Справа № 2-78/13 Головуючий у І інстанції
Чірков Г.Є.Провадження № 22-ц/780/7210/13
Доповідач у 2 інстанції
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Даценко Л.М.,
Іванової І.В.,

При секретарі - Антіпову Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 31 жовтня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
Державної реєстраційної служби
Вишгородського районного управлінні
юстиції, треті особи: Комунальне
підприємство Київської обласної ради
«Вишгородське Бюро технічної
інвентаризації», Вишгородська районна
державна нотаріальна контора
Київської області, про усунення
перешкод в прийнятті спадщини, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

в с т а н о
в и л а:

В Вишгородський районний суду
Київської області з позовом звернувся
ОСОБА_7 з позовом про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
його будинку АДРЕСА_2 від 16 липня 2007
року, укладеного між ОСОБА_1 (його
сестрою) та ОСОБА_5 (зятем останньої).
Посилався на безпідставний продаж його
майна після помилкового визнання його
померлим та оформлення спадщини на
майно за його життя.

Після смерті позивача ІНФОРМАЦІЯ_1, в
порядку правонаступництва до розгляду
справи залучено спадкоємців померлого
- ОСОБА_2 - його дружину, ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
його дітей, що прийняли спадщину і
звернулися до суду з позовом про
усунення перешкод в прийнятті
спадщини.

Позивачі неодноразово уточнювали
позовні вимоги й остаточно просили
зобов'язати Державну реєстраційну
службу Вишгородського районного
управління юстиції Київської області
скасувати реєстрацію права власності
на спірний будинок за ОСОБА_1,
реєстрація якого здійснена на підставі
скасованої ухвали Вишгородського
районного суду Київської області про
затвердження мирової угоди від 07
вересня 2010 року.

Визнати недійсним вище вказаний
договір купівлі-продажу спірного
будинку та зобов'язати Державну
реєстраційну службу Вишгородського
районного управління юстиції
Київської області скасувати
реєстрацію право власності на нього за
покупцем ОСОБА_5

Зобов'язати Вишгородську районну
державну нотаріальну контору
Київської області видати позивачам
свідоцтво про право власності на
спадщину за законом після смерті
ОСОБА_7

Свої вимоги мотивували порушенням
права на спадкування, що сталося
внаслідок безпідставного і
незаконного успадкування та продажу
майна спадкодавця за його життя, так як
мировою угодою 07 вересня 2010 року,
укладеною між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 порушено майнові права та
інтереси спадкодавця ОСОБА_7

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 31 жовтня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Зобов'язано Державну реєстраційну
службу Вишгородського районного
управління юстиції Київської області
скасувати державну реєстрацію права
власності на будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_1,
зареєстрованого згідно ухвали
Вишгородського районного суду
Київської області від 07 вересня 2010
року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просила скасувати рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 31 жовтня 2013 року,
ухвалити по справі нове рішення про
відмову позивачам в задоволенні
позовних вимог. Зазначила, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення
вишгородського районного суду
Київської області від 31 жовтня 2013 року
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, спірний
житловий будинок АДРЕСА_2 згідно
свідоцтва про право спадщину за
заповітом від 04 серпня 1990 року належав
ОСОБА_7 У 1998 року він створив сім'ю та
переїхав проживати в АДРЕСА_1.

Через тривалу відсутність за місцем
проживання, рідна сестра позивача
ОСОБА_1 після його пошуків, у жовтні 2006
року звернулася до Вишгородського
районного суду Київської області із
заявою, на підставі якої, рішенням
Вишгородського районного суду
Київської області від 10 листопада 2006
року його визнано померлим та 21 грудня
2006 року видано свідоцтво про його
смерть ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внаслідок цього, ОСОБА_1, як
спадкоємець другої черги за законом у
порядку спадкування оформила на себе
право власності на спірний будинок,
одержавши про це свідоцтво про право на
спадщину від 18 червня 2007 року.

16 липня 2007 року вказаний будинок,
ОСОБА_1, згідно договору
купівлі-продажу, продала своєму зятю
ОСОБА_5, що перебуває в шлюбі з її дочкою
ОСОБА_6

14 квітня 2010 року Вишгородським
районним судом Київської області за
заявою ОСОБА_1 скасовано рішення
Вишгородського районного суду
Київської області про оголошення
ОСОБА_7 померлим, через те, що він живий.

В липні 2010 року ОСОБА_7 звернувся до
Вишгородського районного суду
Київської області з даним позовом.

07 вересня 2010 року Вишгородським
районним судом Київської області
затверджено мирову угоду укладену між
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якою
визнано недійсним договір
купівлі-продажу спірного будинку та за
ОСОБА_1 визнано право власності на
нього.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в на вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою: -
третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього
Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або заінтересована особа заперечує
його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий право чин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Правом власності згідно ч. 1 ст. 316 ЦК
України є право особи на річ (майно), яке
вона здійснює відповідно до закону за
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб.

На підставі ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

За правилами ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути про-позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права або обмежена у
його здійсненні лише у випадках і в
порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Часом відкриття спадщини є
день смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

В статті 1258 ЦК України вказано, що
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними спадщини
або відмови від її прийняття, крім
випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Позивачі, згідно ст. 1261 ЦК України є
спадкоємцями першої черги.
Відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємцем
другої черги.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_1
безпідставно і незаконно оформила на
себе в порядку спадкування право
власності на майно, яке належало живому
на час оформлення нею спадщини ОСОБА_7 і
це призвело до порушення його прав
власності на вище вказане майно так як
вона не мала права розпоряджатися
спірним майном, здійснювати його
продаж ОСОБА_5, а тому, на законних
підставах визнав оспорюваний договір
купівлі-продажу будинку недійсним та у
відповідності до вимог ст. 26 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» зобов'язав реєстраційну
службу Вишгородського районного
управління юстиції Київської області
скасувати державну реєстрацію права
власності на даний будинок за ОСОБА_1 з
метою відновлення порушених прав
позивачів, а в задоволенні решти
позовних вимог відмовив в зв»язку з
задоволення вище вказаних позовних
вимог.

Так як Вишгородський районний суд
Київської області розглядаючи спір
повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами
докази, правильно

визначив юридичну природу спірних
правовілностн і закон, який їх регулює,
порушень норм процесуального
законодавства при розгляді справи не
допустив, тому, апеляційну скаргу
ОСОБА_1 необхідно відхилити, а рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 31 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 31 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: