Провадження № 2/750/204/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

13 січня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого судді Рахманкулової
І.П.

при секретарі Разумейко К.М.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення коштів та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

у листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення 50 000 грн., не сплачених на
виконання договору від 01.06.2013 року.
Підставою позову позивач зазначив
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором.

В свою чергу ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в
якому просить стягнути з відповідача
заборгованість за борговою розпискою
від 22.06.2007 року в сумі 60600 грн., а також 10
000 грн. в рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою замість ОСОБА_2
платежів за кредитним договором від
22.06.2007 року, укладеним між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
суд його задовольнити у повному обсязі.
При вирішенні зустрічного позову
представник позивача поклався на
розсуд суду, зазначивши, що позивач не
заперечує факту отримання ним від
відповідача коштів за борговою
розпискою від 22.06.2007 року та факту
сплати ОСОБА_3 коштів за кредитним
договором від 22.06.2007 року, укладеним між
ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання подав клопотання про розгляд
справи без його участі, просить його
вимоги за зустрічним позовом
задовольнити у повному обсязі, а у
первісному позові ОСОБА_2 відмовити.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

01.12.2006р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було
укладено договір комісії, за умовами
якого ОСОБА_3 доручив ОСОБА_2 від його
імені та за рахунок коштів комітента
знайти та придбати у м. Чернігові дві
квартири для подальшого їх переведення
в нежитловий фонд та використання в
якості офісних чи адміністративних
приміщень (а.с.3-4)

27.12.2006р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 кошти
в сумі 11867 грн., що підтверджується
розпискою, оригінал якої міститься в
матеріалах справи на а.с. 69. Як зазначив
у позовній заяві позивач, ці кошти ним
було використано при розрахунку з
продавцями при укладенні 27.12.2006 року
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, чого не заперечує відповідач.
Факт цільового використання ОСОБА_2
отриманих від ОСОБА_3 коштів в сумі 11867
грн. за вказаною розпискою на придбання
квартири підтверджується договором
купівлі - продажу від 27.12.2006 року, де в п.
2.1 договору зазначена ціна продажу
квартири 11867 грн., що співпадає з
розміром коштів, отриманих ОСОБА_2 від
ОСОБА_3 за борговою розпискою від 27.12.2006
року.

Також 27.12.2006р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3
кошти в сумі 12623 грн., що
підтверджується оригіналом розписки
на а.с.68. Як зазначив в судовому
засіданні представник позивача, ці
кошти були використані позивачем для
розрахунку з попередніми власниками
квартири АДРЕСА_2 при укладенні
договору купівлі-продажу від 27.12.2006р.,
чого не заперечує відповідач. Вказане
також підтверджується змістом
договору купівлі-продажу від 27.12.2007р., у
п. 2.1 якого вказано такий же розмір
коштів, що і в розписці.

Оскільки придбання двох вказаних
квартир відбулося за рахунок коштів,
отриманих ОСОБА_2 від ОСОБА_3, то за
положеннями вищезгадуваного договору
комісії ці квартири ОСОБА_2 повинен був
оформити на ім'я ОСОБА_3, проте не
виконав цю умову правочину і виступив
при укладенні договорів від власного
імені та зареєстрував за собою у
подальшому право власності на ці
квартири.

22.06.2007р. ОСОБА_2 придбав на своє ім'я
квартиру АДРЕСА_1. При цьому ним також
було використано при розрахунку з
попередніми власниками кошти в сумі 60600
грн., які він отримав від ОСОБА_3 за
розпискою від 22.06.2007р., що узгоджується
з положеннями п. 3 договору
купівлі-продажу від 22.06.2007р. та змістом
розписки від 22.06.2007р., виданої ОСОБА_2,
оригінал якої є в матеріалах справи на
а.с. 67.

Крім того, при розрахунку за придбання
цієї квартири було використано кошти в
сумі 242000 грн., отримані ОСОБА_2 за
кредитним договором від 22.06.2007р.,
укладеним між ОСОБА_2 і ПАТ КБ
«Приватбанк» (а.с.60-62). При цьому, як
пояснив у судовому засіданні
представник позивача, у період із
22.06.2007р. і до 01.04.2010р. усі платежі за цим
кредитним договором (основна сума
боргу, проценти тощо) сплачувалися, на
підставі домовленості між сторонами,
не ОСОБА_2, а ОСОБА_3 виключно за рахунок
коштів останнього, а кошти ОСОБА_2 при
погашенні кредиту в цей період не
використовувалися.

У подальшому три зазначені вище
квартири було переведено в нежитловий
фонд та переобладнано в єдине
приміщення, що підтверджується
декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації та свідоцтвом про право
власності від 22.05.2013р. (а.с. 57-59)

01.06.2013р. між сторонами укладено договір
(а.с.8), за яким вони домовились на
підставі ч. 2 ст. 604 ЦК України здійснити
заміну своїх зобов'язань за зазначеним
вище договором комісії від 01.12.2006р., а
саме: ОСОБА_2 зобов'язався подарувати
об'єкт нерухомості по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 в
рахунок виконання частини його
зобов'язань за договором комісії, а
ОСОБА_3 у свою чергу зобов'язався у
строк не більше 30 календарних днів з
часу підписання договору сплатити
ОСОБА_2 242000 грн. у рахунок відшкодування
витрат останнього на сплату кредиту за
вказаним вище кредитним договором від
22.06.2007р.

На виконання умов договору від 01.06.20013р.
ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 об'єкт
нерухомості по АДРЕСА_1 за договором
дарування від 13.06.2013 року, а ОСОБА_3
сплатив ОСОБА_2 частину із 242000 грн., а
саме 192000 грн., що підтверджується
розпискою ОСОБА_2 від 15.11.2013р. (а.с.7).

На підставі встановлених судом
обставин суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України
сторони мають право укласти договір,
який не передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Тобто, хоча такий вид договору, який
укладено сторонами 01.06.2013р., не
передбачено положеннями цивільного
законодавства, проте він відповідає
його вимогам, укладений в письмовій
формі та підписаний сторонами, і
відсутні передбачені законом підстави
вважати його нікчемним, тому на
підставі цього правочину в силу ст. 509
ЦК України між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виникли
зобов'язання.

Як передбачено ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 529 ЦК України зобов'язання
може виконуватися частинами, проте ст.
530 ЦК України зазначає, що воно повинно
бути виконано у строк, передбачений
правочином.

Тому, незважаючи на часткову сплату
ОСОБА_3 коштів на виконання положень п.
1.1 договору від 01.06.2013р., ним прострочено
виконання своїх зобов'язань за цим
договором, оскільки він у встановлений
строк (до 01.07.2013р.) не сплатив ОСОБА_2
кошти в повному обсязі. У зв'язку з цим з
ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2
кошти в сумі 50000 грн.

При цьому судом враховано й те, що
договором від 01.06.2013р. сторони не
врегулювали свої правовідносини за
розпискою від 22.06.2007р., не здійснили
заміну правовідносин за нею на нові, не
зарахували зустрічні однорідні вимоги,
а тому відсутні підстави для
припинення зобов'язань ОСОБА_2 на
підставі глави 50 ЦК України.

Що стосується вимог за зустрічним
позовом, то вони також підлягають
задоволенню, оскільки зі змісту
розписки від 22.06.2007р. (а.с. 67) вбачається,
що ОСОБА_2 взяв ці кошти для розрахунку
при придбанні квартири АДРЕСА_1, але
брав їх у борг і зобов'язувався
повернути рівними частками у певний
строк, який уже сплинув. Тому згідно ст.
ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України ОСОБА_2
прострочив виконання взятого на себе
зобов'язання. Оскільки це зобов'язання
в подальшому не було припинено у
спосіб, визначений главою 50 ЦК України,
то слід стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 60600 грн. боргу за розпискою від
22.06.2007 року.

Обґрунтовані й вимоги ОСОБА_3 про
стягнення з ОСОБА_2 коштів, які було
сплачено позивачем за зустрічним
позовом замість ОСОБА_2 за кредитним
договором від 22.06.2007р.

Згідно ст. 1158 ЦК України якщо майновим
інтересам іншої особи загрожує
небезпека настання невигідних для неї
майнових наслідків, особа має право без
доручення вчинити дії, спрямовані на їх
попередження, усунення або зменшення.
Особа, яка вчинила дії в майнових
інтересах іншої особи без її доручення,
зобов'язана при першій нагоді
повідомити її про свої дії. Якщо ці дії
будуть схвалені іншою особою, надалі до
відносин сторін застосовуються
положення про відповідний договір.

Оскільки в разі несплати ОСОБА_2 коштів
за кредитним договором у визначений
сторонами строк, його майновим
інтересам загрожувала небезпека,
настання невигідних для нього майнових
наслідків шляхом звернення стягнення
на квартиру, яка була передана в
іпотеку для забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
від 22.06.2007р. та стягнення всієї суми
кредиту достроково, то ОСОБА_3
правомірно було вчинено дії в
інтересах ОСОБА_2 шляхом сплати усіх
передбачених кредитним договором від
22.06.2007р. платежів у період з 22.06.2007р. по
01.04.2010р.

На підставі ч. 1 ст. 1160 ЦК України особа,
яка вчинила дії в майнових інтересах
іншої особи без її доручення, має право
вимагати від цієї особи відшкодування
фактично зроблених витрат, якщо вони
були виправдані обставинами, за яких
були вчинені дії.

У зв'язку з тим, що ці дії ОСОБА_3 було
схвалено ОСОБА_2 що підтвердив у
судовому засіданні його представник,
то до правовідносин, що виникли між
сторонами, слід застосовувати
положення ЦК України про зобов'язання,
а саме ст. ст. 11, 526, 610, 612 ЦК України, і
слід стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 кошти в рахунок часткового
відшкодування витрат ОСОБА_3 на сплату
платежів замість ОСОБА_2

Оскільки згідно ст. 11 ЦПК України
позивач самостійно розпоряджається
своїми вимогами і суд не має права
вийти за межі позовних вимог, то слід
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
кошти в сумі 10000 грн., незважаючи на те,
що ОСОБА_3 сплатив замість ОСОБА_2 в
період із 22.06.2007р. по 01.04.2010р. значно
більшу суму коштів за кредитним
договором від 22.06.2007 року.

У зв'язку із задоволенням як
первісного, так і зустрічного позовів,
сторонам мають бути відшкодовані
понесені судові витрати по сплаті
судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209,
213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 610,
612, 617, 1046, 1047, 1049, 1053, 1158, 1159, 1160 ЦК України,
суд-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 50 000 грн. (п'ятдесят тисяч
гривень) за договором від 01.06.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500
грн. на відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 заборгованість за розпискою від
22.06.2007 року в сумі 60600 грн. та 10 000 грн. в
рахунок відшкодування витрат,
пов'язаних зі сплатою платежів за
кредитним договором від 22.06.2007 року,
укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2, а всього 70600 грн. (сімдесят тисяч
шістсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 706
грн. на відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Суддя
І.П.Рахманкулова