Справа № 523/1789/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2014 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в
складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі -Стояновій І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса
цивільну справу за позовомОСОБА_3 до
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради- про визнання
права користування жилим приміщенням,
зобов'язання укласти договір найму, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з позовомв
якому просить визнати за неюправо
користування квартирою АДРЕСА_1,
зобов'язавши відповідача укласти з нею
договір найму на вказане житлове
приміщення.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначила, що її чоловіку, - ОСОБА_2 у
1972р. на підставі протоколу засідання
профспілки заводу ім. Жовтневої
революції було надано право на
зайняття кімнати АДРЕСА_1 разом зі
своєю родиною. З того часу позивач та її
чоловік постійно проживали в кімнаті
АДРЕСА_1, а на ім'я чоловіка був
відкритий особовий рахунок. ОСОБА_2
помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 Після смерті
чоловіка, ОСОБА_3 продовжила проживати
та проживає до цього часу в кімнаті. З
метою переоформлення договору найму,
позивач звернулась до відповідача,
проте отримала відмову, в зв'язку з тим,
що вона не зареєстрована за спірною
адресою. Дані обставини стали
підставою для звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні
пред'явлені позовні вимоги підтримала,
просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засіданні не явився без поважних на те
причин. Про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

За згодою позивача справа розглянута в
заочному порядку на підставі наявних у
справі доказів, згідно ст.224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши позивача, допитавши
свідків, вивчивши матеріали справи,
встановивши факти та відповідні до них
правовідносини, прийшов до наступного
висновку.

Матеріалами справи встановлено, що на
підставі рішення Одеської міської ради
№ 409 від 29.07.2010р. було затверджено акт
приймання-передачі до комунальної
власності територіальної громади м.
Одеси сімейного гуртожитку та
інженерних мереж, що увійшли до
статутного фонду ВАТ «Одессільмаш» та
розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

На даний час житловий будинок АДРЕСА_1
перебуває в повному господарському
виданні КП «ДЕЗ «Пересипський».

Як встановлено судом, згідно протоколу
№16 від 25.08.1972р. профспілки заводу ім.
Жовтневої революції, ОСОБА_2 було
надано право на зайняття квартири
АДРЕСА_1 (колишня Московська) в м. Одесі,
яка складається з однієї житлової
кімнати, площею 12,0 кв.м. (а.с.10-12).

Починаючи з 1972 року ОСОБА_2 та його
дружина ОСОБА_3 вселилися у вказану
вище квартиру та постійно проживали в
ній без відповідної реєстрації. На ім'я
ОСОБА_2 був відкритий особовий рахунок
та ним провадилися відповідні оплати
за надані житлово-комунальні послуги,
послуги з теплопостачання та
електричної енергії, що
підтверджується відповідними книжками
та копіями квитанцій (а.с.17-34).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з про
смерть №1441 складена першим відділом
РАЦС Суворовського районного
управління юстиції у м. Одесі).

Після його смерті, його дружина, -
ОСОБА_3 продовжила проживати в АДРЕСА_1.

Факт постійного проживання ОСОБА_3 в
зазначеній квартирі, а саме з 1972 року та
після смерті її чоловікапідтвердили
допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_4, яка є дочкою позивача, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, які є сусідами ОСОБА_3, які
зазначили, що дійсно ОСОБА_2 та його
дружина постійно проживали в спірній
кімнаті з 70-х років. Після смерті
ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_3 продовжила
проживати та проживає на даний час в
квартирі, проводить сплату за надані
житлово-комунальні послуги, займається
впорядкуванням.

З урахуванням наведеного, у суду не має
підстав ставити під сумнів
достовірність і правдивість фактів,
повідомлених свідками. Дані про їхню
заінтересованість в результаті
розгляду справи відсутні, їх показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим наявним у справі
доказам.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Згідно ч.1 ст. 63 ЖК України, предметом
договору найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду є окрема квартира або
інше ізольоване жиле приміщення, що
складається з однієї чи кількох кімнат,
а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ч.1 ст.106 ЖК України
повнолітній член сім'ї наймача вправі
за згодою наймача та інших членів
сім'ї, які проживають разом з ним,
вимагати визнання його наймачем за
раніше укладеним договором найму
жилого приміщення замість
попереднього наймача. Таке ж право у
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення належить
будь-якому членові сім'ї наймача.

При вирішенні даного спору суд
виходить з того, що в силу п.4 ст.3 Закону
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні» №
1382-ІУ від 11.12.2003року (далі Закон), місце
проживання є
адміністративна-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає понад шість місяців на рік.
Відповідно до ч.2 ст.2 того ж Закону,
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Судом при розгляді справи встановлено,
що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 раніше були
зареєстровані в АДРЕСА_2. Рішенням
Суворовського районного суду м. Одеси
від 25.10.2004р., яке набуло законної сили,
(справа №2-5655/2004р.) ОСОБА_3 були визнанні
такими, що втратили право користування
жилою площею у вказаній квартирі в
зв'язку з їх непроживанням з 1982 року.
Отже, з урахуванням зазначених вище
норм, наявність реєстрації ОСОБА_3 в
іншій квартирі до 2004 року, а після, і
взагалі її відсутність, не можуть бути
прийняти судом, як безумовний факт
відсутності у неї права користування в
квартирі АДРЕСА_1.

Зважаючи на встановлені в судовому
засіданні факти, які дають підстави
стверджувати, що позивач правомірно
вселилася в квартиру, як член сім'ї
наймача,а після смерті свого чоловіка
фактично набула право користування
квартирою, та відповідно набула, як
наймач, всі права та обов'язки, що
випливають з договору найму житлового
приміщення.

На підставі викладеного, суд
дійшов висновку, що пред'явлені позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
судовому захисту шляхом визнання за
позивачем право користування
житловою кімнатою в гуртожитку з
укладанням з нею договору найму.

З боку відповідача суду не надано
жодного доказу, який би спростовував
доводи викладені позивачем.

Керуючись ст.ст.64,65,106ЖК України;
ст.ст.10,11,58,64,169,174,212-215,224-227ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право користування
жилою площею в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язати Суворовську районну
адміністрацію Одеської міської ради
укласти з ОСОБА_3 договір найму
квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути переглянуто судом що
його ухвалив за письмовою заявою
відповідача поданою на протязі 10 днів з
дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено
позивачемдо апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 - денний строк з дня
отримання копії рішення суду.

Суддя -