Справа № 360/149/14-ц Головуючий у І
інстанції Додатко В.Д.Провадження №
22-ц/780/4103/14 Доповідач у 2 інстанції
ФінагєєвКатегорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Верланова С.М., Воробйової Н.С.

за участю секретаря Бобко О.В.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра» на рішення
Бородянського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач звернувся
до суду з позовом та просив стягнути
солідарно з відповідачів на його
користь заборгованість за договором №
231/П/19/2007-840 від 27.09.2007 року у розмірі 176 281
грн. 41 коп.

Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що 27 вересня 2008 року між ВАТ
«Комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2,
як позичальником, та ОСОБА_3, як
поручителем, був укладений договір
"Автопакет", згідно з умовами якого банк
надав позичальнику на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
в доларах США з метою придбання
автотранспортного засобу на загальну
суму 7 910 доларів США із розрахунку 13,8 %
на рік строком по 27 вересня 2012 року.
Згідно розділу 3.2 «Порука» кредитного
договору відповідачі зобов'язалися
відповідати перед позивачем як
солідарні боржники. Банк повністю
виконав свої зобов'язання перед ОСОБА_2
Однак, відповідачі не виконали взятих
на себе грошових зобов'язань, у зв'язку
з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Бородянського районного
суду Київської області від 30 квітня 2014
року позов ПАТ «Комерційний банк
«Надра» задоволено частково. Стягнуто
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра»
заборгованість за договором № 231/П/19/
20077-870 від 27 вересня 2007 року в сумі 136 281
грн. 41 коп. та судовий збір в сумі 1 762
грн. 81 коп.

В апеляційній скарзі позивач просить
змінити рішення суду першої інстанції
через неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи, порушенням
норм матеріального та процесуального
права та задовольнити позов у повному
обсязі. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд
першої інстанції безпідставно зменшив
розмір пені. Зменшення розміру
неустойки може бути застосовано лише
за заявою відповідача, однак
відповідачі не подавали такої заяви та
не надали суду жодних доказів з приводу
наявності істотних обставин, за
наявності яких пеня може бути зменшена.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27.09.2008 року
між ВАТ «Комерційним банком «Надра» та
ОСОБА_2 був укладений договір
"Автопакет" № 231/П/19/2007-840 згідно з
умовами якого банк надав ОСОБА_2 на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
(кредит) в доларах США з метою придбання
автотранспортного засобу на загальну
суму 7 910 доларів США із розрахунку 13,8%
на рік строком з 27 вересня 2007 року по 27
вересня 2012 року. ОСОБА_3 є поручителем
за зазначеним кредитним договором.
Відповідно до розділу 3.2 «Порука»
кредитного договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3
зобов'язалися відповідати перед
позивачем, як солідарні боржники.

Станом на 04 жовтня 2013 року за ОСОБА_2
рахується заборгованість по
кредитному договору в сумі 22 054, 47
доларів США, з яких: - непогашений
кредит - 6 365, 20 доларів США; - несплачені
відсотки - 2 719,03 доларів США; -
несплачена пеня за прострочення
строків виконання зобов'язань - 2 073,44
доларів США; - несплачений штраф за
прострочення строків сплати
мінімального необхідного платежу - 10
849,17 доларів США; - несплачені комісійні
- 47,74 долари США, що за курсом
Національного Банку України станом на
04.10.2013 року становить 176 281,41 гривень в
тому числі: - непогашений кредит - 50 876, 24
грн.; - несплачені відсотки - 21 733,19 грн.; -
несплачена пеня за прострочення
строків виконання зобов'язань - 16 573
грн.; - несплачений штраф за
прострочення строків сплати
мінімального необхідного платежу - 86 717,
40 гривень.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову суд першої
інстанції виходив з того, що розмір
пені перевищує розмір збитків, а тому
підлягає зменшенню.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання, виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Отримавши кошти за кредитним договором
відповідач не виконав зобов'язання за
договором у зв'язку з чим утворилася
заборгованість, яка підлягає стягненню
на користь банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Так, п. п. 5.1, 5.2 договору встановлено, що
у разі прострочення сплати мінімальних
необхідних платежів по погашенню
кредиту/Кредитної лінії позичальник
сплачує Банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожен день
прострочення. У разі порушення
позичальником вимог п. п. 4.3.1., 4.3.2., 3.3.7.,
4.3.9., 4.3.10 цього договору позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 10 % від суми Кредиту, визначеної
у п. 1.1. цього договору за кожен випадок.

Таким чином, кредитним договором
передбачено стягнення з ОСОБА_2
неустойки у разі порушення ним
зобов'язань, а отже, вимога Банку про
стягнення з відповідачів пені та
штрафу є обґрунтованою.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 27 постанови № 5 від 30.03.2012 року
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка.

Враховуючи те, що відповідачами не
подавалася заява про зменшення розміру
неустойки, а також відсутні істотні
обставини, за наявності яких може бути
зменшено розмір неустойки, при
вирішенні справи суд першої інстанції
безпідставно застосував положення ч. 3
ст. 551 ЦК України. Отже, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, суд першої інстанції
безпідставно дійшов висновку про
солідарне стягнення з відповідачів на
користь позивача судових витрат,
оскільки ст. 88 ЦПК України не
передбачено солідарне стягнення
судових витрат, а тому суму судового
збору необхідно розподілити між
відповідачами пропорційно до
задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Таким чином, з відповідачів на користь
позивача необхідно стягнути судовий
збір у розмірі 981 грн. 40 коп. з кожного (
1962,81/2).

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра» задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк «Надра»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, та ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
солідарно на користь Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», ,
заборгованість за договором № 231/П/19/
2007-840 від 27 вересня 2007 року в сумі 176 281
грн. 41 коп. (сто сімдесят шість тисяч
двісті вісімдесят одна грн. 41 коп.) та
судовий збір у розмірі 981 грн. 40 коп.
(дев'ятсот вісімдесят одна грн. 40 коп.) з
кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Верланов С.М.

Воробйова Н.С.