Справа № 473/731/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" березня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області у складі :

головуючої - судді
Висоцької Г.А.

при секретарі -
Радєвій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вознесенська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

11.02.2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
земельну ділянку, надану для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог
позивач вказала, що 10.07.1998 року за
договором дарування від ОСОБА_4 їй
перейшов у власність житловий будинок
АДРЕСА_1. Проте право власності на
зазначену земельну ділянку, надану для
обслуговування вказаного житлового
будинку позивачка на своє ім'я не
оформила, і власником її залишився
ОСОБА_4

Оскільки право власності на
будинок на підставі цивільно-правової
угоди вже набути неможливо, так як
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, то
позивачка звернулась до суду з даним
позовом до спадкоємців власника
земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з»явилася, надала суду заяву в якій
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила справу розглядати без
її участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, судом про
розгляд справи повідомлялася належним
чином, надала суду заяву в якій позовні
вимоги визнала в повному обсязі,
просила справу розглядати без її
участі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилася, судом про
розгляд справи повідомлялася належним
чином, надала суду заяву в якій позовні
вимоги визнала в повному обсязі,
просила справу розглядати без її
участі.

Представник третьої особи
управління Держземаганства у
Вознесенському районі Миколаївської
області у судове засідання не з'явився,
надав суду заяву про розгляд справи без
його участі, вирішення справи по суті
залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідно до договору дарування від
10.07.1998 року ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1
прийняла в дар житловий будинок
АДРЕСА_1 (а.с.9).

Право власності на вказаний
житловий будинок зареєстроване за
ОСОБА_1 14.07.1998 року в КП Вознесенському
МБТІ за реєстровим номером 1330, що також
підтверджується інформацією КП
«Вознесенське МБТІ» ( а.с. 53).

Однак право власності на земельну
ділянку, надану для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 на
даний час зареєстровано за ОСОБА_4, що
підтверджується Державним актом на
право приватної власності на землю від
28.07.1993 року та витягом з технічної
документації від 28.01.2014 року (а.с.15,17).

Згідно витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки від 28.01.2014
року власником спірної земельної
ділянки є ОСОБА_4.(а. с. 17).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.
Вознесенськ, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від
18.12.2001 року (а.с.18).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4
стали його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що
вбачається зі свідоцтв про народження,
одруження та розірвання шюбу (а.с.22-26).

Відповідно до чинної на час
укладення правочину редакції ст. 30 ЗК
України (1990 року) при переході права
власності на будівлю і споруду разом з
цими об'єктами переходить у розмірах,
передбачених статтею 67 цього Кодексу, і
право власності або право користування
земельною ділянкою без зміни її
цільового призначення і, якщо інше не
передбачено у договорі відчуження -
будівлі та споруди.

Що також узгоджується з п.п. «ґ» п. 18
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» (зі змінами та
доповненнями, внесеними постановою №2
від 19 березня 2010 року).

Згідно зазначеної постанови при
переході права власності на будівлі та
споруди за цивільно-правовими угодами,
укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з
положеннями чинної до цієї дати статті
30 ЗК України до набувача від
відчужувача переходить належне йому
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди, якщо
інше не передбачалося у договорі
відчуження.

Суд також враховує, що спадкоємці
попереднього власника будинку та
спірного майна не заявили своїх прав та
жодних вимог щодо земельної ділянки,
навпаки позов визнали.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими, а
цивільне право позивача підлягає
захисту шляхом визнання його власником
спірного майна у порядку та розмірі,
передбаченому ст. 40, п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК
України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212- 215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на земельну ділянку площею 0,1000 га.,
надану для обслуговування житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Висоцька Г.А.