У х в а л а

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації «Полтавагаз» про
відшкодування збитків за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 26 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 31 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом, в обґрунтування якого
зазначала, що вона є власником будинку
АДРЕСА_1. Отримавши рішення
Щербанівської сільської ради про
надання дозволу на проектування та
підключення до вуличного газопроводу
та газифікації житлового будинку,
звернулася до публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Полтавагаз» (далі - ПАТ
«Полтавагаз»), яке відмовило їй в
підключенні до газопроводу у зв'язку з
відсутністю письмової згоди ОСОБА_4,
яка здійснила за власні кошти
будівництво газопроводу.

Зазначала, що після сплати відповідачу
16 тис. грн. вартості газопроводу,
отримала згоду на його підключення,
однак ОСОБА_4 незаконно отримала від
неї кошти, так як згідно з актом
прийому-передачі основних фондів від 26
вересня 2007 року вона передала даний
газопровід безкоштовно у власність ПАТ
«Полтавагаз», тобто на момент передачі
нею коштів відповідачка не була
власником та не мала права вимагати від
неї відшкодування збитків за
будівництво газопроводу.

Згідно з актом прийому-передачі від 26
вересня 2007 року вартість газопроводу
по вул. І.Франка склала 14 тис. грн.

Посилаючись на наведене, просила
стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошові
кошти у сумі 16 тис. грн. на підставі ст.22
ЦК України.

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави
від 26 червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 31 жовтня 2013 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
майнові збитки у розмірі 9 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин

Зазначеним вимогам ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що рішенням
Щербанівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області від 30 червня 2011 року
№ 25 ОСОБА_3 надано дозвіл на
газифікацію новозбудованого житлового
будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

На підставі вказаного рішення ПАТ
«Полтавагаз» виготовив технічні умови
№ 6410 від 15 серпня 2012 року та робочий
проект газопостачання житлового
будинку по вул. АДРЕСА_1 (а.с. 9-18).

Передумовою для підключення до
вуличного газопроводу було отримання
відповідної згоди від ОСОБА_4, оскільки
газопровід був побудований за її кошти,
що підтверджується актом
прийому-передачі основних фондів від 26
вересня 2007 року.

За домовленістю з ОСОБА_4 позивачка
передала відповідачці 16 тис. грн.. за
матеріальні збитки при побудові
газопроводу по АДРЕСА_1,
а відповідачка дозволила підключитись
до вуличного газопроводу, побудованого
за власні кошти. (а.с. 4, 5).

Як вбачається з акту прийому-передачі
основних фондів від 26
вересня 2007 року, ОСОБА_4 передала, а ВАТ
«Полтавагаз» прийняв на баланс
газопровід, загальною балансовою
вартістю 16 700 грн., по АДРЕСА_1.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
виходив з того, що ОСОБА_4 повинна
відшкодувати ОСОБА_3 заподіяну нею
шкоду та збитки з посиланням на вимоги
ч.ч. 1, 2 ст. 22 та ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Згідно з ч.1 статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірнми
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
особи або юридичної особи, а також
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується
особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язання вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо
кожна із сторін у зобов'язанні має
одночасно і права, і обов'язки, вона
вважається боржником у тому, що вона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони, і одночасно кредитором у тому,
що вона має право вимагати від неї.

Підстави виникнення зобов'язань
визначені ст. 11 ЦК України.

Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Проте у порушення зазначених норм
цивільного законодавства, суди не дали
оцінки розпискам, які містяться в
матеріалах справи, відповідно до яких
ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 грошові кошти у
розмірі 16 тис. грн., а остання надала
згоду на підключення позивачки до
вуличного газопроводу по АДРЕСА_1,
тобто не в повному обсязі визначилися з
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, та дійшли
помилкового висновку, що між сторонами
виникли деліктні правовідносини.

Крім того, суди не перевірили дійсну
вартість газопроводу, який був
переданий актом прийому-передачі
основних фондів
від 26 вересня 2007 року, оскільки в ньому
зазначено загальну балансову вартість
16 тис. 700 грн., тоді як суди вказують, що
вартість його складає 14 тис. грн.

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та є
підставою для скасування рішень з
передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Октябрського
районного суду м. Полтави
від 26 червня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 31 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко