АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/7290/13-ц
Провадження № 22-ц/774/727/К/14
Категорія № 52 ( І )
Доповідач Грищенко Н.М.
20 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
головуючого - судді : Грищенко Н.М.,
суддів : Братіщевої Л.А., Турік В.П.,
при секретарі - Булах К.А.
за участю: представника відповідача
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" - Ременюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4,
яка діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення
Саксаганського районного суду м.
Кривого Рогу від 13 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг", третя особа
- Первинна організація профспілки
трудящих металургійної і
гірничодобувної промисловості України
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг», про
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг"), третя
особа: Первинна організація профспілки
трудящих металургійної і
гірничовидобувної промисловості
України Публічне акціонерне
товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг"
(надалі- ПО ПМГУ ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг») про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 27 січня 2000 року був
прийнятий на роботу в Криворізький
державний гірничо - металургійний
комбінат «Кріворіжсталь»
(правонаступником, якого є ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг»), де
працював вантажником цеху
громадського харчування і торгівлі
металургійного виробництва. Останнє
місце роботи вантажник куща їдальні
№ 4 управління громадського харчування
і торгівлі департаменту з персоналу.
Наказом від 02 вересня 2013 року № 1036/л
він був звільнений з підприємства у
зв'язку зі скороченням штату
працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40
Вважає своє звільнення незаконним,
проведеним із порушенням встановленої
законом процедури, під час
пропонування іншої роботи порушено п.
4.3 колективного договору, йому не було
запропоновано робочі місця працівниць
УГХіТ, які на той час перебували у
відпустках по догляду за дітьми до
досягнення останніми 3-х і 6-ти річного
віку; накази від 26 березня 2013 року № 401
«Про внесення змін в організаційну
структуру управління підприємства» та
від 22 квітня 2013 року № 540 «Про
вивільнення працівників» прийняті з
порушенням п. 2.15 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2011-2012 роки, ст. 13 Конвенції
МОП №158, ст. 22 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», ст. 39 Закону України «Про
зайнятість населення», пунктів 4.1 та 9.6
колективного договору.
Позивач ОСОБА_5 просив визнати
незаконним і скасувати наказ від 02
вересня 2013 року № 1036/л про його
звільнення, поновити його на роботі на
посаді вантажником Їдальні № 4 куща
їдальні № 4 управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» та стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 1669,91 грн.
Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2014
року ОСОБА_5 відмовлено в задоволені
позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення заявлених позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права при винесенні
рішення та невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Суд першої інстанції, зробив невірний
висновок, щодо необґрунтованості
рішення профспілки про відмову у
наданні згоди на звільнення позивача.
Такий висновок суду не відповідає
обставинам справи, так як фактично
первинна організація профспілки,
членом якої є позивач, навів розгорнуті
мотиви відмови з надання згоди на
звільнення з посиланням на норми
законодавства, які були порушенні
підприємством.

Крім того, рішення суду ухвалено без
урахування колективного договору, а
саме: п. 2.15 Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2011-2012 роки, ст. 22 Закону
України "Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності", ст. 39
Закону України "Про зайнятість
населення", п. 4.1, 9.6 Колективного
договору ПАТ "АМКР на 2007-2008 роки.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник відповідача ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» просить
рішення суду залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 з
28 січня 2000 року згідно наказу № 7 був
прийнятий на роботу в Криворізький
державний гірничо- металургійний
комбінат «Криворіжсталь»
(правонаступником, якого є ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг»)
вантажником цеху громадського
харчування і торгівлі металургійного
виробництва.

Розпорядженням № 567 від 03 вересня 2012
року позивача переведено до
управління громадського харчування
та торгівлі вантажником їдальні № 4,
куст їдальні № 4 ( а.с. 13).

Матеріалами справи встановлено, та не
оскаржується сторонами, що позивач є
членом Первинної організації
профспілки трудящих металургійної і
гірничовидобувної промисловості
України Публічне акціонерне
товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Згідно наказу № 1036 /л від 02 вересня 2013
року позивач ОСОБА_5 був звільнений з
підприємства за скороченням штату на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.(а.с 13-15
том 1)

Підставою для видачі наказу про
звільнення ОСОБА_5 був наказ по
підприємству № 401 від 26.03.2013 "Про
внесення змін до організаційної
структури управління підприємства",
яким передбачалось виключення зі
штатного розкладу та організаційної
структури управління підприємства ПАТ
"АМКР" управління громадського
харчування і торгівлі департаменту з
персоналу (далі - УГХіТ) загальною
чисельністю 582 одиниць. Цим наказом
зазначалась причина виключення УГХіТ з
організаційної структури підприємства
та скорочення штату працівників, яка
полягала в передачі непрофільних для
гірничо-металургійного підприємства
функцій з харчування працівників та
передбачалось, що функції з харчування
працівників передаються ТОВ
"КорпусГрупп Комтек", яке стало
переможцем тендеру на надання цих
послуг. (а.с.15 том 1).

Даним наказом передбачена можливість
за згодою працівників їх звільнення за
п. 5 ст. 36 КЗпПУ по переводу на роботу до
ТОВ "КорпусГрупп Комтек", а також
грошові виплати за рахунок власника
особам, які виявили бажання
звільнитися по переводу до ТОВ
"КорпусГрупп Комтек".

По підприємству ПАТ "АрселорМіттал
Кривий Ріг" 22 квітня 2013 року видано
наказ № 540 "Про вивільнення
працівників", згідно якого наказано
виключити з 26.06.2013р. із організаційної
структури управління ПАТ
"АрселорМіттал Кривий Ріг" і штатного
розпису підприємства управління
громадського харчування і торгівлі
департаменту з персоналу, яке включає в
себе професійні назви робіт і посад, що
маються в ньому, з передачею виконання
функцій громадського харчування і
торгівлі ТОВ "КорпусГрупп Комтек" на
умовах договору про надання послуг.
Пунктами 6, 7 наказу № 540 передбачено
звільнення вивільнюваних працівників
управління громадського харчування і
торгівлі департаменту з персоналу за п.
1 ст. 40 Кодексу законів про працю
України (а.с.16-17 том 1). З вказаними
наказами позивача ознайомлено 23
травня 2013 року (а.с.18 зворот том 1).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволені позову про
поновлення на роботі і стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд першої інстанції врахував
вимоги ст. ст. 64,65 Господарського
кодексу України, які передбачають
самостійність підприємства у
вирішенні питань стосовно
організаційної структури, чисельності
та штатного розпису та виходив з
відсутності порушень процедури
звільнення з роботи позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої
інстанції щодо відмови в позові з
наступних підстав.

Частиною 3 ст. 64 ГКУ, передбачено, що
підприємство самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників та штатний
розпис.

Відповідно до ч.2 ст. 65 ГКУ власник
здійснює свої права щодо управління
підприємством безпосередньо або через
уповноважені ним органи відповідно до
статуту підприємства.

Згідно п. 8.4.1 Статуту ПАТ "АМКР"
одноособовим виконавчим органом
підприємства є генеральний директор
підприємства, який здійснює управління
поточною діяльністю підприємства та до
компетенції якого належить виконання
питань пов'язаних з поточною
діяльністю товариства.

Аналізуючи положення Статуту ПАТ
"АМКР", суд приходить до висновку, що
рішення щодо внесення змін до
організаційної структури підприємства
одноособово приймає генеральний
директор, який представляє виконавчий
орган юридичної особи. Ні
законодавство, ні Статут ПАТ "АМКР" не
передбачають необхідності погодження
питання щодо запровадження змін в
організаційній структури підприємства
з профспілками.

Тому колегія судів вважає, що суд
першої інстанції врахував
вищезазначені норми законодавства та
Статуту підприємства, та прийшов до
вірного висновку щодо того, що
підприємство не повинно узгоджувати з
будь-яким органом, в тому числі із
профспілковими організаціями,
питання своєї організаційної
структури, штатної чисельності, а
керівник підприємства одноособово
вирішує ці питання.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги, щодо безпідставності
скорочення штату з огляду на те, що
роботу яку виконували працівники,
посади яких підлягають виключенню із
штатного розпису, буде виконувати ТОВ
«КорпусГрупКомтек», вони
спростовуються матеріалами справи.

Так відповідно до договору №1450 від
22.04.2013р., укладеному між ТОВ
"КорпусГрупп Комтек" та ПАТ "АМКР"
вбачається, що між сторонами існує
цивільно-правовий договір підряду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що у
відповідача, відповідно до наказу №401,
відбулися зміни в організаційній
структурі підприємства, а саме: УГХіТ
було виведено з організаційної
структури підприємства, скасовані усі
посади, що були передбачені штатним
розкладом цієї структури у кількості 582
одиниці.

Зміни в організації виробництва
позначилися в тому, що функції з
харчування працівників були передані
іншому підприємству, з яким позивач
уклав договір на надання послуг з
харчування з ТОВ "КорпусГрупп Комтек".
Відповідно до умов даного договору ТОВ
"КорпусГрупп Комтек" гарантувало
прийом працівників УГХіТ по переводу
на це підприємство.

Колегія суддів не може погодитись з
доводами апеляційної скарги позивача
щодо порушення судом першої
інстанції норм ст.. 22 ЗУ «Про професійні
спілки, їх права та гарантії
діяльності», стосовно інформування
роботодавцем профспілкові організації
про намічувані звільнення працівників
та обговорення і проведення
консультацій з профспілками про заходи
щодо запобігання звільненню
працівників.

Позивач ОСОБА_5 був ознайомлений з
наказом № 540 від 22.04.2013 року «Про
вивільнення працівників», та був
обізнаний про можливість переведення
до ТОВ «КорпусГрупп Комтек» на роботу
за його спеціальністю, та позивач, як і
усі інші працівники УГХіТ буде мати
соціальні гарантії, що передбачені
наказом № 401 у разі переведення до ТОВ
«КорпусГрупп Комтек».

Судом першої інстанції було
встановлено, що про наступне
вивільнення ОСОБА_5 персонально був
попереджений, йому видано на руки
оригінал Попередження № 392 про
намічене звільнення та запропоновано
іншу роботу, перейти на запропоновані
йому вакантні робочі місця. Позивач
відмовився, та відмовився від
ознайомлення зі списками вакантних
робочих місць. Крім того позивач
відмовився розглянути запропоновану
пропозицію звільнення з переводом в
ТОВ " КорпусГрупп Комтек" зі
збереженням рівня заробітної плати та
всіх пільг та компенсацій
передбачених діючим на підприємстві
колективним договором на протязі 1
року.

Як зазначено в позовній заяві, 23
травня 2013 року та 25 липня 2013 року
позивачу була запропонована інша
робота на ПАТ " Арселор Міттал Кривий
Ріг" із числа вакансій , а також йому
було запропоновано звільнення з
підприємства з переводом до ТОВ "
КорпусГрупп Комтек", однак від
запропонованого він відмовився, що не
оскаржувалось в судовому засіданні.
Отже відповідач не допустив порушення
передбаченого законодавством 2-х
місячного строку попередження, так як
про наступне вивільнення позивача
попереджено 23травня 2013 року , а
звільнений він 02 вересня 2013 року ,
тобто пройшло більше 3 місяців.

ОСОБА_5 ознайомлений про заплановане
вивільнення, та що в разі незгоди з
переведенням до ТОВ «КорпусГрупп
Комтек», або на іншу роботу в межах
підприємства, він може бути звільнений
по п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Колегія вважає, що ухвалюючи рішення
про відмову в позові, суд першої
інстанції обґрунтовано взяв до уваги
те, що згідно вимог ст..49-2 КЗпП України
відповідачем було запропоновано
ОСОБА_5 вакансії, що були на
підприємстві станом на 25.07.2013 року, але
від ознайомлення зі списком вакансій
та переведенням на роботу з числа
запропонованих позивач відмовився.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів вважає, що порядок вивільнення
працівників відповідачем не порушений.
Позивач відмовився від переведення на
запропоновані вакантні місця, як на
самому підприємстві, так і у ТОВ
"КорпусГрупп Комтек".

Посилання представника позивача в
апеляційній скарзі з приводу того, що
відповідач не мав права на звільнення,
так як не отримав згоду виборного
органу первинної організації
профспілки, так як відмова в наданні
згоди на звільнення була обґрунтованою
і відповідач не згоден тільки з
мотивами відмови, спростовується
обґрунтованими висновками суду першої
інстанції в цій частині

Так відповідно до вимог ч.7 ст. 43
КЗпПУ, яка передбачає, що рішення
виборного органу первинної
профспілкової організації про відмову
в наданні згоди на розірвання
трудового договору повинно бути
обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні
немає обґрунтування відмови в наданні
згоди на розірвання трудового
договору, власник або уповноважений
ним орган має право звільнити
працівника без згоди виборного органу
первинної профспілкової організації.

Зазначена норма КЗпПУ передбачає право
власника звільнити працівника без
згоди виборного органу профспілкової
організації, якщо відмова в наданні
згоди на звільнення працівника була
необґрунтованою.

Під обґрунтованою відмовою
профспілкового органу слід розуміти
таку думку, яка ґрунтується на
відповідних нормах трудового
законодавства.

Необґрунтованою відмовою
профспілкового органу вважається
відмова, якщо в рішенні профспілки не
має посилань на порушення роботодавцем
норм трудового законодавства щодо
підстав і порядку вивільнення
працівника.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку
рішенню виборного органу профспілки,
яким відмовлено в наданні згоди на
звільнення позивача (протокол №167 від
23.07.2013р.), вірно дійшов до висновку, що в
рішенні профспілка посилається на
нормативні акти, які не регулюють
правовідносини між позивачем та
відповідачем, а стосуються відносин
між відповідачем та профспілкою.
Рішення профспілки не містить посилань
на порушення відповідачем п. 1ст. 40
КЗпПУ та ст. 49-2 КЗпПУ, тому колегія
суддів вважає, що відповідач не отримав
обґрунтованої відмови в наданні згоди
на звільнення позивача.

Інші доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, не можуть бути
взяті до уваги, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку та ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення судом ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді