У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковалевича С.П., Хилевича
С.В.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
міського суду від 23 січня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору
іпотеки недійсним, -

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 23 січня 2014 року в задоволенні
даного позову відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
ОСОБА_1 подав на нього апеляційну
скаргу.

Не погоджується з висновком суду
про те, що позивачем не надано належних
та допустимих доказів для визнання
правочину недійсним, а наявність в
позивача інвалідності III групи та
перебування ним на обліку в Центрі
психічного здоров'я населення не є
підставою для визнання договору
іпотеки недійсним та не свідчить про
відсутність вільного волевиявлення на
укладання такої угоди.

Вважає, що таке твердження не
відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи в задоволенні
клопотання про призначення та
проведення психіатричної експертизи
суд, до дослідження документів, що
знаходяться в справі, обмежив позивача
в праві подати докази на підтвердження
своїх вимог чим порушив його
процесуальні права.

Стверджує, що довідка від 24 вересня
2013 року за № 1657, видана Рівненським
обласним центром психічного здоров"я
населення не може свідчити про
відсутність необхідного обсягу
цивільної дієздатності в позивача,
оскільки визнання особи недієздатною
чи обмежено дієздатною встановлюється
рішенням суду.

Просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове про
задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, беручи до
уваги пояснення учасників процесу,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої позовні вимоги, належними
доказами підтверджені не були.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і
апеляційний суд.

Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року
між ОСОБА_3 та Кредитною спілкою
«Альянс України» в особі Рівненського
відділення укладено договір кредиту
№141-04/08Р.

Предметом кредитного договору є
грошові кошти в сумі 151000 грн.

21 квітня 2008 року з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором з ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки
на квартиру АДРЕСА_1.

26 серпня 2011 року Кредитна спілка
«Альянс-Україна» за договором цесії
переуступила право вимоги до ОСОБА_3
згідно кредитного договору за №141-04/28Р
ОСОБА_2, ОСОБА_5, які в подальшому 06
вересня 2011 року своє право вимоги
переуступили ОСОБА_2

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до загального правила,
встановленого ч.1 ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною вимог, які
встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч.2 ст.203 ЦК України).

Угода може бути визнана недійсною лише
з підстав і з наслідками, передбаченими
законом.

Статтею 225 ЦК України передбачено, що
правочин, який дієздатна особа вчинила
у момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Правила цієї статті поширюються на ті
випадки, коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак, у момент вчинення
правочину особа перебувала у такому
стані, коли вона не могла усвідомлювати
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними (тимчасовий психічний
розлад, нервове потрясіння тощо).

Тобто, для визнання правочину
недійсним необхідна наявність факту,
що особа саме у момент укладення
договору не усвідомлювала значення
своїх дій та не могла керувати ними.

Будь-які докази, які б надавали
категоричний висновок про те, що
позивач у момент вчинення правочину не
міг усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними в матеріалах справи
відсутні

Крім того, з рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від
30 березня 2011 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду від 21 червня
2011 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до
Кредитної спілки «Альянс Україна» в
особі Рівненського відділення
Кредитної спілки «Альянс Україна» про
визнання недійсним договору іпотеки,
встановлено, що інвалідність ІІІ групи
ОСОБА_1 та перебування його на обліку в
Центрі психічного здоров'я населення
не є підставою для визнання договору
іпотеки недійсним та не свідчить про
відсутність вільного волевиявлення на
укладання такої угоди.

Судом першої інстанції вірно
враховано, що ні ОСОБА_1, а ні решта
іпотекодавців за спірним договором не
ставили питання про недійсність
договору з даної підстави відразу
після його укладення, а сам позов був
заявлений лише після вимоги кредитора
про звернення стягнення на заставлену
квартиру внаслідок непогашення
заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням наведеного колегія
суддів апеляційного суду знаходить
очевидною відсутність обставин, які
зумовлювали би обов'язкове призначення
судово-психіатричної експертизи, а
тому неврахування судом зазначеного
клопотання не впливає на правильність
вирішення спору судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України -
не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Рішення суду ухвалено без порушень
норм матеріального і процесуального
права, судом з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, в повній
мірі, а апеляційна скарга не містить
посилань на закон, з порушенням якого
ухвалено рішення, та не спростовує
правильності висновків суду, а тому
колегія суддів не знаходить підстав
для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 11, 303, 304, 308, 313-314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
С.П. Ковалевич

С.В. Хилевич