Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2014 р.
Справа153/221/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

в складі головуючого судді
Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря сз
Сарафімовської Т.О.

позивача ОСОБА_2 та її представника
адвоката ОСОБА_3

представника відповідача адвоката
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів на
утримання інваліда дружини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 заявила позов до
відповідача ОСОБА_5 про стягнення
аліментів на утримання інваліда
дружини, зазначила, що 14 лютого 2011 року
вона із відповідачем по справі уклала
шлюб. Від шлюбу спільних дітей не має.
Вказує, що шлюб між ними виявився
невдалим, відповідач як чоловік не
піклується про неї, часто не ночує
вдома, спільне господарство не ведуть.
Зазначила, що вона є інвалідом І групи,
працювати не в змозі взагалі, живе лише
на одну пенсію, яку надає держава та
якої не вистачає їй на ліки. Вказує, що
відповідач займається перевезенням
пасажирів їхнім спільним автомобілем,
з чого має достатній і постійний
заробіток, в державу податки не
сплачує, однак її утримання як дружини
не здійснює взагалі, відмовився від
неї. Вважаючи свої права порушеними
позивач просить суд стягнути на її
користь аліменти на утримання
інваліда дружини у твердій грошовій
сумі по 600 гривень, щомісячно починаючи
з дня подачі позовної заяви та
стягнути з відповідача на її користь
судові витрати на правову допомогу
адвоката у сумі 300 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_5
адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги не
визнав, заперечує їх тим, що позивач не
довела обставин, на які вона
посилається як на підставу позовних
вимог. Зокрема те, що відповідач
займається перевезенням пасажирів є
лише припущенням і такими що не
відповідають дійсності та не
підтверджуються жодними належними
письмовими доказами. Пояснив, що
оскільки позивач отримує пенсію по
інвалідності в розмірі, який є не
меншим встановленого законом України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність, тому вона
не є особою, яка потребує матеріальної
допомоги і не має права на отримання
аліментів від відповідача. В своїх
поясненнях представник відповідача
також зазначив, що його довіритель
працездатний, інших утриманців не має,
однак, не працює, має доходи від
нерегулярних заробітків, на які він
періодично виїжджає із місця свого
проживання. Просив відмовити у
задоволенні позову.

Судом встановлені такі
обставини і визначені відповідно до
них правовідносини.

Із досліджених судом письмових
доказів - довідки, виданої виконкомом
Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області вих.№ 1442 від 23.12.2013 року
встановлено, що ОСОБА_2 дійсно не
працює в організаціях та установах с.
Дзигівка Ямпільського району
Вінницької області. Із довідки, виданої
виконкомом Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області вих.№834 від 01.07.2013 року
встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована
та проживає в АДРЕСА_2 і дійсно в даний
час доглядає за батьком ОСОБА_6, який є
учасником війни та інвалідом І групи
загального захворювання (самостійно не
пересувається). Із свідоцтва про шлюб,
виданого 17.07.2012 року встановлено, що
позивач зареєструвала шлюб із
відповідачем ОСОБА_5 14 лютого 2011 року.
Із довідки, виданої виконкомом
Дзигівської сільської ради
Ямпільського району Вінницької
області вих.№02-09-375 від 26.11.2013 року
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5
дійсно проживали разом з 1997 року та
вели спільне господарство, за час
проживання придбали майно. Із довідки
МСЕК, виданої 25.01.2012 року встановлено,
що ОСОБА_2 є інвалідом І групи
загального захворювання. Із
повідомлення Ямпільської ЦРЛ
вих.№01-4-1315 від 21.10.2013 року встановлено,
що ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря
-ендокринолога з 2011 року з приводу
цукрового діабету, також знаходиться
на обліку у Вінницькому обласному
онкологічному диспансері з приводу
захворювання правої молочної залози IV
ст. IV кл.гр., метастази в очеревину,
лімфатичні шийні вузли зліва, асцит,
інтоксикація, нарексія, анемія, хвора
приймає знеболюючі препарати. Із
довідки, виданої УПФ у Ямпільському
районі Вінницької області вих.№184/117
встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію
по інвалідності внаслідок загального
захворювання інвалідам І групи з
серпня 2013 року по січень 2014 року, всього
за вказаний період 6374 гривні, за січень
2014 року у розмірі 1099 гривень. Із рішення
Ямпільського районного суду
Вінницької області від 22 січня 2014 року
встановлено, що шлюб між сторонами
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.

Оцінюючи усі докази, що є у справі
у їх сукупності, суд вважає
встановленим, що між сторонами виникли
сімейні правовідносини, що полягають у
обов'язку подружжя матеріально
підтримувати один одного.

Відповідно до ст. 75 ч. 1, 2 СК
України дружина, чоловік повинні
матеріально підтримувати один одного.
Право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II чи III групи.

Відповідно до ст. 76 ч. 1 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
особи на утримання, яке виникло у неї за
час шлюбу.

Дослідивши усі докази, суд вважає
частково обґрунтованими позовні
вимоги, виходячи із наступного.

Як встановлено із досліджених
письмових доказів і ця обставина
визнана сторонами, що сторони в період
з 14 лютого 2011 року по 22 січня 2014 року
перебували у зареєстрованому шлюбі,
позивач є інвалідом 1 групи, хворіє на
важкі захворювання та приймає медичні
препарати, тобто, потребує додаткових
витрат, пов'язаних із лікуванням.

Також судом встановлено, що
відповідач працездатний, інших
утриманців не має. Суд вважає
недоведеною ту обставину, на яку
посилається позивач як на джерело
доходів відповідача, оскільки на її
підтвердження не надано жодного
письмового доказу. Однак, суду не
надано жодного доказу про відсутність
доходів у відповідача. Як пояснив суду
його представник - відповідач має
доходи із інших джерел, а тому суд
вважає встановленим, що відповідач має
нерегулярних заробіток, а тому може і
повинен надавати матеріальну допомогу
позивачу.

Оскільки позивач є інвалідом 1
групи, тобто є непрацездатною, тому
відповідно до ст.75 СК України має право
на утримання від відповідача, який може
надавати їй матеріальну допомогу.
Доводи представника відповідача про
те, що в розумінні ст.75 СК України
позивач не є особою, яка потребує
матеріальної допомоги не ґрунтуються
на вимогах закону та встановлених
судом обставинах. Наявність у позивача
пенсії по інвалідності у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, не виключає
її права, передбаченого ст.75 СК України
на отримання матеріальної допомоги
від відповідача. Крім цього, у позивача
наявні декілька тяжких захворювань,
внаслідок яких вона потребує вживання
медичних препаратів, а отже, й витрат на
їх придбання.

З урахуванням характеру
захворювань позивача, що документально
доведено позивачем та не оспорено
відповідачем, суд вважає встановленим,
що позивач щомісячно несе витрати,
необхідні для повноцінного її
харчування, придбання необхідних
медичних препаратів, суд враховує
розмір встановленого законодавством
прожиткового мінімуму, який отримує
позивач, необхідність витрат для її
медичного обстеження, лікування та
реабілітації, а тому вважає
обґрунтованими наведені позивачем
підстави для стягнення аліментів із
відповідача на її утримання як одного
із подружжя.

Відповідно ч.1 ст.79 СК України
аліменти присуджуються за рішенням
суду від дня подання позовної заяви, а
оскільки ОСОБА_2 звернулася до суду із
позовом про стягнення аліментів на
утриманні інваліда дружини 04 лютого 2014
року за вхід.№843, тому суд має підстави
для стягнення аліментів на утримання
інваліда дружини з 04 лютого 2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.79 СК України
сплата аліментів триває протягом
строку інвалідності, тому суд має
підстави для стягнення аліментів із
відповідача на користь позивача
протягом строку інвалідності до
припинення права на утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України
аліменти присуджуються одному із
подружжя у частці від заробітку
(доходу) другого з подружжя і (або) у
твердій грошовій сумі. Оскільки суду не
надано доказів про наявність
постійного заробітку відповідача, суд
має підстави для визначення аліментів
твердій грошовій сумі.

При вирішенні питання про розмір
аліментів, суд виходить із того, що
відповідач працездатний, інших
утриманців не має, суду не надано
доказів про наявність у нього
будь-якого захворювання. Відповідач
має мінливий дохід з різних джерел, про
що в ході судового розгляду зазначив
його представник і ця обставина
встановлена судом. Враховуючи наведені
позивачем обґрунтування про розмір
витрат на її утримання, з урахуванням
середньостатистичних цін на продукти
харчування та медичні препарати станом
на даний час, суд вважає необхідним
стягувати із відповідача на користь
позивача аліменти у твердій грошовій
сумі у розмірі по 300 гривень, щомісячно.

З урахуванням наведеного, суд вважає
позовні вимоги у цій частині
обґрунтованими і має підстави для їх
задоволення. В задоволенні іншої
частини позову суд має підстави
відмовити як таких, що заявлені
безпідставно.

Суд вважає недоведеними обставини, на
які позивач посилається як на підставу
позовних вимог про стягнення судових
витрат, пов'язаних із витратами на
правову допомогу адвоката, виходячи із
наступного. Суд не приймає як належні
докази надану позивачем угоду №16 від
12.03.2014 року із адвокатом, оскільки суду
не надано достовірних доказів в
підтвердження факту сплати позивачем
на рахунок адвоката суми коштів
(платіжного доручення, прибуткового
ордеру тощо), не надано договору (угоди)
із чітким визначенням прав та
обов'язків сторін, обсягу роботи
адвоката щодо надання правової
допомоги саме у цій справі, розміру
винагороди та терміну її оплати, не
додано витягу із журналу адвокатської
діяльності. З урахуванням наведеного,
суд має підстави відмовити у
задоволенні цієї частини позову.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат, суд виходить із того, що
позивач при подачі позовної заяви
відповідно до ст.5 ч.1 п.9 ЗУ «Про судовий
збір» звільнена від сплати судового
збору, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК
України має підстави стягнути із
відповідача в дохід держави судовий
збір у розмірі за ставкою, встановленою
ст.4 ч.2 п.п.1.1 ЗУ «Про судовий збір»,
тобто у сумі 243 гривень 60 копійок.

Спірні правовідносини, що виникли
між сторонами врегульовані ст.ст. 75, 76,
79, 80 Сімейного Кодексу України.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212, 213, 214,
215 ЦПК УКРАЇНИ і на підставі ст.ст.75,76,
79, 80 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця с.Дзигівка Ямпільського
району Вінницької області, жителя
АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків
(ідентифікаційний номер) - НОМЕР_1,
аліменти на користь ОСОБА_2 на її
утримання у твердій грошовій сумі 300
(триста) гривень, щомісячно, починаючи
із 04 лютого 2014 року протягом строку
інвалідності до припинення права на
утримання.

В задоволенні іншої частини позову -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір
в дохід держави у сумі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Ямпільський
районний суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий
А.Г.Любинецька-Онілова