Номер провадження № 22-ц/785/963/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Ступакова
О.А.

- Варикаші О.Д.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Білгород-Дністровського районного
відділу земельних ресурсів, Приморська
сільська рада, ДП «Центр Державного
Земельного Кадастру» Одеська
регіональна філія, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договору про
встановлення земельного сервітуту
недійсним та усунення перешкод
користування земельною ділянкою та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
Білгород-Дністровського районного
відділу земельних ресурсів,
Приморської сільської ради, Одеської
регіональної філії ДП «Центр
Державного Земельного Кадастру» про
визнання договору про встановлення
земельного сервітуту дійсним, усунення
перешкод в користуванні земельного
сервітуту та стягнення моральної
шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 лютого 2012 року, -

встановила:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Білгород-Дністровського районного
відділу земельних ресурсів, Приморська
сільська рада, ДП «Центр Державного
Земельного Кадастру» Одеська
регіональна філія, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договору про
встановлення земельного сервітуту
недійсним та усунення перешкод
користування земельною ділянкою,
просили визнати договір про
встановлення земельного сервітуту від
2006 року

укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8
недійсним. Зобов'язати ОСОБА_5 не
перешкоджати ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
користуванні земельною ділянкою за
адресою АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 10 000 гривень в
рівних частинах, як відшкодування
завданої моральної шкоди. Зобов'язати
Приморську сільську раду та
Білгород-Дністровський районний
відділ земельних ресурсів анулювати
реєстрацію договору про встановлення
земельного сервітуту від 2006 р.
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8.
Зобов'язати ДП «Центр Державного
Земельного Кадастру», Одеської
Державної філії, зняти з реєстрації
земельний сервітут, встановлений
згідно договору від 2006 року, укладеного
між ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_4,
Білгород-Дністровського районного
відділу земельних ресурсів,
Приморської сільської ради, Одеської
регіональної філії ДП «Центр
Державного Земельного Кадастру» про
визнання договору про встановлення
земельного сервітуту дійсним, усунення
перешкод в користуванні земельного
сервітуту та стягнення моральної
шкоди.

У судовому засіданні 06.02.2012 року
представник позивача уточнила позовні
вимоги, а саме: просила суд встановити
новий сервітут за експертизою,
проведеною по даній справі, від інших
позовних вимог відмовилась.

ОСОБА_10, представник ОСОБА_2, у судовому
засіданні вимоги за первісним позовом
підтримали, просили задовольнити.

ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги за
первісним позовом підтримав, просив
задовольнити.

ОСОБА_4 у судовому засіданні з
первісним позовом був згоден,
заперечень не мав.

ОСОБА_11, представник ОСОБА_5 у судовому
засіданні з вимогами за первісним
позовом була згодна часткова, а саме: не
згодна зі стягненням моральної шкоди
та зобов'язанням ОСОБА_5 не
перешкоджати в користуванні земельною
ділянкою, з іншими позовними вимогами
згодна. Уточнила свої позовні вимоги, а
саме: просила суд встановити новий
сервітут за експертизою, проведеною по
даній справі, від інших своїх позовних
вимог відмовилась.

Представник Білгород-Дністровського
районного відділу земельних ресурсів у
судове засідання не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, причина
неявки суду була не відома.

Представник Приморської сільської
ради у судове засідання не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, в
матеріалах справи є його заява,
відповідно до якої з первісним позовом
згодні, заперечень не мав, просив
справу розглянути у його відсутність.

Представник ДП «Центр Державного
Земельного Кадастру» Одеська
регіональна філія у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причина неявки суду була не
відома.

ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлялася належним чином, причина
неявки суду не відома.

ОСОБА_7 у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, причина
неявки суду була не відома.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 лютого 2012 року позов ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Білгород-Дністровського районного
відділу земельних ресурсів, Приморська
сільська рада, ДП «Центр Державного
Земельного Кадастру» Одеська
регіональна філія, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договору про
встановлення земельного сервітуту
недійсним та усунення перешкод
користування земельною ділянкою
-задоволений частково.

Визнано договір про встановлення
земельного сервітуту від 2006 року,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8
недійсним.

Зобов'язано Приморську сільську раду
та Білгород-Дністровський районний
відділ земельних ресурсів анулювати
реєстрацію договору про встановлення
земельного сервітуту від 2006 р.
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

Зобов'язано ДП «Центр Державного
Земельного Кадастру», Одеської
Державної філії, зняти з реєстрації
земельний сервітут, встановлений
згідно договору від 2006 року, укладеного
між ОСОБА_5 та ОСОБА_8.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Уточнені позовні вимоги за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
Білгород-Дністровського районного
відділу земельних ресурсів,
Приморської сільської ради, Одеської
регіональної філії ДП «Центр
Державного Земельного Кадастру» про
визнання договору про встановлення
земельного сервітуту дійсним, усунення
перешкод в користуванні земельного
сервітуту та стягнення моральної шкоди
задоволені.

Встановлений сервітут згідно висновку
експерта від 05.05.2011 року для
обслуговування земельної ділянки
загальною площею 0,02 га, що належить
ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 шириною 4 м.
довжиною 26,57 м. шириною 3,5 м. довжиною 34,3
м. загальною площею 226 м2 на земельних
ділянках, які належать ОСОБА_3, ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_7

Не погодившись з цим рішенням ОСОБА_2,
ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в повному обсязі, а у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах скарги і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
договору дарування земельної ділянки
від 09 серпня 2004 р., укладеного між
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_13, діючим
від імені ОСОБА_7 («Обдаровані») з
одного боку, та ОСОБА_8 («Дарувальник») з
другого боку, обдарованим належить
земельна ділянка розміром 0,08 га в
рівних частинах, розташована на
АДРЕСА_1.

На підставі договору дарування від 11
серпня 2005 р. ВСІ № 22909 реєстрація 2349
ОСОБА_5 належить 0,02 га земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

Відповідно до Листа
Держземлеінспекції встановлено, що
після укладення договору дарування
ОСОБА_5 в 2006 уклав з ОСОБА_8 договір на
встановлення земельного сервітуту
(дата укладення угоди відсутня), яким
встановлено постійний земельний
сервітут «на власника земельної
ділянки» , що розташована за адресою
АДРЕСА_1 (а.с. 7)

Таким чином, встановлений постійний
земельний сервітут на земельні
ділянки, які належать ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Згідно ст. 98 ЗК України, право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).

Згідно ст. 99 ЗК України, власники або
землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати встановлення таких
земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на
велосипеді;

б) право проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху;

в) право прокладання та експлуатації
ліній електропередачі, зв'язку,
трубопроводів,

інших лінійних комунікацій;

г) право прокладати на свою земельну
ділянку водопровід із чужої природної
водойми

або через чужу земельну ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї
земельної ділянки на сусідню або через
сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної
водойми, розташованої на сусідній
земельній ділянці,

та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної
водойми, розташованої на сусідній
земельній

ділянці, та право прогону худоби до
природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному
шляху;

ж) право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних
матеріалів з

метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Згідно ст. 100 ЗК України, сервітут може
бути встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Таким чином, в силу ст.ст. 98-100 ЗК України
позивачі за зустрічним позовом має
право на встановлення земельного
сервітуту рішенням суду.

Згідно Висновку № 106/12 судової
будівельно-технічної експертизи від
05.05.2011 року: проїзд для обслуговування
земельної ділянки загальною площею 0,02
га., що належить ОСОБА_5 на підставі
договору дарування земельної ділянки
від 11.08.2005 року серії ВСІ № 822909,
державний акт на право власності на
земельну ділянку, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, сприймається шириною
4,00 м довжиною 26,57 м.; шириною 3,5 м
довжиною 34,3 м, тобто загальною площею 226
м2 чи 0,0226 га.

Відповідачі за зустрічним позовом
висловлювалися щодо можливості
встановлення іншого сервітуту, через
інші земельні ділянки, які належать
іншим власникам.

Між тим суд першої інстанції виходив із
того, що сторони розуміють
необхідність встановлення сервітуту,
бо іншим шляхом проїхати до земельної
ділянки ОСОБА_5 неможливо; ширина
проїзду повинна враховувати
можливість пожарного проїзду; ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, не
заявляли клопотання про проведення
іншої (повторної, додатково)
експертизи, щодо можливості
призначення сервітуту через інші
земельні ділянки; сервітут згідно
договору між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вже
існував з 2006 року, тобто задовольняючи
позов, суд виходив із вже склавшихся
відносин між сторонами.

На підставі наведеного суд першої
інстанції зробив обґрунтований
висновок, що уточнені позовні вимоги
представника ОСОБА_5 щодо встановлення
нового сервітуту за експертизою,
проведеною по даній справі, -
обґрунтовані, доведені і підлягають
задоволенню.

В суді апеляційної інстанції позивачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не погодившись з
рішенням суду першої інстанції та
висновками проведеної судової
будівельно-технічної експертизи від
05.05.2011 року просили суд апеляційної
інстанції призначити повторну судову
будівельно-технічну експертизу.

Суд апеляційної інстанції задовольнив
клопотання позивачів та призначив 17
вересня 2012 року повторну судову
будівельно-технічну експертизу, але
експертом були повернути матеріали
справи до суду апеляційної інстанції
оскільки йому не були надані необхідні
матеріали для її проведення.

Після відновлення провадження та
продовження слухання справи суд
апеляційної інстанції вдруге, за
клопотанням позивачки ОСОБА_3, 21 жовтня
2013 року призначив повторну судову
будівельно-технічну експертизу, але
експертом знов були повернуті
матеріали справи до суду апеляційної
інстанції, оскільки йому не були надані
необхідні матеріали для її проведення.

При таких даних колегія суддів вважала
необхідним розглянути справу на
підставі доказів, які є в матеріалах
справи.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, то
статтею 1167 ЦК України передбачені
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду, зокрема моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статі.

Оскільки позивачами не було надано
суду жодних належних та допустимих
доказів того, що внаслідок дій
відповідачів їм було завдано фізичних
та душевних страждань, або вони зазнали
інше ушкодження здоров'я, або було
знищено їх майно, або була принижена їх
честь, гідність чи ділова репутація, то
суд першої інстанції обґрунтовано
вважав, що вимоги позивачів про
стягнення моральної шкоди є
недоведеними та не підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06 лютого 2012 року по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Білгород-Дністровського районного
відділу земельних ресурсів, Приморська
сільська рада, ДП «Центр Державного
Земельного Кадастру» Одеська
регіональна філія, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання договору про
встановлення земельного сервітуту
недійсним та усунення перешкод
користування земельною ділянкою та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
Білгород-Дністровського районного
відділу земельних ресурсів,
Приморської сільської ради, Одеської
регіональної філії ДП «Центр
Державного Земельного Кадастру» про
визнання договору про встановлення
земельного сервітуту дійсним, усунення
перешкод в користуванні земельного
сервітуту та стягнення моральної шкоди
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом 20 днів з дня набрання
законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. А.
Станкевич

Судді:
О. А.
Ступаков

О.Д.
Варикаша