Справа № 249/98/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області

у складі:

головуючого-судді
Нестеренко Є. В.

при секретарі
Куликовій М. А.

За участю: позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

представника третьої особи
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
визначення місця мешкання дитини,
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О
В И В :

11.01.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
визначення місця мешкання дитини. Свої
позовні вимоги мотивує наступним. З
відповідачкою він перебував у шлюбі з
4.07.2008 року по 26.03.2013 року. Від шлюбу є
неповнолітні діти - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Стахановського міського суду
Луганської області від 05.02.2013 року
визначено місце проживання
неповнолітніх дітей за місцем
проживання матері - ОСОБА_5 На даний час
дитина - ОСОБА_6 мешкає з позивачем.
Поспілкувавшись з дитиною, позивач
звернув увагу на те, що дитина не бажає
повертатись до матері. Звернувшись до
психолога, спеціаліст прийшов до
висновку, що дитина не відчуває в сім*ї
матері тих відносин які повинні бути,
та проживання в сім*ї батька є більш
доцільним. Враховуючи, що донька
категорично не бажає проживати в сім*ї
матері, позивач просить суд визначити
місце мешкання дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, стягнути з
ОСОБА_5, на його користь на утримання
дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у
розмірі 1/4 частини з усіх видів її
заробітку (доходу).

У судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги, надав пояснення
аналогічні викладеним у позові.
Додатково пояснив, що на час подання
позову дитина мешкає разом з ним біля
трьох місяців. Він може забезпечити
належне забезпечення та виховання
своїй доньки. Донька відвідує
дошкільний заклад, та кружок з танців.
Під час розгляду справи у суді
відповідачка забрала дитину до себе.
Він стурбований долею дитини, так як
мати не приділяє належної уваги дитині.
Підставою звернення до суду з даним
позовом стало бажання самої дитини
мешкати з ним.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
вважає, що батько забезпечує дитину
належним вихованням. Але в першу чергу
позивач керується інтересами самої
дитини, яка неодноразово висловлювала
своє бажання жити з батьком. Вважає, що
при вирішенні даного спору інтереси
дитини вище інтересів батьків.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.

Представник відповідачки у судовому
засіданні пояснив, що позовні вимоги
він не визнає. По перше є рішення
Стахановського міського суду
Луганської області від 05.02.2013 року, яким
визначено місце проживання
неповнолітніх дітей за місцем
проживання матері - ОСОБА_5 А тому у
суду не має підстав для розгляду даного
позову, та позовна заява підлягає
залишенню без розгляду. По друге суд не
має права роз'єднувати дітей, так як від
шлюбу позивача та відповідача є дві
дитини, а позивач просить визначити
місце мешкання з ним тільки однієї
дитини. Відповідачкою також проведене
психологічне обстеження дитини, та цей
висновки спеціаліста протилежний
висновку спеціаліста до якого
звертався позивач.

Представник третьої особи суду
пояснив, що орган опіки та піклування
Шахтарської міської ради не може
прийти до однозначного висновку.
Просить вирішити справу на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, представника
відповідача, представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи
судом фактично встановлено.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у
юридичному шлюбі з 4.07.2008 року по 26.03.2013
року. Від шлюбу є неповнолітні діти -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Стахановського міського суду
Луганської області від 05.02.2013 року, яке
набрало законної чинності, визначено
місце проживання неповнолітніх дітей
за місцем проживання матері - ОСОБА_5

Неповнолітня дитина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 на час подання позову
мешкає разом з батьком біля трьох
місяців, ці обставини сторонами не
оспорюються, та підтверджуються актом
обстеження житлово-побутових умов,
який складений депутатом виборчого
округу № 6 14.01.2014 року.

Відповідно до ст. 161 СК України якщо
мати та батько , які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина , спір
між ними може вирішуватись органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров*я та інші
обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не
можуть передати дитину для проживання
з тим з батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Суд не погоджується з доводами
представника відповідача про те, що
даний спір вирішений Стахановським
міським судом Луганської області від
05.02.2013 року.

Дослідивши підстави позову ОСОБА_5
викладені у рішенні Стахановського
міського суду Луганської області від
05.02.2013 року та підстави даного позову
суд не вважає їх тотожними, а тому
підстави для залишення позову без
розгляду відсутні. Про що судом
постановлена відповідна ухвала.

Суд також не погоджується з доводами
представника відповідача про те, що у
зв'язку з новими обставинами позивач
має право звернутись до
Стахановського міського суду
Луганської області про перегляд
рішення суду від 05.02.2013 року за
нововиявленими обставинами. В даному
позові позивач посилається саме на
нові обставини, які відбулися після
ухвалення рішення Стахановського
міського суду Луганської області від
05.02.2013 року, тобто ці обставини не є
нововиявлиними.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, яка
ратифікована Постановою Верховної
Ради України 27 лютого 1991 року
визначено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Відповідно до принципу 6 Декларації
прав дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року також
визначено, що дитина повинна, коли це
можливо, виховуватися своїми батьками
та під їх відповідальністю та в
будь-якому випадку в атмосфері любові
та матеріальної забезпеченості.

Основним принципом зазначених актів
міжнародного законодавства є
дотримання в першу чергу інтересів
дитини та забезпечення її належного та
відповідного розвитку.

Вказані принципи знайшли своє
відображення в законодавстві України,
зокрема, за правилами ч. ч. 1,2 ст. 160
Сімейного кодексу України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Місце проживання дитини, яка
досягла десяти років, визначається за
спільною згодою батьків та самої
дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного
кодексу України, якщо мати та батько,
які проживають окремо, не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко
визначено, що орган опіки та піклування
або суд не можуть передати дитину для
проживання з тим із батьків, хто не має
самостійного доходу, зловживає
спиртними напоями або наркотичними
засобами, своєю аморальною поведінкою
може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до висновку про
психологічний стан дитини ОСОБА_6 від
8.12.2013 року, який зроблений центром
психологічної допомоги ОСОБА_8, в той
час коли дитина проживала разом з
батьком було встановлено, що дівчинка
врівноважена, доброзичлива, ніяких
ознак тривоги помічено не було.
Дівчинка впевнена в батьківський
любові. На підставі досліджень
психолог, психотерапевт - ОСОБА_8 та
дитячий психолог, нейропсихолог ОСОБА_9
прийшли до висновку, що не було
зафіксовано жодного прояву страху,
тривоги, напруження або дискомфорту.
Дівчинка перебуває в доброму настрої,
розкута, упевнена в собі. Відзначається
сильна взаємна прихильність між
батьком та донькою. Оптимально
емоційного контакту між дитиною та
матір*ю виявлено не було.

У судовому засіданні, як спеціаліст,
ОСОБА_9 пояснила суть методів які були
застосовані при обстеженні дитини.
Додатково зазначила, що спілкування з
дитиною відбувалось без присутності
батька. Всі матеріали, зокрема малюнки
дитини, у неї збережені. На даний час,
враховуючи, що дитина вже не перебуває
з батьком, порушений звичний спосіб
життя дитини. Період адаптації дитини
до нових умов триває близько трьох
місяців. Під час обстеження дитина
виявляла бажання мешкати з батьком.

Відповідно до протоколу допиту
малолітнього свідка від 26.12.2013 року
ОСОБА_6, у присутності спеціального
педагогу, законного представника
ОСОБА_10 (представник органу опіки та
піклування), пояснила, що вона мешкає
разом з батьком. Батька вона любить та
хоче з ним жити. З матір*ю вона жити не
хоче, так як мати закриває її в темному
туалеті, за маленькі витівки. Батька
вона не бачила до того як стала з ним
мешкати, мати прятала її від батька.
Мати в її присутності обзивала батька
різними поганими словами та казала що
батько поганий. З батьком їй добре,
ніхто її не змушує бути з батьком.

Відповідно до акту обстеження умов
проживання ОСОБА_1 від 20.03.2014 року умови
проживання задовільні, для дитини
створені всі необхідні умови.

Відповідно до наказу № 3-к ТОВ
«Сприяння Сервіс» ОСОБА_1 працює на
посаді заступника директора з
посадовим окладом 8500 грн.

Оцінюючи докази викладені вище у їх
сукупності суд приходить до висновку
що вони логічні та послідовні.
Посилання позивача на бажання дитини
мешкати разом з ним підтверджуються
висновком про психологічний стан
дитини ОСОБА_6 від 8.12.2013 року,
поясненнями спеціаліста - психолога
ОСОБА_9, протоколом допиту малолітнього
свідка від 26.12.2013 року.

Обставин які б унеможливлювали
передачу дитини для проживання з
батьком викладені в ч. 2 ст. 161 СК України
судом не встановлено.

Відповідно до психологічного висновку
державного закладу «Луганський
національний університет імені Тараса
Шевченко» від 19.03.2014 року біологічного
батька ОСОБА_6 не приймає, відкидає. У
дитини виявлена тривожність.

Суд критично ставиться до висновку
державного закладу «Луганський
національний університет імені Тараса
Шевченко» від 19.03.2014 року, так як він
суперечить висновку про психологічний
стан дитини ОСОБА_6 від 8.12.2013 року,
поясненням спеціаліста - психолога
ОСОБА_9, протоколу допиту малолітнього
свідка від 26.12.2013 року. Суд також
звертає увагу на виявлену тривожність
у дитини під час проведення
психологічного дослідження, що на
думку суду свідчить про не
комфортність перебування дитини в
родині матері.

Суд критично оцінює довідку центру
дитячого розвитку «СУПЕРдетки» від
21.03.2014 року про те, що ОСОБА_6 відвідує
курси дитячого розвитку з грудня 2012
року та по теперішній час. Вказана
інформація не відповідає дійсності,
так як сторони не оспорюю того факту, що
на час звернення до суду дитина біля
трьох місяців мешкала з батьком в інший
області. Таким чином дитина ні як не
могла безперервно відвідувати центр
дитячого розвитку з грудня 2012 року по
21.03.2014 року.

Відповідачкою не надано відомості про
розмір її доходів.

Суд при оцінці відповідального
батьківства з боку матері бере до уваги
те, що мати протягом трьох місяців
мешкання дитини з батьком не
зверталась до суду з позовом про
повернення дитини. Судом такі
обставини при розгляді справи не були
встановлені, а представником
відповідача не доведено, що мати
намагалась повернути дитину, якщо на
думку представника відповідача батько
викрав дитину. Зокрема представником
відповідача не доведений факт
викрадення дитини, належних та
допустимих доказів такого факту суду
не було надано. Суд також приймає до
уваги, що після звернення позивача до
суду відповідачка забрала дитину до
себе, що також свідчить про можливість
відповідачки забрати дитину в будь -
який момент на протязі трьох місяців що
дитина мешкала з батьком, але
відповідачка не робила цього.

Посилання представника відповідача на
те, що не можна роз'єднувати сестер, не
заслуговують на увагу. При визначенні
місця мешкання дитини не припиняються
сімейні стосунки між дітьми та не
втрачаються особисті та майнові права
батьків.

Відповідно до висновку органу опіки та
піклування від 21.03.2014 року, враховуючи,
що думку матері не вдалося з*ясувати у
судовому засіданні, то орган опіки та
піклування не може підготувати
обґрунтований висновок

Європейський Суд з прав людини, в
контексті ст.8 (право на повагу до
приватного і сімейного життя)
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод зазначав, поміж
іншого, що головним критерієм при
вирішенні таких справ є інтереси
дитиня, які повинні превалювати над
інтересами батьків.

Викладене свідчить, що батько,
незважаючи на рівність прав батьків у
вихованні дитини, які встановлені
Сімейним кодексом України, з
врахуванням встановлених обставин по
цій справі, на даний час має більше
переваг по відношенню до матері, щодо
визначення місця проживання їхньої
дитини.

До того ж, головним критерієм при
визначені місця проживання дитини, є
інтереси цієї дитини, які повинні
привалювати над інтересами батьків.
Про це йде мова в рішенні Європейського
суду з прав людини «Гоффман проти
Німеччини» (2001 р.), яким розкривається
принципи статті 8 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод.

З огляду на такий підхід, а саме те, що
на даний час саме батько може створити
дитині належні умови для виховання та
розвитку, у звичній для неї обстановці
та враховуючи думку самої дитини, яка
бажає проживати з батьком, суд вважає,
що на даний час визначення проживання
малолітньої дитини разом з батьком
буде більш доцільним та буде найбільш
відповідати інтересам дитини, сприяти
її нормальному гармонійному розвитку.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам статей 160,
161 СК України, а також практиці
Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 15.05.2006 р. № 3
за відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той з них, з ким вона проживає ,
вправі звернутись до суду з
відповідним позовом.

Враховуючи, що суд приходить до
висновку про визначення місця
проживання дитини з батьком то, суд
вважає позовні вимоги в частині
стягнення аліментів обґрунтованими та
такими що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, яка
ратифікована Постановою Верховної
Ради України 27 лютого 1991 року,
принципом 6 Декларації прав дитини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, ст. ст. 161, 180-184 СК
України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», п. 18 Постановою
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», ст. ст. 3, 10, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 213,
214, 215, 217, 223 , 292 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
визначення місця мешкання дитини,
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини - задовольнити в
повному обсязі.

Змінити місце проживання малолітньої
дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити місце проживання
малолітньої дитини - ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зобов'язати ОСОБА_5 передати малолітню
дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку
ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 (номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, аліменти на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 / 4
частини з усіх видів її заробітку
(доходів) щомісячно, починаючи з 11 січня
2014 року і до досягнення дитиною
повноліття, але не менше тридцяти
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно.

Рішення про стягнення аліментів в
межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий: