КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/8017/13-ц
Провадження № 2/552/91/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі головуючого судді -
Миронець О.К., за участю секретаря
судових засідань - Шаня О.О., позивача -
ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3,
відповідача - ОСОБА_4 представника
відповідача - ОСОБА_5 розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
судових засідань Київського районного
суду м. Полтава цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
визначення часток на земельну ділянку
та визнання права власності на
спадкове майно, треті особи - Друга
полтавська державна нотаріальна
контора, Управління Державного
земельного агентства у м. Полтаві
Полтавської області та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Київської
районної у м. Полтаві ради про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4 та просить суд
визначити, що нині покійному ОСОБА_6 за
життя належало 63/100 частини, а ОСОБА_7
37/100 частини земельних ділянок площею
1000 кв.м. для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та 691
кв.м. для ведення особистого
селянського господарства, які
розташовані за адресою АДРЕСА_1 та
визнати за нею право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_6 на спадкове майно, а саме на 63/100
частини земельних ділянок площею 1000
кв.м. для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд та 691 кв.м. для ведення
особистого селянського господарства,
які розташовані за адресою АДРЕСА_1.
Свій позов вона обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько
ОСОБА_6. Після його смерті вона оформила
спадщину та набула право власності на
63/100 частини житлового будинку, що
розташований за адресою АДРЕСА_1. В
оформленні спадкових прав на частину
земельної ділянки їй було відмовлено,
оскільки земельна ділянка перебувала в
спільній сумісній власності, а інший
співвласник ОСОБА_7 померла.

Відповідач ОСОБА_4 заявив зустрічний
позов до ОСОБА_2 зі змінами та просить
суд визнати за ним право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_7 на ? частину земельної ділянки
площею 845,5 кв.м., яка розташована за
адресою АДРЕСА_1 - 500 кв.м. якої складає
площа для обслуговування будинку,
господарських будівель, і споруд та 345,5
кв.м. якої складає земельна ділянка для
ведення особистого підсобного
господарства. Також просить провести
розподіл даної земельної ділянки між
ним та відповідачем за зустрічним
позовом ОСОБА_2 і виділити йому реально
845,5 кв.м. та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом та його представник
підтримали позов просили його
задовольнити та відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 за
зустрічним позовом.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні первісний позов не
визнали, просили відмовити в його
задоволенні та задовольнити
зустрічний позов. Позовну вимогу щодо
проведення розподілу та реального
виділення 845,5 кв.м. земельної ділянки,
що розташована за адресою АДРЕСА_1
просили залишити без розгляду.

Представник відповідача за зустрічним
позовом - Київська районна у м. Полтава
рада в судове засідання не з'явився,
від них надійшла заява про розгляд
справи без участі представника, при
вирішенні спору покладаються на розсуд
суду.

Представник третьої особи - Другої
полтавської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
від них надійшла заява про розгляд
справи без їх участі та при вирішенні
спору покладаються на розсуд суду.

Представник третьої особи - Управління
Держземагенства у м.Полтаві
Полтавської області в судове засідання
не з'явився, від них надійшла заява про
розгляд справи без їх участі та при
вирішенні спору покладаються на розсуд
суду.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Суд заслухавши сторони та дослідивши
матеріали справи приходить до таких
висновків.

Судом встановлено, що згідно
державного акту про право власності на
земельну ділянку серії ПЛ №181449
співвласниками земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 1000 кв.м. цільове
призначення - землі житлової та
громадської забудови (для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд) та 691
кв.м. для ведення особистого
селянського господарства є ОСОБА_6 та
ОСОБА_7. Дана земельна ділянка належала
їм на праві спільної сумісної
власності. Згідно свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_1 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_2 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

З свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 03.12.2007 року вбачається, що
ОСОБА_2 оформила у власність в порядку
спадкування 63/100 частини житлового
будинку, що розташований за адресою
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6.

Згідно листа від 29.10.2013 року Другої
полтавської державної нотаріальної
контори ОСОБА_2 було відмовлено в
оформлення права власності в порядку
спадкування на земельну ділянку у
зв'язку з відсутністю всіх необхідних
документів.

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом від 21.10.2013 року ОСОБА_4
оформив у власність в порядку
спадкування 37/100 частини житлового
будинку, що розташований за адресою
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7.

Згідно листа від 16.08.2013 року приватний
нотаріус Полтавського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 відмовила
ОСОБА_9 в оформленні права власності в
порядку спадкування на земельну
ділянку у зв'язку з тим, що не визначені
частки земельної ділянки, яка
знаходиться в спільній сумісній
власності.

Згідно договору від 25.09.2002 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено порядок
користування жилим будинком.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п.21 Постанови пленуму
Верховного суду України від 16.04.2004 року
за №7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» виходячи з
того, що порядок користування спільною
земельною ділянкою, у тому числі тією,
на якій розташовані належні
співвласникам жилий будинок,
господарські будівлі та споруди,
визначається насамперед їхньою угодою
залежно від розміру їхніх часток у
спільній власності на будинок, суд
відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги
цю угоду при вирішенні спорів як між
ними самими, так і за участю осіб, котрі
пізніше придбали відповідну частку в
спільній власності на землю або на
жилий будинок і для яких зазначена
угода також є обов'язковою. Це правило
стосується тих випадків, коли жилий
будинок було поділено в натурі.

Згідно ст.89 ЗК України співвласники
земельної ділянки, що перебуває у
спільній сумісній власності, мають
право на її поділ або на виділення з неї
окремої частки. Поділ земельної
ділянки, яка є у спільній сумісній
власності, з виділенням частки
співвласника, може бути здійснено за
умови попереднього визначення розміру
земельних часток, які є рівними, якщо
інше не передбачено законом або не
встановлено судом.

Відмовляючи в задоволенні первісного
позову та зустрічного позову суд
виходив з того, що сторонами не було
доведено позовні вимоги. Норми ст.89 ЗК
України щодо рівності часток земельної
ділянки не можуть бути застосовані,
оскільки на спірній земельній ділянці
розташований житловий будинок і частки
співвласників даного жилого будинку
складають 63/100 та 37/100 частин відповідно.

Сторони не надали доказів для
підтвердження своїх вимог, отже за
таких обставин суд позбавлений
можливості визначити частки
співвласників земельної ділянки, що
розташована за адресою АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 3,15,60, 209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її
позовних вимог в повному обсязі та
відмовити ОСОБА_4 в задоволенні його
зустрічного позову в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін з дня проголошення
рішення.

Суддя
Миронець О.К.