Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Василевича В.С.;

секретар судового засідання
Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Здолунівського районного суду
від 13 травня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

5 грудня 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 про стягнення
кредитної заборгованості.

Рішенням Здолбунівського районного
суду від 13 травня 2013 року позов
задоволено. З відповідачів на користь
позивача солідарно стягнено 151470 грн. 62
коп. кредитної заборгованості.

Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі відповідач ОСОБА_1 посилався на
те, що він як поручитель за укладеним 20
листопада 2007 року між ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» і ОСОБА_3 кредитним
договором № 014/89-07/695 неодноразово
сплачував кошти в рахунок погашення
заборгованості позичальника. Зокрема,
28 березня та 25 вересня 2013 року він двічі
сплатив банку по 10000 грн., що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями. Проте місцевий
суд стягнув кредитну заборгованість
без врахування зазначених сум.

Покликаючись на ці обставини,
відповідач просив апеляційний суд
рішення суду першої інстанції частково
скасувати, зменшивши загальну суму
стягнення на 20000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Частиною 3 ст. 303 ЦПК України визначено,
що апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Судом встановлено, що 20 листопада 2007
року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», і ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір № 014/89-07/695,
згідно з яким кредитор надав
позичальнику споживчий кредит у сумі
283000 грн. під 14 % річних строком на 48
місяців. У подальшому у цей договір
сторонами були внесені зміни та
укладені додаткові угоди, внаслідок
яких строк дії кредитного договору був
продовжений до 18 листопада 2014 року, а
відсоткова ставка збільшена до 24 %
річних (а. с. 4-11).

Для забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором між
позивачем та відповідачами ОСОБА_4 і
ОСОБА_1 20 листопада 2007 року та 27 лютого
2009 року було укладено два договори
поруки: відповідно № 014/89-07/695/3 та №
014/89-07/695/4 (а. с. 12-13). Зміна умов
кредитного договору була погоджена з
кожним із поручителів (а. с. 10).

Свої зобов'язання перед позичальником
банк виконав у повному обсязі.

Позичальник ОСОБА_3 у порушення вимог
ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України узяті на себе
зобов'язання перед банком за кредитним
договором порушила і станом на 9
листопада 2012 року допустила кредитну
заборгованість на загальну суму 153696,28
грн., з яких: 124478,95 грн. - заборгованість
за кредитом, 25102,96 грн. - прострочені
відсотки за користування кредитом та
4114,37 грн. - пеня.

Під час розгляду справи позивач,
виходячи з річної позовної давності,
надав суду новий розрахунок пені,
розмір якої визначив у сумі 1888,71 грн. (а.
с. 31 зв.). У зв'язку з цим свої позовні
вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
зменшило до 151470,62 грн., які суд першої
інстанції задовольнив.

Проте з матеріалів справи вбачається,
що до суду із даним позовом банк
звернувся 5 грудня 2012 року, а тому
виходячи з правил п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України до стягнення підлягала пеня,
яка була нарахована банком лише у межах
річної позовної давності (а. с. 2, 31 зв.).

Таким чином, з відповідачів, один з яких
подав до суду заяву про застосування
наслідків позовної давності, на
користь позивача слід було стягнути не
1888,71 грн., а 1636,88 грн. пені
(1888,71-59,03-192,8=1636,88 грн.).

В решті розмір кредитної
заборгованості підтверджений наданим
позивачем розрахунком, який
відповідачами не спростований, власних
розрахунків з даного приводу ними не
надано, а тому колегією суддів він
приймається як вірний.

Укладений із банком кредитний договір
відповідачі в судовому порядку не
оспорили, у зв'язку з чим він відповідно
до правил ст. 204 ЦК України є
правомірним.

Враховуючи викладене вище, загальна
сума стягнення з відповідачів буде
становити 151218,79 грн., з яких: 124478,95 грн. -
заборгованість за кредитом, 25102,96 грн. -
прострочені відсотки за користування
кредитом та 1636,88 грн. - пеня.

Тому зважаючи на наведене, ухвалене
місцевим судом рішення підлягає
відповідній зміні.

Покликання відповідача ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі на сплату ним 28
березня та 25 вересня 2013 року 20000 грн. в
рахунок погашення кредитної
заборгованості позичальника на увагу
не заслуговують, оскільки судом з
відповідачів у справі стягнуто
кредитну заборгованість, яка виникла
станом на 9 листопада 2012 року.

Крім того, сплата відповідачем
зазначених коштів не підтверджена у
даній справі належними і допустимими
законом доказами.

У випадку доведеності факту погашення
відповідачем ОСОБА_1 кредитної
заборгованості на суму 20000 грн.
зазначені кошти будуть враховані при
виконанні даного рішення місцевого
суду.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Заочне рішення Здолунівського
районного суду від 13 травня 2013 року
частково змінити, зменшивши загальну
суму стягнення з усіх відповідачів на
користь позивача зі 151470 грн. 62 коп.
кредитної заборгованості до 151218,79 грн.
(сто п'ятдесят одна тисяча двісті
вісімнадцять грн. 79 коп.), з яких: 124478,95
грн. - заборгованість за кредитом, 25102,96
грн. - прострочені відсотки за
користування кредитом та 1636,88 грн. -
пеня.

В решті рішення місцевого суду
залишити без змін, а подану апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення. Воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: