Справа№ 610/10/14-ц
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21.03.2014 року Балаклійський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді - Феленка Ю.А.,

за участю секретаря - Щербак Л.Ч.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Балаклія в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

09.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
визнати її та її дітей, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що він є власником житлового будинку за
вищевказаною адресою. У вказаному
будинку, крім позивача, зареєстровані
та проживають його дружина - ОСОБА_5, син
- ОСОБА_6, та його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(онуки позивача). Також в будинку
зареєстрована відповідач, ОСОБА_2, -
колишня дружина сина. В листопаді 2012
року шлюб між сином та відповідачем
було розірвано, після чого вона разом з
дітьми виїхала на постійне місце
проживання в Чугуївський район
Харківської області. Добровільно
знятися з реєстрації відповідач не
бажає. У зв'язку з викладеним ОСОБА_1
просить позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, представник позивача за
довіреністю ОСОБА_5 просила про розгляд
справи за її відсутністю, позовні
вимоги підтримала.

Суд вважає можливим провести заочний
розгляд справи, на підставі наявних у
справі доказів, без фіксації судового
засідання за допомогою
звукозаписувального пристрою.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач на підставі договору про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку від
10.12.1978 року, є власником будинку АДРЕСА_1
(а.с.8-9).

З домової книги вбачається, що в
будинку зареєстровані позивач, його
дружина ОСОБА_5, син - ОСОБА_6, його
колишня дружина - ОСОБА_2, їх діти -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4. (а.с. 5-7, 21-22).

Згідно акту обстеження від 23.12.2013 року,
складеного комісією у складі депутата
Савинської селищної ради Сіменка О.П.
та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, відповідач
ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
будинку АДРЕСА_1 не проживають з 2012 року
(а.с.10). Отже, відповідач не проживає за
вищевказаною адресою більше року.

Суд приходить до висновку про
достовірність та правдивість фактів,
що містять матеріали справи, а також
доводів, наведених ОСОБА_1 в позовній
заяві у підтвердження своєї правової
позиції. Реєстрація відповідача в
будинку, що належить позивачу,
безперечно, обмежує його права
власника по користуванню нерухомим
майном. Отже, позовні вимоги в частині
визнання відповідача такою, що
втратила право користування даним
житловим приміщенням, підлягають
задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про
визнання такими, що втратили право
користування спірним житловим
будинком неповнолітніх дітей
відповідача, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що батько
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
проживає у вищевказаному житловому
будинку.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини»,
схваленої резолюцією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року та
ратифікованою постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ,
встановлено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 18 Закону
України «Про охорону дитинства» діти -
члени сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

Вказаною нормою закону забезпечено
права дітей на житло батьків. Тобто,
право на користування житлом, в якому
проживає їх батько, за неповнолітніми
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зберігається незалежно
від втрати права користування житловим
приміщенням матір'ю.

Крім того, неповнолітні відсутні у
спірному житлі більше року не з власної
волі, а внаслідок переїзду до іншого
помешкання з ініціативи матері.

Таким чином, в цій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України,
ст. 405 ЦК України, ст.18 ЗУ «Про охорону
дитинства» суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Балаклійський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня отримання
копії цього рішення апеляційної
скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: