Справа № 309/2246/13-ц
Провадження № 2/309/26/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Волощук О.Я.

при секретарі Галай В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
відповідача про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.
Посилається на те, що він є власником
домоволодіння по АДРЕСА_1, що
стверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно №691,
виданого Стеблівською сільською радою
15.08.2008 року. Відповідач є суміжним
землекористувачем позивача і на
земельній ділянці, замість
успадкованого одноповерхового
будинку, самочинно збудував
двоповерховий будинок, з порушенням
багатьох існуючих норм і правил ДБН,
протипожежних норм, чим порушив вимоги
ст. 376 ЦК України.

Згідно рішення восьмої сесії
четвертого скликання Стеблівської
сільської ради Хустського району від
18.04.2003 року, позивачу надано дозвіл на
приватизацію земельної ділянки біля
будинку розміром 0,12 га.

Тривалий час між суміжними
землекористувачами існує спір щодо
розмірів земельних ділянок. У 2009 році
Стеблівською сільською радою була
скликана погоджувальна комісія щодо
розгляду земельного спору. З рішення
даної комісії вбачається, що земельний
спір виник із-за 0,30 м., які знаходяться
між дворогосподарствами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Даною комісією рекомендовано
звернутися до суду для вирішення спору
у разі неможливості вирішення даного
питання в добровільному порядку.

На момент розгляду комісією спору,
відхилення в розмірах були незначними (
0,30 м.), позивач вирішив виготовити
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку по фактично наявних
розмірах.

Оформивши право власності на нерухоме
майно, відповідач звернувся до
ліцензійної організації ТОВ «Хуст -
Земля Карпат» для виготовлення
проектно-технічної документації та
отримання державного акту на право
приватної власності на землю. В 2010 році
при здійсненні вимірів земельної
ділянки, ліцензійною організацією
встановлено, що її фактичні розміри не
відповідають рішенню про надання
дозволу на безкоштовну приватизацію та
становлять 0,1143 га, тобто з 2009 року
розмір земельної ділянки зменшився на
0,67 м. Встановивши, дані обставини,
позивач припинив виготовлення
державного акту та звернувся до
відповідача з вимогою про усунення
перешкод. Після цього відповідач
самовільно демонтував існуючу раніше
огорожу та на власний розсуд встановив
межі земельних ділянок, що призвело до
більших порушень прав позивача.

Відповідач, самовільно захопивши
частину земельної ділянки позивача,
встановив на його земельній ділянці
бетонну огорожу. Відповідач та його
родичі постійно вчиняють хуліганські
дії відносно позивача та його родини,
заходять на подвір'я позивача,
пошкоджують його майно.

Позивач зазначив відповідачем
порушено державні будівельні норми та
Регіональних правил забудови
населених пунктів та території
Закарпатської області, а саме:
відповідачем встановлено 5 вікон, які
виходять на подвір'я позивача. Вікна
затоновані таким чином, що з будинку
відповідача видно подвір'я позивача, що
суперечить протипожежним та
будівельним нормам, зокрема, вказані
вікна встановлені з порушенням п.2.10 ДБН
79-92; п.4.4.дБН В.1.1.7-2002, п.3.7 РПЗ. Згоди на
встановлення даних вікон позивач не
надавав і таким чином має місце окрім
зазначених вище порушень, вторгнення в
приватне життя позивача.

Відповідно до п.3.7 рішення
Закарпатської обласної ради №904 від
07.08.2009 року «Про затвердження
регіональних правил…» влаштування
вікон в індивідуальних будинках в
стінах, що межують з сусідньою ділянкою
(тобто з оглядом сусіднього подвір»я),
за винятком вентиляційних фрамуг,
розташованих на висоті не менше 1,8 м.
від рівня підлоги надземної частини
будинку заборонено.

На усні вимоги виправити вказані
порушення відповідач не реагує.

Позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_4
усунути перешкоди в користуванні
земельною ділянкою, що розташована за
адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення
самочинно збудованого паркану та
повернення земельних ділянок в
попередній стан у відповідності до
розмірів встановлених рішенням
Стеблівської сільської ради від 18.04.2003
року, зобов'язати ОСОБА_4 усунути
перешкоди, замурувавши вікна, що
виходять у двір позивача у
відповідність до норм ДБН та
Регіональних правил забудови
населених пунктів та території
Закарпатської області, стягнути з
відповідача на користь позивача
понесені судові витрати в розмірі 114,70
грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов підтримала,
просила його задоволити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 позов не визнав,
подав суду заперечення в якому
зазначив про те, що позивач обґрунтовує
свої вимоги тим, що відповідачем
самовільно зайнято частину його
земель, які надані йому рішенням
Стеблівської сільської ради від 18.04.2013
року. Жодних доказів про самовільне
зайняття відповідачем земель позивач
не надав. Вказані позивачем обставини
не відповідають дійсності, оскільки
рішенням Стеблівської сільської ради
від 18.04.2003 року позивачу надано лише
дозвіл на приватизацію земельної
ділянки площею 0,12 га, що дозволяє
проведення обмірів земель та
виготовлення технічної документації
із землеустрою з послідуючим
уточненням площі затвердженням сесією
сільською радою.

Згідно «Порядку передачі земельних
ділянок у приватну власність
громадянам України», затвердженого
наказом Держкомзему України від 15.02.1993
року №10, зареєстрованим у Мінюсті
України 26.02.1993 року за №7 земельні
ділянки передаються безоплатно у
приватну власність на підставі
матеріалів, що пітверджують їх розмір і
заяв громадян, а відповідні ради
перевіряють обґрунтованість заяв та
матеріалів і приймають відповідне
рішення.

Рішення Стеблівської сільської ради
від 18.04.2003 року приймалось тільки на
підставі заяви позивача без
обґрунтування площі земельної ділянки.

Між сторонами існує спір з приводу
суміжного землекористування, який по
цей час сільською радою у порядку
ст.ст.158-162 ЗК України не розглянутий та
не вирішений, а отже твердити про
порушення прав позивача можна так само
як і про порушення прав відповідача.

Твердження позивача про зменшення
площі його ділянки з 2009 року по 2010 рік
на 67 м.кв. є абсурдним, нічим не
пітвердженим, доказів про наявність
більшої за площею ділянки у 2009 році не
надано. Жодних робіт по встановленню
нових огорож відповідачем не
проводилось, натомість відбувався
ремонт старих з заміною
конструктивних, аварійних елементів.
Демонтажу парканів відповідач не
проводив, натомість сам позивач
намагався знищити частину огорожі з
боку вулиці, яку було встановлено ними
спільно більше десяти років тому.

Твердження позивача про постійні
хуліганські вчинки відповідача та його
родичів та пошкодження майна позивача
є хибним.

Вимога про замурування вікон
відповідача є незаконною, оскільки
будинок збудований відповідачем, а
відповідно й влаштовані вікна ще у 85-90
роках, а отже позивачем пропущено
встановлений ст.257 ЦК України трирічний
строк позовної давності.

Окрім того відповідач мав на меті
встановити непрозоре з боку
відповідача скло, але внаслідок
помилки під час виготовлення вікон
сталося навпаки і відповідач має на
меті виправити дану обставину,
оскільки приватне життя сусіда -
позивача не цікавить відповідача, ні
його сім»ї.

Представник відповідача ОСОБА_2 просив
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, суд дійшов до висновку про
те, що позов ОСОБА_3 підлягає до
часткового задоволення виходячи із
наступних міркувань.

Згідно вимог ст.103 Земельного Кодексу
України, власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей.

Відповідно до ст. 319 ЦК України,
забезпечені усім власникам рівні умови
здійснення своїх прав. Натомість
власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам,
гідності інших громадян.

Стаття 152 Земельного кодексу України
дає право землекористувачу вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці права не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

В судовому засіданні встановлено, що
тривалий час між суміжними
землекористувачами існує спір щодо
розмірів земельних ділянок. У 2009 році
Стеблівською сільською радою була
скликана погоджувальна комісія щодо
розгляду земельного спору. З рішення
даної комісії вбачається, що земельний
спір виник із-за 0,30 м., які знаходяться
між дворогосподарствами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Даною комісією рекомендовано
звернутися до суду для вирішення спору
у разі неможливості вирішення даного
питання в добровільному порядку.

На момент розгляду комісією спору,
відхилення в розмірах були незначними (
0,30 м.), позивач вирішив виготовити
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку по фактично наявних
розмірах.

Рішенням Стеблівської сільської ради
від 18.04.2003 року позивачу надано дозвіл
на приватизацію земельної ділянки
площею 0,12 га, що дозволяє проведення
обмірів земель та виготовлення
технічної документації із землеустрою
з послідуючим уточненням площі та
затвердженням сесією Стеблівської
сільської ради.

Згідно «Порядку передачі земельних
ділянок у приватну власність
громадянам України», затвердженого
наказом Держкомзему України від 15.02.1993
року №10, зареєстрованим у Мінюсті
України 26.02.1993 року за №7 земельні
ділянки передаються безоплатно у
приватну власність на підставі
матеріалів, що пітверджують їх розмір і
заяв громадян, а відповідні ради
перевіряють обґрунтованість заяв та
матеріалів і приймають відповідне
рішення.

Позивачем не доведено ті обставини, що
відповідачем вчиняються перешкоди
позивачу у користуванні власністю.
Відповідачем представлено суду
будівельний паспорт на забудову
земельної ділянки із якого вбачається,
що рішенням виконкому Стеблівської
сільської ради від 28.02.2002 року ОСОБА_4
надано дозвіл на перебудову житлового
будинку на старому місці в АДРЕСА_2

Як вбачається із проекту забудови
земельної ділянки індивідуального
житлового будинку відповідача, він при
перебудові відступає від межі із
позивачем із 40 см до 1 м., здійснює
будівництво перебудови відповідно до
проекту.

Позивачем не представлено доказів
порушень відповідачем правил забудови,
окрім того, що вікна, що виходять у двір
позивача повинні бути непрозорі.

За таких обставин позов ОСОБА_3
підлягає до часткового задоволення .

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 60, 209 ЦПК
України та ст.103,152 Земельного Кодексу
України, ст.ст.319,391 ЦК України, с у д , -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задоволити частково.

Зобов»язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні власністю - змінити
прозорі скла на вікнах перебудованого
будинку АДРЕСА_2, що виходять у двір
ОСОБА_3 на непрозорі.

В іншій частині позову - відмовити за
недоведеністю.

Стягнути із ОСОБА_4 57,35 грн. судових
витрат.

Сторонами може бути подана апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Хустського

районного суду: підпи
Волощук О.Я.

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду
Волощук О.Я.