Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1418/14
Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрюк О.В.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 05 лютого 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
оліяжиркомбінат» про визнання
незаконними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
вищевказаним позовом.

В позові зазначив, що з 1995 р. перебував у
трудових відносинах з ПАТ «Запорізький
оліяжиркомбінат», працював на посаді
слюсаря миловарної дільниці, в
подальшому з 17.02.2003 р. був переведений
вантажником в залізничний цех. В 2002 р.
був визнаний інвалідом ІІІ групи
загального захворювання у зв'язку з
захворюванням опорно-рухового апарату.

16.08.2007 р., прийшовши на роботу, що
підтверджується журналом передачі
змін майстрами залізничних цехів, під
час виконання робіт з комплектації
залізничних шпал отримав виробничу
травму внаслідок падіння шпали на ногу,
в результаті чого було нанесено
ушкодження основної фаланги
середнього пальця лівої стопи.

За наслідками травми був встановлений
остаточний діагноз: забиття лівої
стопи, закритий перелом основної
фаланги 3 пальця лівої стопи.

Після зазначеної події, звернувся до
медичного пункту відповідача, де його
було оглянуто медсестрою, відібрано
пояснення та направлено до 8
поліклініки на прийом до травматолога.

Надалі, ним та медичною сестрою про
подію, що сталася, було повідомлено
виконувача обов'язки змінного майстра.

Після здійснення первинного
обстеження, вказаний представник
відповідача відвідав лікувальний
заклад разом з іншими посадовими
особами відповідача і, скориставшись
його безпорадним станом, внаслідок
отриманої травми, загального стану
здоров'я, скрутного матеріального
становища, тобто подальшої
необхідності продовження трудових
відносин, фактично змусив його
написати пояснення, зазначаючи
спотворені факти, відповідно до яких,
травма була отримана ним за територією
відповідача, а саме - по дорозі до
роботи.

Відповідні пояснення були відібрані
також у інших членів бригади, тобто
осіб, що перебували у трудових
відносинах з відповідачем, внаслідок
чого, було складено акт невиробничої
травми за формою НТ, затверджені
Постановою КМУ від 21.03.2001 р., що була
чинна на момент події.

28.09.2007 р. лікарняний за зазначеною
травмою був закритий, проте після
цього, внаслідок суттєвого погіршення
стану здоров»я, викликаного даною
травмою та інвалідністю, його
неодноразово госпіталізували.

Неодноразові звернення до відповідача,
правоохоронних та контролюючих
органів з вимогою провести
розслідування нещасного випадку на
виробництві, з відповідним складанням
акту форми Н-1 були залишені без
задоволення, а їх результатом стало
його звільнення з роботи на підставі п.1
ст.40 КЗпПУ.

Посилаючись на вказані обставини,
просив визнати неправомірними дії
(бездіяльність) відповідача щодо
нездійснення розслідування нещасного
випадку, що стався з ним 16.08.2007 р.;
визнати незаконним та скасувати акт
невиробничої травми форми НТ;
зобов'язати відповідача провести
розслідування нещасного випадку, що
стався з ним 16.08.2007 р., з відповідним
оформленням документів у порядку,
визначеному Постановою КМУ від 30.11.2011 р.
за №1232.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені вимоги, просив задовольнити
позов з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позовних вимог через
їх недоведеність з підстав, викладених
в письмових запереченнях (а.с.52-54).

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький оліяжиркомбінат» про
визнання незаконними дій та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовивши у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з
наступного.

Як встановлено судом і таке вбачається
з матеріалів справи, ОСОБА_3 станом на
16.08.2007 р. працював вантажником в ЗДцеху
ЗАТ «Запорізький оліяжиркомбінат»
(а.с.17 зв., 18).

16.08.2007 р. він отримав травму - закритий
перелом проксимальної фаланги 3 пальця
лівої стопи, що підтверджено висновком
спеціаліста № 350/с від 27.02.2009 р. (а.с.25-26).

Відповідачем ПАТ «ЗОКЖ» були здійснені
заходи по розслідуванню нещасного
випадку, що стався з ОСОБА_3 16.08.2007 р.
Викладене підтверджено актом про
нещасний випадок невиробничого
характеру № 58 від 22.08.2007 р. (а.с.41), з
якого вбачається, що позивач отримав
травму у зв'язку з особистою
необережністю на залізничній
платформі «Мотор Січ» по дорозі на
місце роботи, травму визнано не
пов'язаною з виробництвом, листок
непрацездатності оплачений у повному
обсязі. Висновок акту ґрунтувався на:
поясненнях ОСОБА_3 від 16.08.2007 р. (а.с.40), в
яких зазначається, що травма отримана
ним по дорозі на місце роботи на
залізничній станції Мотор Січ»;
поясненнях інших працівників
залізничного цеху ПАТ «ЗОЖК», в яких
зазначалось про необізнаність щодо
травми ОСОБА_3 під час виконання роботи
16.08.2007 р.

25.09.2007 р. після надання позивачем
листків непрацездатності № 003512 та 138050
(а.с.37, 38), ПАТ «ЗОЖК» звернулось до
головного лікаря міської поліклініки
№ 8 з вимогою внести зміни до листків
непрацездатності (а.с.39), враховуючи
надані ОСОБА_3 пояснень та складеного
акту № 58.

Листки непрацездатності № 003512 та 138050
містять причину непрацездатності:
«невиробнича травма, отримана по
дорозі на роботу».

Правомірність прийнятого ПАТ «ЗОЖК»
рішення, яке відображено в акті № 58 від
22.08.2007 р., підтверджено результатами
численних перевірок за заявою
позивача, а саме: актом оперативної
перевірки (обстеження) територіального
управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Запорізькій області № 26 від 11.06.2008 р.
(а.с.42-43); листом прокуратури
Шевченківського району м.Запоріжжя №
166-08 від 19.06.2008 р. (а.с.44); актом
оперативної перевірки (обстеження)
територіального управління державного
комітету України з промислової
безпеки, охорони праці та гірничого
нагляду по Запорізькій області № 68 від
02.09.2010 р. (а.с.45); актом оперативної
перевірки (обстеження) територіального
управління державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду по
Запорізькій області № 14 від 02.03.2011 р.
(а.с.46).

За результатами вищевказаних
перевірок встановлено, що жодного
порушення при складанні акту про
нещасний випадок невиробничого
характеру № 58 від 22.08.2007 р. не виявлено.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків
доказування і подання доказів регулює
ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач стверджував, що 16.08.2007 р. з ним
стався нещасний випадок під час
виконання трудових обовєязків на ПАТ
«Запорізький оліяжиркомбінат» за
обставин, викладених в позовній заяві.

В процесі розгляду справи належних та
допустимих доказів таких тверджень
ОСОБА_3 здобуто не було. Навпаки,
переліченими вище письмовими доказами
такі доводи ОСОБА_3 спростовуються.

Допитаний в судовому засіданні за
клопотанням позивача свідок ОСОБА_4
пояснив, що 16.08.2007 р. він виконував
обов'язки майстра з/д цеху. ОСОБА_3
з»явився на роботу вчасно, на стан
здоров'я не скаржився. В післяобідній
час до нього підійшов ОСОБА_3 та
поскаржився на болі в нозі. Він виписав
позивачу записку для того, щоб його
пропустили через прохідну комбінату до
лікарні. Про обставини отримання
травми ОСОБА_3 під час виконання
трудових обов'язків йому нічого не
відомо.

Підстав сумніватись в достовірності
пояснень осіб, які працювали разом з
ОСОБА_3 16.08.2007 р. та надали відповідні
письмові пояснення, та у свідченнях в
судовому засіданні свідка ОСОБА_4,
судом не встановлено.

Письмові докази надані позивачем в
обґрунтування позову - запис в медичній
картці (а.с.21-23) та висновок експертизи
(а.с.25-26) в частині місця отримання
тілесних ушкоджень, суд оцінює
критично, оскільки в зазначених
документах обставини викладені з
пояснень позивача, які не знайшли свого
підтвердження в процесі розгляду
справи.

При вирішенні клопотання представника
відповідача про застосування до
спірних правовідносин строку позовної
давності суд виходив з наступного.

П.11 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове
рішення у цивільній справі» судам
роз»яснено, що встановивши, що строк
для звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самосійною підставою для
цього.

На підставі викладеного, суд відмовив
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
через їх недоведеність.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи апелянта, аналогічні доводам
позивача у суді першої інстанції, не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, тому підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: