Справа № 459/5619/13
Головуючий у 1 інстанції: Грабовський
Провадження № 22-ц/783/2466/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г.,
Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Азенко М.В.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
рішення Червноградського міського
суду Львівської області від 21 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
професійного захворювання, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням позовну заяву
задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства
«Львіввугілля» на користь ОСОБА_2 3000
(три тисячі) 00грн на відшкодування
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров»я при виконанні
трудових обов»язків внаслідок
професійного захворювання.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що рішення суду є
необґрунтованим та незаконним, таким,
що неповно відображає обставини
справи. Вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального права. Крім того,
зазначає, що внаслідок отриманого
професійного захворювання та
трудового каліцтва втратив здоров»я,
став інвалідом. Отримане професійне
захворювання унеможливлює
працевлаштування на роботах за
спеціальністю, тому що інвалідність
встановлена по життєво. Захворювання
призвело до вимушених змін у житті та
втрати нормальних життєвих зв»язків,
що спричиняє йому моральні та душевні
страждання. Вдома не має можливості
повноцінно виконувати роботу по
господарству, з»явилася задишка,
кашель, болі в грудній клітці, загальна
слабкість, підвищена пітливість тощо.

Просить рішення суду змінити в
частині стягнення з з ДП
«Львіввугілля» моральної шкоди та
стягнути моральну шкоду в розмірі 30000
(тридцять тисяч) гривень.

Сторони в судове засідання не
з"явились і судова колегія вважає за
необхідне у відповідності з вимогами
ст.305 ЦПК України проводити розгляд
справи у їх відсутності, т.я. вони
належним чином повідомлені про час та
місце судового засідання та у
відповідності до вимог ст.197 ЦПК
України розглядає справу без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши в межах доводів
апеляційних скарг та пред'явлених
позовних вимог законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції лише в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.153 КЗпП України
на всіх підприємствах, в установах,
організаціях створюються безпечні і
нешкідливі умови праці. Забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноважений ним орган.

Згідно із ст.173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливостей їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної
шкоди, якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся з
позовом до відповідача про
відшкодування моральної шкоди,
завданої набуттям професійного
захворювання при виконанні трудових
обов'язків та трудового каліцтва.

Судом встановлено, що згідно з
повідомленням МСЕК №154 від 14.08.2013 року,
ОСОБА_2 вперше був оглянутий Обласною
МСЕК №3: акт №218 від 17.02.1997 року.
Встановлено: ІІІ група
профзахворювання 40%. Дата переогляду
11.02.1998 року. Акт №212 від 03.02.1998 року
встановлено: ІІІ група
профзахворювання 40%. Дата переогляду
16.01.2000 року. Акт №275 від 26.01.2000 року.
Встановлено: ІІІ група
профзахворювання 45% на безтерміново.
Акт №1258 від 18.10.2011 року. Встановлено: ІІ
група профзахворювання 70% на
безтерміново.

Відповідно до довідки МСЕК серії 2-18 МАД
№026024 від 03.02.1998 року позивачу
встановлено 40% втрати
профпрацездатності.

Довідкою МСЕК серії 10 ААА №486206 від
18.10.2011 року позивачу безтерміново
встановлено ІІ групу інвалідності.

Згідно з довідкою МСЕК серії 2-18 АИ №004919
від 18.02.2000 року останньому безтерміново
встановлено 45% втрати
профпрацездатності по
профзахворюванню та антракосилікозу.

Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-1
№054423 від 18.02.2000 року позивачу
встановлено безтерміново ІІІ групу
інвалідності.

Довідкою МСЕК серії 10 ААА №013203 від
18.10.2011 року останньому безтерміново
встановлено 70% втрати професійної
працездатності.

Встановлено, що ушкодження здоров'я,
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання.

Постановою Пленуму Верховного суду
України від 31.03.1995 року №4 "Про судову
практику по справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
роз'яснено, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних, тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення,
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду України
від 27 січня 2004 року регламентовано, що
громадяни, яким встановлена стійка
втрата професійної працездатності,
мають право на стягнення на їх користь
моральної шкоди. Відповідно до п.4.1
цього ж рішення ушкодження здоров'я,
заподіяне потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
заподіюють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
переносить значно більшу моральну
шкоду, чим працівник, що не втрачає
професійної працездатності.

З врахуванням вказаних доказів, суд
прийшов до вірного висновку, що знайшли
підтвердження обставини заподіяння
позивачеві моральної шкоди, яка
обумовлена моральним та фізичним
стражданням з приводу ушкодження
здоров'я, погіршення життєвих умов, так
що ступінь втрати професійної
працездатності позивача становить 70%,
яка встановлено йому безтерміново,
він не має можливості повноцінно
працювати та для організації свого
життя йому доводиться докладати
додаткові зусилля.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_2, суд першої
інстанції прийшов до обгрунтованого
висновку, що сума компенсації
спричиненої позивачеві моральної
шкоди, що підлягає стягненню з ДП
«Львіввугілля», складає 3000,00 грн., а
щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн. суд
вважав такими, що належним чином
немотивовані, є завищені і не
відповідають тяжкості та характеру
завданої позивачеві шкоди.

Колегія суддів вважає, що районний суд
прийшов до вірного висновку про те,
що шкоду здоров'ю позивача було
завдано в результаті його роботи в
шкідливих умовах праці він втратив 70%
професійної працездатності, є
інвалідом третьої групи, що призвело до
втрати ним нормальних життєвих
зв'язків та вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, чим йому заподіяно
моральну шкоду.

Посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що
суд при визначенні розміру заподіяної
йому моральної шкоди не врахував, що
внаслідок отриманого професійного
захворювання та трудового каліцтва він
втратив здоров»я, не знайшли свого
підтвердження.

Виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, а також
з врахуванням конституційної
значимості здоров'я, як
невідчужуваного і нерушимого блага, що
належить людині від її народження й
охороняється державою, положень ст. 23
ЦК України, роз'яснень Постанови
Пленуму Верховного суду України від
31.03.1995 року №4 (з наступними змінами)
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" висновки суду щодо розміру
відшкодування моральної шкоди в повній
мірі відповідають обставинам справи, є
обґрунтованими, а тому, на думку
судової колегії, є правильними.

Інші доводи апеляційної скарги його
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст.
314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія
суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червноградського міського
суду Львівської області від 21 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішення законної сили.

Головуючий:
Бермес І.В.

Судді:
Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.