АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк Л.М.

секретар: Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Путильського районного суду
Чернівецької області від 04 листопада
2013 року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В
И Л А:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 03 жовтня
2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі
250 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Зазначає, що відповідач протягом дії
кредитного договору систематично
порушував його умови внаслідок чого
станом на 31 травня 2013 року утворилась
заборгованість перед банком в сумі 35 878
грн. 67 коп., яка складається із:

заборгованість за кредитом - 7 768 грн. 43
коп.;

заборгованість по процентам за
користування кредитом - 25 925 грн. 54 коп.;

штраф - 500 грн. 00 коп. (фіксована частина);

штраф - 1 684 грн. 70 коп. (процентна
складова).

У зв'язку із вищевикладеним просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 35 878 грн. 67 коп. та судові
витрати.

Рішенням Путильського районного суду
Чернівецької області від 04 листопада
2013 року у задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
відмовлено.

________________________________________________________________________
______________________

№ 22ц-70/14
головуючий по 1
інстанції Проскурняк С.П.

Категорія: 19/27

доповідач Кулянда М.І.

На дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк»
подано апеляційну скаргу на предмет
його скасування з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 03 жовтня
2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі
250 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

ОСОБА_1 протягом дії кредитного
договору систематично порушував його
умови внаслідок чого станом на 31 травня
2013 року у нього утворилась
заборгованість перед банком в сумі 35 878
грн. 67 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач пропустив строк позовної
давності, встановлений ст. 257 ЦК
України.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід'ємною частиною договору, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
та/або тарифів банку, позичальник
зобов'язаний надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком (у випадку, якщо вона є), в
тому числі заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Із наведеного вбачається, що сторони,
укладаючи зазначений договір, досягли
згоди, що по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше (до
початку місяця закінчення строку дії)
не поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, тобто, момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії карти.

Із матеріалів справи вбачається, що з
моменту укладання кредитного договору,
03 жовтня 2006 року, ніхто зі сторін до
цього часу не заявив про намір його
припинити. У свою чергу, відповідач не
надав банку письмової заяви про
закриття картрахунку.

За таких обставин строк дії картки, у
тому числі і строк дії кредитного
договору, пролонгувався з кожним роком
і діяв до 03 жовтня 2013 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції не визначився з характером
спірних правовідносин та нормою права,
що підлягає застосуванню, за наявності
пролонгованого кредитного договору
дійшов до передчасного висновку про
безпідставність позову у зв'язку із
пропуском строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалене із порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог позивача.

У силу вимог ст. 88 ЦПК України із
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст. ст. 307, 309 колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Путильського районного
суду Чернівецької області від 04
листопада 2013 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 35 878
(тридцять п'ять тисяч вісімсот сімдесят
вісім) грн. 67 коп. заборгованості за
кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 179 (сто
сімдесят дев'ять) грн. 40 коп. судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: