Справа № 219/8956/2013-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2013 року Артемівський міськрайонний
суд Донецької області у складі:

головуючої судді Воробйової І.В.

при секретарі Бібік Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Артемівську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Артемівської міської ради про
встановлення права власності за
набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про визнання права власності
за набувальною давністю, і в судовому
засіданні, підтримавши свої позовні
вимоги, зазначила, що 31 травня 1988 року
ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу
продав недобудований будинок
готовністю 13% за адресою: м.Артемівськ,
провулок Котовського, 10 своєму брату –
ОСОБА_5, який його добудував та ввів в
експлуатацію. 27 травня 2002 року було
видано свідоцтво про право власності
на зазначений будинок на ім’я ОСОБА_5 В
2002 році ОСОБА_5 виїхав на постійне місце
мешкання в м.Новомосковськ, доручив
своїй матері ОСОБА_6 продати належний
йому будинок. Мати позивачки, ОСОБА_7,
придбала для неї вказаний будинок,
заплатила ОСОБА_6 обумовлену суму, а та,
в свою чергу, передала їй ключі від
будинку та документи на будинок, між
ними була досягнена домовленість про
те, що нотаріальне оформлення договору
купівлі-продажу буде здійснено
одночасно з вселенням її до будинку. З
2002 року вона та члени її родини
мешкають в будинку. ОСОБА_5 видав
довіреність своїй матері на продаж
належного йому будинку, однак ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 померли, договір
купівлі-продажу не був оформлений
нотаріально. ОСОБА_5 запевнив її в
телефонній розмові, що приїде з Росії
та оформлять договір належним чином,
однак 12.12.2012р. ОСОБА_5 помер, З липня 2002
року по теперішній час вона проживає в
будинку за адресою: м.Артемівськ,
провулок Котовського, 10, утримує
будинок, виконує поточний та
капітальний ремонт, сплачує комунальні
послуги. Всі сусіди та комунальні
служби вважають її власником
зазначеного будинку. Вважає що
оскільки вона добросовісно заволоділа
вказаним будинком, відкрито та
безперервно володіє ним більше десяти
років, тому придбала право власності на
вказаний будинок. Просить суд визнати
за нею право власності за набувальною
давністю на будинок № 10 по вул..
Котовського в м. Артемівську.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені
вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача -
Артемівської міської ради ОСОБА_3 в
судовому засіданні заявлені позовні
вимоги визнав повністю, не заперечував
проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення, дослідивши
матеріали справи, вважає, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_4 продав ОСОБА_5 недобудований
житловий будинок, готовністю 13% за
адресою: м.Артемівськ, провулок
Котовського. 10, розташований на
земельній ділянці площею 540кв.м, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 31 травня 1988 року,
посвідченим Першою державною
нотаріальною конторою. 27 травня 2002 року
ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право
власності на будинок за адресою:
м.Артемівськ, провулок Котовського, 10,
свідоцтво видано на підставі рішення
виконкому Артемівської міської ради
від 17 квітня 2002 року за №259. Зазначений
жилий будинок зареєстрований в
Артемівському бюро технічної
інвентаризації на праві особистої
власності за ОСОБА_5 та записаний в
реєстрову книгу №32 за реєстровим № 4850
27 травня 2002 року. 06 червня 2002 року
Артемівським бюро технічної
інвентаризації видано технічний
паспорт на жилий будинок за адресою:
м.Артемівськ, провулок Котовського, 10
на ім’я ОСОБА_5 ОСОБА_5 помер 12 грудня 2012
року, що підтверджується свідоцтвом
про смерть, виданим 14 грудня 2012 року.
Згідно даних з реєстру спадкових справ
та архівних даних Першої Артемівської
державної нотаріальної контори на
майно ОСОБА_5, який помер 12.12.2012р.
спадкова справа не відкривалась, ніхто
не звертався до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Згідно
довідки КП «Артемівське БТІ» право
власності на будинок за адресою:
м.Артемівськ, провулок Котовського, 10
зареєстровано за ОСОБА_5

ОСОБА_1 та члени її родини фактично
мешкають з липня 2002 року по теперішній
час в м.Артемівську, провулок
Котовського, 10, ОСОБА_1 утримує
зазначений будинок та оплачує
комунальні послуги, про що 23.10.2013р.
складено акт головою суспільного
квартального комітету №15
м.Артемівська в присутності двох
сусідів ОСОБА_1

Судом також встановлено, що позивачка
самостійно повністю користується та
володіє зазначеним будинком, лагодить,
підтримує в охайному, придатному до
експлуатації стані, використовує як
господар для власних потреб за його
цільовим призначенням. Кошти, які вона
використовує для ремонту, підтримання
охайного стану, чистоти та догляду за
будинком, є її особистими. Більш 10 років
вона користується будинком відкрито,
безперервно, як своїм.

Таким чином, встановлено, що володіння
даним житловим будинком є відкритим,
очевидним для усіх третіх осіб, які
мають можливість спостерігати за ним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Набувальна давність визначається як
засіб закріплення майна за суб’єктами,
що ним володіють, у випадках, коли вони
не мають можливості через певні
обставини підтвердити підстави
виникнення прав, а також в інших
ситуаціях. Право власності за
набувальною давністю може бути набутим
як на безхазяйні речі, так і на майно,
яке належить за правом власності іншій
особі.

Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

При цьому п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України
встановлено, що правила ст. 344 ЦК
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з
1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України
поширюються на правовідносини, що
виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати
право власності за набувальною
давністю суд може не раніше 1 січня 2011
року.

У відповідності зі ст.331 ЦК України
право власності на нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, спорудження
і т.п.), що відповідно до закону підлягає
державної реєстрації, виникає з
моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 п.10 ст.346 ЦК України
право власності припиняється у разі
припинення юридичної особи чи смерті
власника.

Разом з тим, ст.344 ЦК України, як
підстава позову, передбачає перехід
права власності від однієї особи до
іншої шляхом припинення права
власності попереднього власника та
визнання цього права за особою, щодо
якої витримані вимоги щодо відкритого,
безперервного володіння нерухомим
майном протягом десяти років.

Оскільки, в судовому засіданні було
беззаперечно встановлено, що позивач
користується житловим будинком з липня
2002 року, тобто понад 10 років, суд вважає
за можливе застосувати статтю 344
Цивільного кодексу України.
Добросовісність заволодіння
підтверджується наданими
правовстановлюючими документами на
будинок, їх обсягом, що вказує на
добровільність передачі їх власником
будинку ОСОБА_5 позивачу. Відкритість
та безперервність підтверджується
фактом проживання у даному будинку з
липня 2002 року по даний час, що знайшло
своє підтвердження у судовому
засіданні. В свою чергу, визнання права
власності за рішенням суду на даний
житловий будинок за позивачем є
підставою для припинення та скасування
реєстрації права власності
попереднього власника, за яким на даний
час зареєстровано право власності на
будинок.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що правових
перешкод щодо встановлення права
власності за позивачкою ОСОБА_1 немає;
позов обґрунтований, так як позивачка
добросовісно заволоділа чужим майном,
та відкрито, безперервно володіє ним
більше десяти років, тому позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.344 ЦК
України,керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок за адресою: м.
Артемівськ Донецької області провулок
Котовського 10.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги
через Артемівський міськрайонний суд
Донецької області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
І.В.Воро
бйова