Провадження № 2/369/692/14
У Х В А Л А

іменем україни

28 січня 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «БМ Банк» про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В

У провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «БМ Банк» до Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_2, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, третя особа ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів, їх результатів та протоколів про їх проведення недійсними.

Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «БМ Банк» подав до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що АТ «БМ Банк», оскаржує прилюдні торги, проведені 30 вересня 2013 року, та вважає їх неправомірними і такими, що проведені з порушенням законодавства, а їх результати є недійсними. У звязку з цим з метою уникнення обставин, що можуть унеможливити чи ускладнити виконання рішення суду з приводу визнання вищевказаних торгів неправомірними, а їх результатів недійсними, для виключення можливості неправомірного переоформлення права власності на майно, а саме житловий будинок загальною площею 264,0 кв.м., з надвірними господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Петрушківська, 15, забезпечити даний позов шляхом накладення арешту на майно та заборонити Реєстраційній службі здійснювати будь-які дії чи заходи, повязані з переоформленням права власності на вказане нерухоме майно до вирішення справи по суті. У разі невжиття заходів забезпечення позову можуть виникнути обставини, що утруднять або унеможливлять виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «БМ Банк» просив накласти арешт на нерухоме майно домоволодіння, до складу якого входять житловий будинок загальною площею 264,0 кв.м., з надвірними господарськими будівлями та спорудами, та земельна ділянка загальною площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Петрушківська, 15, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 травня 2008 року належить ОСОБА_3, заборонити Державній реєстраційній службі України здійснювати будь-які дії чи заходи, повязані з переоформленням права власності на нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме домоволодіння, до складу якого входять житловий будинок загальною площею 264,0 м.кв., з надвірними господарськими будівлями та спорудами, та земельна ділянка загальною площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрушки, вул. Петрушківська, 15, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 травня 2008 року належить ОСОБА_3.

У судовому засіданні представники позивача заяву підтримали та просили її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення заяви.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки позивачем в обґрунтування поданої заяви не доведено в судовому засіданні, що існують підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «БМ Банк» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4