст. 76 ЦПК України. На
адресу суду керівництвом Городецького
виправного центру (№ 131) направлено
пояснення ОСОБА_2, в яких він
вказує, що позов не визнає.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, взявши до уваги
письмові пояснення відповідача та
дослідивши матеріали справи, дійшов до
переконання, що позов підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно оглянутої у судовому засіданні
копії вироку Костопільського
районного суду №564/2119/13-к від 15
листопада 2013 року, судом встановлено,
що ОСОБА_2 10 червня 2013 року близько 20
год., під час здійснення незаконного
полювання на дичину, спільно з
громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на
території лісового масиву 1-го обходу
3-го кварталу Любомирського лісництва
ДП "Рівненський лісгосп",
Костопільського району Рівненської
області, маючі при собі двоствольну
гладкоствольну мисливську рушницю
моделі "ТОЗ-Б(БМ)" без номера 16-го
калібру, 1966 року випуску здійснив
випадковий постріл в сторону
лісопосадки, де в цей час, як
з'ясувалось пізніше, без подачі
будь-яких сигналів, рухався ОСОБА_3. В
результаті пострілу ОСОБА_3 отримав
тілесні ушкодження у вигляді численних
вогнепальних наскрізних та сліпих
поранень грудної клітки та лівої руки,
які спричинені дією шроту (виявленого в
кінцях сліпих поранень), від яких
ОСОБА_3 помер на місці події.

Вищевказаним вироком Костопільського
районного суду ОСОБА_2 було визнано
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.
Також відповідно до даного вироку
цивільний позов потерпілої ОСОБА_5,
матері померлого ОСОБА_3, до
засудженого ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди був
задовольний частково, а саме
відшкодування матеріальну шкоду в
розмірі - 4412 грн. та моральної шкоди в
розмір - 50 000 грн.

Вказаний вище вирок ухвалою
апеляційного суду Рівненської області
від 29 січня 2014 року був залишений без
змін. Касаційна скарга учасниками не
подавалася.

Згідно положень ч.4 ст.61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується дослідженим
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
виданого Мащанською сільською радою
Костопільського району Рівненської
області 16.11.1974 року.

Таким чином судом встановлено, що в
результаті винних, протиправних дій
відповідача ОСОБА_2 син позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав у зв'язку з противоправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Відповідно
до положень цієї ж статті моральна
шкода полягає зокрема: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

Із заключення ЛКК № 144 від 12.02.2014 року
вбачається, що у позивача встановлено
гіпертонічна хвороба ІІ важка за
рівнем АТ ризик IV ІХС кардіхимерд.,
кардіоміонатія СМ-І Аст ДЕП-І ст.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд приходить до висновку, що в
результаті скоєного відповідачем
злочину позивач зазнав моральної
шкоди, яка виразилась у душевних
стражданнях, яких він зазнав у зв'язку
із втратою сина, які в подальшому
позначились на погіршенні його
здоров'я.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" передбачено, що
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань, з
урахуванням у кожному конкретному
випадку вини відповідача та інших
обставин.

При визначенні розміру моральної
шкоди, що підлягає відшкодуванню суд
приймає до уваги характер скоєного
ОСОБА_2 злочину, глибину душевних
страждань позивача, погіршення
позивачем стану здоров'я, адже у зв'язку
із втратою сина позивач втратив
допомогу та підтримку в житті.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Зважаючи на встановлені судом
обставини, виходячи з засад
виваженості, розумності та
справедливості, суд приходить до
висновку, що стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає моральна
шкода в розмірі 50 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ч.7 ст.128 КПК
України, ст.ст. 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
заподіяної злочином - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 50 000 (п'ятдесят
тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Костопільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Цвіркун О.С.