НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4924/13-ц
№ 2/183/562/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Василівської
сільської ради про визнання права
власності на домоволодіння за
набувальною давністю,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області з позовом до Василівської
сільської ради, в якому просить визнати
за нею право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 яке складається
з: А-будинку, а-сіни, Б, В-сарай,
Г-вбиральня, Д-погріб, Е-сарай, №
1-5-споруду.

В обґрунтування заявленого позову,
позивач посилається на те, що в кінці 2003
року вона за усною домовленістю
придбала за 12 000,00 грн. у ОСОБА_2
домоволодіння розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. В майбутньому сторони мали
намір посвідчити укладену угоду
нотаріально, але не встигли цього
зробити, так як ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2
померла. Спадкоємців після її смерті не
має.

Позивач зазначає, що починаючи з квітня
2003 року і по сьогоднішній день вона
добросовісно і відкрито володіє та
користується житловим будинком.

За таких обставин, посилаючись на
набувальну давність, як підставу
набуття права власності, ОСОБА_1
звернулася з даним позовом до суду, і
просить визнати за нею право власності
на вищевказане домоволодіння в порядку
ст.344 ЦК України.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надавши суду заяву про
розгляд справи у її відсутність,
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Василівської
сільської ради в судове засідання
також не з'явився, надавши заяву про
розгляд справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок за АДРЕСА_1 на праві
приватної власності належав ОСОБА_2, що
стверджується свідоцтвом про право
приватної власності (а.с.6), а також
технічним паспортом, оформленим на її
ім'я (а.с.7-9), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року (а.с. 27), після смерті якої спадкова
справа не заводилась (а.с.42).

В 2003 році ОСОБА_2 уклала у простій
письмовій формі договір з ОСОБА_1, за
умовами якого передала зазначене
домоволодіння позивачці, а остання
сплатила їй грошові кошти у розмірі 12
000,00 гривень, про що свідчить копія
розписки від 12.04.2003 року (а.с.28), і з того
часу ОСОБА_1 відкрито, безперешкодно
користується зазначеним
домоволодінням, про що також свідчить
довідка, видана виконкомом
Василівської сільської ради в тім, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживає за
адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2003 року по
теперішній час (а.с.43).

У відповідності до ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України
зазначає, що правила ст. 344 ЦК України
поширюються також у випадках, коли
володіння почалося за три роки до
набрання чинності ЦК України, тобто з
01.01.2001 року.

В судовому засіданні знайшло своє
підтвердження, що ОСОБА_1 в 2003 році
безперешкодно заволоділа нерухомим
майном та продовжує відкрито, постійно
ним володіти понад 10 років, що дає суду
підстави визнати позивача власниками
нерухомого майна, з підстав, зазначених
в ст. 344 ЦК України.

Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, однак підлягають
частковому задоволенню, оскільки
позивач просить визнати право
власності за нею на домоволодіння, що
включає і земельну ділянку, підстави
для визнання права власності на яку в
судовому порядку відсутні, а за
позивачем слід визнати право власності
на житловий будинок з надвірними
побудовами та спорудами, розташований
за адресою: АДРЕСА_1, який складається з:
А-будинку, а-сіни, Б, В-сарай,
Г-вбиральня, Д-погріб, Е-сарай, №
1-5-споруду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 130, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 344
ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Василівської сільської
ради про визнання права власності на
домоволодіння за набувальною давністю
- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, розташований на земельній
ділянці площею 178 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, який складається з: А-будинку,
а-сіни, Б, В-сарай, Г-вбиральня, Д-погріб,
Е-сарай, № 1-5-споруду за набувальною
давністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний термін після його
проголошення. Особи, які брали участь у
судовому засіданні, але не були
присутніми під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Березюк