Справа № 462/432/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в
складі:

головуючої судді
Постигач О.Б.

при секретарі судового засідання
Колобич О.О.

за участю позивачки
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на ? ідеальну частку
земельної ділянки та розподіл
земельної ділянки та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
визнання права власності та поділ
земельної ділянки

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з позовом
про визнання права власності та
розподіл земельної ділянки. В
обґрунтування позову зазначають, що в
1972 році ОСОБА_1 купила половину
житлового будинку АДРЕСА_1 у ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 і з того часу спільна сумісна
власність сім'ї ОСОБА_7 у вигляді
будинковолодіння перетворилась у
спільну часткову, вони порівну
розділили земельну ділянку площею 0,0513
га, яка була закріплена за вказаним
будинком. Вони домовились, що кожен з
них буде користуватись земельною
ділянкою у відповідності до їхніх
часток в будинку. Такий порядок
користування не змінився навіть при
зміні співвласників. Згодом ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 померли і співвласниками їхньої
половини будинку стали спадкоємці, які
свою половину розбудували, збільшивши
свою частку в будинку, яку потім
продали відповідачці. Вона проти
забудови не заперечувала, бо таку вони
здійснювали на своїй половині
земельної ділянки, дотримувались
встановленого нею та спадкодавцями
порядку користування спірною
земельною ділянкою. Також відбулись
зміни власників її половини будинку, в
результаті чого з одного власника
стало два, тобто вона та її син. Після
здійснення добудови на своїй частині
земельної ділянки і перерахунку часток
їм належить 7/20 ідеальних часток в
будинковолодінні. Відповідач
дотримувалась встановленого раніше
порядку користування земельною
ділянкою і вони вирішили земельну
ділянку приватизувати, помінялися
господарськими будівлями Так, 29
березня 2007 року ухвалою Львівської
міської ради № 687 закріплену за
будинком земельну ділянку розміром 0,0513
га їм сторонам було передано у приватну
власність на праві спільної сумісної
власності. З того часу між ними
загострились протиріччя, відповідач
вимагає для неї виділення двох частин
площі земельної ділянки, на що вони не
згідні,оскільки це не відповідає
домовленостям та вимогам закону.

Відповідач звернулась до суду з
зустрічним позовом про визнання права
власності та розподіл земельної
ділянки. Зустрічний позов
обґрунтований тим, що станом на 01
лютого 1983 року частки співвласників у
будинку АДРЕСА_1 становили 7/20 та 13/20
ідеальних часток. Після грудня 1983 року
позивач втратила право власності на
свою частку у даному будинковолодінні
згідно укладених договорів дарування
та купівлі - продажу і вже згідно
договору міни від 20 вересня 2005 року №
8070 позивачі стали власниками 7/20 частин
будинку на АДРЕСА_1, у спільній
частковій власності яких знаходиться
по 7/40 частин будинку. Таким чином
спірні правовідносини між сторонами
виникли у 2005 році, тому посилання
ОСОБА_8 на придбання 1/2 житлового
будинку у 1972 році згідно договір
купівлі - продажу є безпідставні. Також
позивачі не уточнюють, що вся земельна
ділянка будинковолодіння АДРЕСА_1 на
той час знаходилась у спільному
користуванні всіх співвласників,
частина якої використовувалась ОСОБА_8
як город. Враховуючи наявність окремих
входів у будинок та виходів на вулицю, з
метою розподілу земельної ділянки так
щоб кожен із співвласників міг
користуватися своєю часткою не
заважаючи один одному, в 2005 році
взаємно між нею та позивачами було
досягнуто домовленості про те, що
частина ділянки, прохід до будинку
зліва, яка відноситься до входу
позивачів буде використовуватися ними
одноособове, інша частина ділянки,
прохід до будинку справа, яка
відноситься до її входу, буде
використовуватися нею та членами її
сім'ї. Також ОСОБА_8 зобов'язувалась
перенести межу городу вліво, ближче до
свого проходу, надаючи їй можливість
також використовувати частину городу.
На підтвердження цих намірів вони
здійснили обмін господарськими
будівлями. В той же час позивачі
просили перенести остаточний
перерозподіл землі, зокрема городу, на
наступний рік. Згодом, за взаємною
згодою сторін, було прийняте рішення
приватизувати спірну ділянку, а вже
потім розділити її. Після подачі
відповідних документів на
приватизацію земельної ділянки,
позивачі відтягували питання
спільного використання городу шляхом
встановлення нових меж та постійно не
погоджувалась із замірами, які
проводились, а в 2008 році, після
приватизації земельної ділянки,
взагалі відмовилась це робити. Згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 2993 від 15 вересня 2008 року
експертом пропонується варіант
розподілу виходячи з розміру часток у
будинковолодінні у варіанті: ОСОБА_8 і
ОСОБА_5 7/20 з одного боку та ОСОБА_3 13/20 - з
іншого, який враховує відповідність
будівельним нормам, відповідає
ідеальним часткам, базується на
чинному законодавстві, зокрема
земельному, а також дає можливість
нормально експлуатувати кожному
співвласнику свою частину будинку.
Запропонований розподіл, 13/20 на 7/20, не
ущемляє законні права ОСОБА_8 та ОСОБА_5
не позбавляє їх можливості належно
користуватися своєю частиною
земельної ділянки, не виключає їх із
числа фактичних користувачів спільної
земельної ділянки та не суперечить
архітектурно - будівельним, санітарним
і протипожежним правилам та чинному
законодавству. Крім того їй завдана
моральна шкода, яка полягає у її
переживаннях, постійному нервовому
напруженні, стан її здоров'я
погіршувався. У вересні 2008 року вона
перенесла операцію, внаслідок якої
стала інвалідом другої групи. Вважає
поведінку позивачів неправомірною,
такою, що порушує її право власності та
не відповідає вимогам щодо дотримання
правил добросусідства. Просить визнати
за ОСОБА_3 право власності на 13/20 частин
земельної ділянки, що знаходиться на
АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_5
права власності на 7/20 частин земельної
ділянки, що знаходиться на АДРЕСА_1.
Провести розподіл земельної ділянки
площею 0,0513 га, що знаходиться на
АДРЕСА_1 згідно якого, ОСОБА_3,
відповідно до таблиці №1 висновку
судової будівельно-технічної
експертизи № 2993 від 15 вересня 2008 року,
Також просить стягнути солідарно з
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 5000,00 грн. завданої
моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та
її представник підтримали позов,надали
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві, просили суд її
задовольнити. В задоволенні
зустрічного позову просили суд
відмовити.

В судовому засіданні відповідач
та її представник заперечили проти
задоволення первісного позову з
підстав, викладених в зустрічному
позові, просили суд відмовити в його
задоволенні. Зустрічний позов
підтримали повністю, просили суд його
задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх
представників, дослідивши матеріали
інвентаризаційної справи № 1074,
дослідивши інші матеріали справи, суд
виходив з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачу ОСОБА_5 на підставі договору
міни від 20 вересня 2005 року на праві
спільної часткової власності належить
7/40 частин жилого будинку АДРЕСА_1. В
свою чергу позивачу, ОСОБА_1 на підставі
договору міни від 20 вересня 2005 року на
праві спільної часткової власності
належить 7/40 частин жилого будинку
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 зазначеного договору
міни від 20 вересня 2005 року позивачі
ОСОБА_5 та ОСОБА_1 передали ОСОБА_12
належну їм на праві приватної
власності кв. АДРЕСА_2 в обмін на 7/20
частин жилого будинку АДРЕСА_1.

Відповідачу ОСОБА_3 на підставі
договорів купівлі - продажу від 23 липня
2004 року належить 13/20 частин жилого
будинку АДРЕСА_1.

Земельна ділянка площею 0,0513 га, яка
призначена для обслуговування цього
будинку на підставі державного акту
від 18.12.2007р. належить ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 на праві спільної сумісної
власності.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи, відповідно до договору
купівлі-продажу від 24.11.1972р. ОСОБА_1
купила у сім'ї ОСОБА_7 ? частину
вищевказаного будинку.

Рішенням народного суду Залізничного
району м. Львова від 11.12.1975р. в позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про реальний
поділ будинковолодіння відмовлено, а
земельну ділянку залишено у
користуванні сторін, за винятком
самовільно захопленої, в такому
порядку, як сторони користуються на
день розгляду справу.

Крім того, як вбачається із Рішення
народного суду Залізничного району м.
Львова від 09.04.1976р., суд роз'яснено, що в
користуванні ОСОБА_1 відходить
земельна ділянка під город розміром 2,75
на 14,15 м і тут же 2,30 на 6,245, а за
Таратулами закріплено 2,05 м. на 20,5 м.
відповідно плану, остання частина
земельної ділянки знаходиться під
двором спільного користування.
Відносно частин земельної ділянки за
хатою, яка захоплена самовільно, суд не
вирішував.

Відповідно до ст. 91 Земельного кодексу
УРСР (чинного на час виникнення
спільної часткової власності на
будинок у 1972 р.), особи, яким належить
будинок на праві спільної сумісної
власності, користуються земельною
ділянкою спільно. Порядок користування
земельною ділянкою визначається
співвласниками будинку залежно від
розміру часток у спільній власності на
будинок. Наступні зміни в розмірі
часток в спільній власності на будинок,
які стались у зв'язку із прибудовою,
надбудовою або перебудовою, не тягнуть
за собою змін встановленого порядку
користування земельною ділянкою. Угода
про порядок користування земельною
ділянкою є обов'язковою і для особи, яка
згодом придбає відповідну частку в
спільній власності на цей будинок. Якщо
згоди на користування спільною
земельною ділянкою не досягнуто, спір
вирішується в порядку, встановленому
ст.. 167 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 167 Кодексу спори
між співвласниками індивідуальних
будівель на землях міст, селищ міського
типу і на земельних ділянках у
сільських населених пунктах, що
відводяться виконавчими комітетами
сільських Рад народних депутатів, про
порядок користування спільною
земельною ділянкою розглядаються
судами.

Як зазначено у п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 16.04.2004 року
№ 7 «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ» виходячи з того, що
порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, суд
відповідно до статті 88 ЗК України бере
до уваги цю угоду при вирішенні спорів
як між ними самими, так і за участю осіб,
котрі пізніше придбали відповідну
частку в спільній власності на землю
або на жилий будинок і для яких
зазначена угода також є обов'язковою.
Це правило стосується тих випадків,
коли жилий будинок було поділено в
натурі. Якщо до вирішення судом спору
між співвласниками жилого будинку
розмір часток у спільній власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
будинок, господарські будівлі та
споруди, не визначався або вона
перебувала у користуванні
співвласників і ними не було досягнуто
угоди про порядок користування нею,
суду при визначенні частини спільної
ділянки, право на користування якою має
позивач (позивачі), слід виходити з
розміру його (їх) частки у вартості
будинку, господарських будівель та
споруд на час перетворення спільної
сумісної власності на спільну часткову
чи на час виникнення останньої.

Як встановлено судом, питання
користування вказаною земельною
ділянкою сторонами не вирішено, з
даного приводу між сторонами виникали
неодноразові суперечки, відповідач
категорично заперечує досягнення
угоди про порядок користування та
розподілу спірною земельною ділянкою,
сторони відмовляються вирішити даний
спір у добровільному порядку, тому суд
вважає, що розподіл спірної земельної
ділянки, слід провести у відповідності
до висновку експерта при всебічному,
повному та об'єктивному дослідженні
усіх обставин та наявних матеріалів
справи. При цьому судом враховується
покликання позивача на той факт, що
вона купила в 1972р. у сім'ї ОСОБА_7 ?
частину будинку по АДРЕСА_1, тобто тоді,
коли спільна сумісна власність ОСОБА_7
перетворилась у спільну часткову у
зв'язку із укладенням договору-купівлі
продажу половини зазначеного будинку.
Крім того, слід зазначити,

що оскільки відповідачка заперечує
досягнення угоди про порядок
користування та розподілу спірною
земельною ділянкою в тому варіанті, як
наполягають позивачі, позивачем не
надано суду доказів укладення
письмової угоди щодо визначення
порядку користування земельної
ділянки, а у справі наявні заяви від 2
липня 2008 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, як
колишніх власників 13/20 частин будинку
на АДРЕСА_1, відповідно до яких між ними
та ОСОБА_1 ніколи не було укладено угоди
щодо розподілу спірної земельної
ділянки в рівних частинах та розподіл
земельної ділянки завжди був спірним,
то суд вважає, що розподіл земельної
ділянки, з врахуванням роз'яснень в п. 21
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004 року № 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», слід провести на час
перетворення спільної сумісної
власності на спільну часткову, тобто
відповідно до таблиці №2 висновку №2158
від 16.11.2010р., а саме позивачам ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 слід надати ? спірної земельної
ділянки та відповідачці ОСОБА_3 - ?
спірної земельної ділянки. Суд вважає,
що даний варіант поділу земельної
ділянки буде вірним, оскільки договір
купівлі-продажу половини будинку у 1972р.
укладався між ОСОБА_1 та сім'єю ОСОБА_7
без участі позивача ОСОБА_5

Згідно ст. 100 ЗК України власник
земельної ділянки має право вимагати
встановлення земельного сервітуту для
обслуговування своєї земельної
ділянки. Тому, із врахуванням того, що у
позивачів може виникнути необхідність
проведення ремонтних робіт покрівлі та
фасаду будинку, на ділянку шириною 1 м
геометричними розмірами по периметру
3,88 1,80 2,35 1,80 3,87 1,00 2,87 1,80 1,67 1,00 1,68 , 1,00
1,68 ,1,80 2,87 1,00 пл. 13,69 кв.м., яка належить
ОСОБА_3, встановити право сервітуту для
ОСОБА_1, ОСОБА_5

Суд вважає, що вимоги позивачів про
визнання за ними права власності на ?
ідеальну частку земельної ділянки, що
знаходиться на АДРЕСА_1 так і вимоги
відповідача, щодо визнання за нею права
власності на 13/20 частин земельної
ділянки, що знаходиться на АДРЕСА_1 та
визнання за позивачами права власності
на 7/20 частин земельної ділянки, що
знаходиться на АДРЕСА_1 задоволенню не
підлягають, оскільки державним актом
на право власності на земельну ділянку
від 18 грудня 2007 року, за сторонами
закріплено їх право власності на
земельну ділянку площею 0,0513 га, що
знаходиться на АДРЕСА_1 та додаткового
підтвердження дане право власності не
потребує. Крім того, вказаний акт на
даний час є чинним та сторонами не
оспорюється.

Крім того, суд також вважає
безпідставним покликання відповідачки
на той факт, що правовідносини між
сторонами виникли у 2005р. з підстав
спільної часткової власності у
будинковолодінні із визначенням
ідеально-реальних часток кожного без
зазначення будь-якого права на
земельну ділянку, оскільки станом на
той час вона не була приватизована, то
вказане твердження спростовується
Рішеннями народного суду Залізничного
району м. Львова від 11.12.1975р. та від
09.04.1976р. Суд також критично ставиться на
покликання відповідачки про те, що
розподіл земельної ділянки слід
проводити відповідно до розміру часток
сторін у будинковолодінні, оскільки
зміна ідеальних часток внаслідок
добудови, яка була здійснена
попередніми власниками
будинковолодіння, не є підставою для
зміни розміру земельної ділянки.

Щодо зустрічної позовної вимоги
відповідачки про відшкодування їй
моральної шкоди, яка, на її думку, була
заподіяна неправомірними діями
позивачів, то судом не встановлено
наявність такої, що в свою чергу дає
суду підстави вважати таку вимогу
необґрунтованою, не доведеною,
спростованою матеріалами справи, а
відтак в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215, 218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на ? ідеальну
частку земельної ділянки та розподіл
земельної ділянки задовольнити
частково.

Провести розподіл земельної ділянки
площею 0,0513 га., що знаходиться по
АДРЕСА_1, відповідно до таблиці №2
висновку №2158 від 16.11.2010р., а саме:

- ОСОБА_1, ОСОБА_5 надати земельну
ділянку пл.. 208, 58 кв. м., геометричними
розмірами по периметру 4,02; 1, 00; , 5,95 18,68 5,
95 0,74 5, 02 19,42м., що становитиме ? частку у
будинковолодінні.

- ОСОБА_3 надати земельну ділянку пл.. 208,
58 кв.м. з геометричними розмірами по
периметру 6,09 31,76 5, 38 18,68 5,95 1 4,02 3, 2,87
1,80 1,68 1 1,67 1,80 2,88 1,00 9,07, що становитиме
? частку у будинковолодінні.

На ділянку шириною 1 м геометричними
розмірами по периметру 3,88 1,80 2,35 1,80 3,87
1,00 2,87 1,80 1,67 1,00 1,68 , 1,00 1,68 ,1,80 2,87 1,00 пл.
13,69 кв.м., яка належить ОСОБА_3,
встановити право сервітуту для ОСОБА_1,
ОСОБА_5 на випадок необхідності
проводити ремонтні роботи покрівлі та
фасаду будинку.

В задоволенні зустрічної позовної
вимоги щодо визнання за ОСОБА_3 права
власності на 13/20 частин земельної
ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 та
визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_5 7/20 частин
земельної ділянки що знаходиться по
АДРЕСА_1 та поділ земельної ділянки
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
на протязі 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя
Постигач О.Б.