АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/680/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Залімська Н.В. Доповідач - Варенко
О.П. Категорія 37
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів - Григорченка Е.І., Лаченкової
О.В.,

при секретарі - Кондратенко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 19 листопада 2013
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер
її дід - ОСОБА_5, який мешкав та був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Її
батько - ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_4, тому
вона є спадкоємцем діда за правом
представлення. 11 травня 2008 року за
домовленістю зі своєю тіткою - ОСОБА_3,
вона зі своєю сім'єю переїхала в
спадкову квартиру, де проживала до тих
пір, поки тітка не вигнала її з
квартири. Зазначила, що відповідачка
ввела її в оману, повідомивши що саме
вона є єдиною спадкоємицею за
заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3
- ОСОБА_5 У зв'язку з пропущенням строку
для подання заяви про прийняття
спадщини після смерті діда, Друга
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора відмовила їй у видачі
свідоцтва про право на спадщину.
Зазначала, що пропустила строк з
поважних причин, тому просила суд
визначити їй додатковий строк у три
місяці, протягом якого вона зможе
подати заяву про прийняття спадщини
після смерті свого діда ОСОБА_5

Рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 листопада 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, в зв'язку з
чим ставить питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового
рішення про задоволення її позовних
вимог.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи і
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_5 (а.с.4), після смерті якого
відкрилася спадщина на належне йому
майно, зокрема квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 є онукою померлого та
спадкоємицею за правом представлення,
відповідно до вимог ч. 1 ст. 1266 ЦК
України.

11 травня 2008 року ОСОБА_2, з дозволу
ОСОБА_3, вселилася в спадкову квартиру.

16 травня 2012 року позивачка звернулася
до Другої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5,
але їй відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину та роз'яснено, що
вона може звернутися до суду з заявою
про поновлення строку для прийняття
спадщини (а.с.10).

З матеріалів справи та пояснень
позивача вбачається, що вона через
чотири роки з дня відкриття спадщини
звернулася до суду з указаним позовом,
зазначивши поважністю причини
пропуску строку для прийняття спадщини
те, що на момент смерті спадкодавця
вона знаходилась у декретній відпустці
по догляду за дітьми: сином ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, керуючись
ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, обґрунтовано
дійшов висновку про те, що зазначена
позивачкою така причина не звернення
на протязі чотирьох років з
відповідною заявою до нотаріальної
контори, як необізнаність про
відсутність заповіту ОСОБА_5 на
квартиру АДРЕСА_1 не є поважною для
надання судом додаткового строку для
прийняття спадщини, крім того, позивач
на момент відкриття спадщини
перебувала в м.Дніпропетровську, була
повнолітня, дієздатна, не хворіла,
знала про смерть діда та не була
позбавлена можливості своєчасно
звернутися до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі
про те, що причиною пропуску строку для
звернення до нотаріальної контори з
відповідною заявою стало перебування
її у відпустці по догляду за дітьми:
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2; довготривале оформлення
документів на підтвердження
спорідненості з померлим ОСОБА_5 та
необізнаність з приводу відсутності
заповіту на спірну квартиру, не можуть
бути прийняті до уваги, оскільки
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці
та особистого тлумачення апелянтом
норм права.

Відповідно ж до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання
визначення особі додаткового строку,
суд досліджує поважність причини
пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, перебування позивача в
декретній відпустці не може бути
прийнято за поважну причину пропуску
строку для подання до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини.

Посилання позивачки в апеляційній
скарзі на те, що ОСОБА_3 отримала
свідоцтво про право на спадщину на
спірну квартиру незаконним шляхом, з
порушенням законодавства також не
можуть бути прийняті судом до уваги,
так як не були предметом розгляду суду
першої інстанції, оскільки ухвалою
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23.10.2012 року
відмовлено у задоволенні клопотання
про прийняття до розгляду уточнених
позовних вимог ОСОБА_2 про визнання
свідоцтва про право на спадщину №836/2008,
зареєстрованого в реєстрі за №1-64,
недійсним (а.с.57).

Посилання позивачки в апеляційній
скарзі на те, що судом першої інстанції
було порушено норми процесуального
права, а саме: позбавлення останньої
права на промову у судових дебатах, не
можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки спростовуються технічним
записом судового засідання та
журналом судового засідання від 19.11.2013
(а.с.143).

Порушень матеріального чи
процесуального права, які могли б
призвести до скасування рішення суду
першої інстанції, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді