Номер провадження № 22-ц/785/988/14
Головуючий у першій інстанції Чебан
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича
В.А.

суддів - Ступакова
О.А.

- Варикаші О.Д.

при секретарі -
Стадніченко А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
Шабо", сільськогосподарського
кооперативу "Шаболат" про визнання
недійним договору купівлі-продажу,
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_4 (діючого в
інтересах ОСОБА_3) на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 жовтня 2013 року, -

встановила:

ОСОБА_3 05 липня 2012 року звернулася де
суду з позовом до 'ГОВ «Агрофірма Шабо»,
CK «Шаболат» про визнання недійним
договору купівлі-продажу, усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, посилалась на те, що на
підставі державного акту про право
власності на земельну ділянку серії ЯА
N 369545 їй належить земельна ділянка
НОМЕР_1, площею 3,62 га. На підставі
державного акту про право власності на
земельну ділянку серії ЯА N 369547 їй
належить земельна ділянка НОМЕР_2,
площею 3,48 га.

Земельні ділянки розташовані в масиві
АДРЕСА_1. Поливачка зазначала, що 11
травня 2005 року CK «Шаболат» та ТОВ
«Агрофірма Шабо» уклали договір
купівлі-продажу виноградника, який
знаходиться на земельних ділянках, що
їй належать.

04 жовтня 2005 відповідно до акту прийому
передачі ТОВ «Агрофірма Шабо» отримала
виноградники, які використовує у своїх
інтересах. ОСОБА_3 посилаючись на те, що
виноградники належать їй на праві
власності, уточнивши позовні вимоги
просила суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу на підставі ст.ст. 203. 215
ЦК України, в частині відчуження
виноградних насаджень, які розташовані
та території Шабівської сільської ради
на масиві АДРЕСА_1, на земельній ділянці
НОМЕР_1 НОМЕР_2; усунути їй перешкоди в
користуванні належними їй земельними
ділянками шляхом зобов'язання ТОВ
"Агрофірма Шабо" звільнити ці земельні
ділянки; витребувати земельні ділянки
з незаконного користування ТОВ
"Агрофірма Шабо"; зобов'язати ТОВ
«Агрофірма Шабо» та CK "Шаболат" не
чинити перешкоди на майбутнє у
володінні, користуванні та
розпорядженні земельними ділянками;
зобов'язати повернути майно, яким
заволоділо ТОВ«Агрофірма Шабо», у
вигляді земельних ділянок;
витребувати з незаконного володіння
відповідача багаторічні насадження;
зобов'язати ТОВ "Агрофірма Шабо"
повернути майно, яким товариство
фактично заволоділо, а саме
багаторічні насадження, що знаходяться
на земельних ділянках, які належать
позивачці на підставі державних актів
на землю.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 17.12.2012 р. у задоволенні позову
відмовлено.(т.1 а.с.126-129)

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 27.02.2013 р. апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 17.12.2012 р. скасовано та винесено нове,
яким позов задоволено частково.
Визнано недійним договір
купівлі-продажу від 11.07.2005 р.,
зобов'язано CK "Шаболат"' та ТОВ
«Агрофірма Шабо» усунути позивачу
перешкоду у користуванні земельними
ділянками та виноградниками, що
знаходяться на них.(т.1 а.с. 193- 197)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21.08.2013 р.
касаційну скаргу TOB "Агрофірма Шабо"
задоволено частково, рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 17.12.2012 р. та рішення апеляційного
суду Одеської області віл 27.02.2013 р.
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції. (т.І,
а.с. 252-255)

Представник ТОВ "Агрофірма Шабо" позов
не визнав та заперечував проти його
задоволення, посилаючись на те, що СК
"Шаболат" затверджено перелік майна,
яке не підлягає паюванню, до складу
якого увійшли багаторічні насадження
(виноградники). Оскільки виноградники
не паювались, вони не могли бути
передані у власність позивачки;
позивачкою не вказана конкретна норма
закону, яка була порушена сторонами при
укладенні договору купівлі-продажу і
не визначені підстави для визнання
недійним договору купівлі-продажу
багаторічних насаджень від 11.07.2005 р.
ОСОБА_3 не є стороною договору та на
дату укладення договору від 11.07.2005 р. у
неї не було права власності на земельні
ділянки, а тому порушення прав
позивачки на час укладення договору
відсутні. Представник відповідача
зазначив, що ТОВ "Агрофірма Шабо" є
законним власником багаторічних
насаджень, тому вимоги позивачки про
витребування виноградників з
володіння відповідача та усунення
позивачу перешкод у користуванні ними
є безпідставними, посилаючись на те, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду, просив відмовити у задоволенні
позову через пропущення позивачем
трирічного строку на звернення до суду
без поважних причин. (т.2, а.с.52-58,65-68)

Представник відповідача СК "Шаболат" в
судове засідання не з'явився.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 жовтня 2013 рокув задоволенні
позову ОСОБА_3 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Шабо», сільськогосподарського
кооперативу "Шаболат" про визнання
недійним договору купівлі-продажу та
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах скарги і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 26 грудня 1996р.
ОСОБА_3 отримала сертифікат про право
на земельну ділянку (пай) з земель
«Колективного сільськогосподарського
підприємства ім. Леніна» розміром 5,2
умовних кадастрових гектарів без
визначення меж земельної ділянки в
натурі, який був зареєстрований в Книзі
реєстрації сертифікатів про право на
земельний пай.

Між позивачем та СК "Шаболат" 18 грудня
2001 року був укладений договір оренди
земельної частки (паю) з метою
сільськогосподарського використання.
Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 09.12.2009 р. вказаний договір оренди
земельної частки (паю) від 18.12.2001 р.
розірваний.

25 листопада 2003 року позивачу видано
свідоцтво про право власності на
майновий пай члена КСП у
Сільськогосподарському кооперативі
«Шаболат», відповідно до списку осіб
які мають право на майновий пай СК
«Шаболат».(т.1, а.с.16)

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 10.06.2005 р. по справі N 2-2387/2005 посадових
осіб Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації зобов'язано
видати ОСОБА_3 державні акти на право
власності на земельну долю (пай) на
землі, які знаходяться у колективній
власності колишнього КСГП "ім. Леніна"
розміром 5,2 умовних гектарів.(т.1 а.с. 17-18)

Розпорядженням Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації N
1190/2005 від 18 листопада 2005 р. вирішено
передати громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_5
безоплатно у власність земельні
ділянки в розмірі земельної частки
(паю) в натурі із земель колективної
власності колишнього КСГП "ім. Леніна",
масив АДРЕСА_1, загальною площею 14,19
фізичних гектарів і видати державні
акти на право власності на земельні
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва за
рахунок земель переданих у колективну
власність колишньому КСГП "ім. Леніна".
(т.1 а.с.23-24)

19 січня 2006 року позивачка ОСОБА_3
одержала державний акт серії 51А N 369545
про право власності на земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 3,62 га, що
розташована в масив АДРЕСА_1. В той же
день, 19.01.2006 року ОСОБА_3 одержала
державний акт серії ЛА N 369547 про право
власності на земельну ділянку має N 771-2
площею 3,48 га, що розташована на масиві
АДРЕСА_1 на підставі розпорядження.(т. 1
а.с.9-10)

Пунктом 14 Наказу Міністерства аграрної
політики України "'Про затвердження
Порядку розподілу та використання
майна реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств"
від 14.03.2001 р. N 62, та пунктом 21 Постанови
Кабінету Міністрів України "Про
врегулювання питань щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки" від 28.02.2001р. N 177 встановлено,
що багаторічні насадження є майном
колективних сільськогосподарських
підприємств, яке не підлягає паюванню
між їх членами.

Протоколом загальних зборів членів СК
"'Шаболат"' від 15.02.2002 р. затверджений
перелік майна кооперативу, яке не
підлягає паюванню. До складу такого
майна увійшли багаторічні насадження,
в тому числі виноградники балансовою
вартістю 2486000,00 грн.

Довідкою СК "Шаболат" від 28.08.2013р. за № 96
підтверджується той факт, що
виноградники, які були передані ТОВ
"Агрофірма Шабо" згідно договору
купівлі-продажу від 11.07.2005 р.,
розташовані у масивах N 41 (діапазон
ділянок з 761 по 790) та N 43 (діапазон
ділянок з 789 по 804), на момент їх передачі
знаходились у власності СК "Шаболат" та
не паювались.

11 липня 2005 р. між СК "Шаболат", як
продавець, та ТОВ "Агрофірма Шабо", як
покупець, був укладений договір
купівлі-продажу багаторічних
насаджень, відповідно до умов якого СК
«Шаболат» продав, а ТОВ "Агрофірма Шабо"
придбало 285070 кущів винограду в масивах
N 41, № 43 загальною площею 144,67 га.
Приймання-передача виноградників
підтверджується відповідним актом
приймання-передачі від 04 жовтня 2005 року
(т.1 а.с.20,53)

З листа Фонду державного майна України
від 26 вересня 2002 року № 10-30-12018
вбачається, що совхоз-завод "Шабо" був
перетворений в акціонерне товариство.
Станом на 01 червня 1998 року була
здійснена оцінка цілісного майнового
комплексу ЗАТ '"Шабо", до якого входили
багаторічні насадження. Оцінку було
здійснено на підставі «Методики оцінки
вартості майна під час приватизації»,
затвердженої Постановою Кабінету
Міністрів України від 15.08.1996 р. N 961. В
цьому листі Фонду державного майна
України також зазначено, що згідно з
"Методикою оцінки вартості майна під
час приватизації " до статутного фонду
ВАТ «Шабо» були включені всі
багаторічні насадження (виноградники
та шпалери). При цьому кожен акціонер
ВАТ "Шабо" став власником певної
частини кількості акцій цього
товариства, відповідно до вартості
майна, внесеного до статного фонду
акціонерного товариства, у тому числі
виноградників та інших багаторічних
насаджень.

Відповідно до Указу Президента України
від 08 вересня 1995 року N 720 "Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям", Закону України "Про
сільськогосподарську кооперацію".
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2001 р. N 177 про затвердження
"Методики уточнення складу і вартості
пайових фондів майна членів
колективних сільськогосподарських
підприємств, у тому числі
реорганізованих", свідчить про те, що
власник земельної ділянки, яка
передається особі безоплатно та
власник багаторічних насаджень,
створених юридичною особою, не
співпадають.

При цьому відносини між власником
земельної ділянки (особою, що вийшла зі
складу членів КСП або
сільськогосподарського кооперативу)
та власником багаторічних насаджень
(відповідна юридична особа)
регулюються шляхом укладення
цивільно-правових договорів.

Матеріалами справи підтверджується, що
спірні багаторічні насадження
(виноградники) не паювалися та після
корпоратизації залишились в
колективній власності ЗАТ "Шабо", як
юридичної особи.

Спірні багаторічні насадження не були
висаджені та не оброблялися
позивачкою, виноградники були
створені, перебували на балансі і були
власністю юридичної особи - СК
"Шаболат". При цьому рішенням загальних
зборів членів сільськогосподарського
кооперативу "Шаболат" від 15 лютого 2002 р.
був затверджений перелік майна
кооперативу, яке не підлягає паюванню
відповідно до чинного законодавства,
до якого увійшли багаторічні
насадження, в тому числі виноградники
балансовою вартістю 2,486 тис. грн.

Оскільки право власності позивачки на
багаторічні насадження не
підтверджуються матеріалами справи, а
право власності на багаторічні
насадження у TOB "Агрофірма Шабо" виникло
11 липня 2005 року, тобто, на шість місяців
раніше, ніж виникло право власності у
ОСОБА_3 на земельні ділянки (19.01.2006 р.), то
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що не має
підстав для визнання договору
купівлі-продажу частково недійним з
підстав, що викладені у позові.

Крім того зі змісту позову ОСОБА_3
вбачається, що він обґрунтований тим,
що позивачка вважає себе власником
частини багаторічних насаджень, які не
паювались та були придбані TOB
"Агрофірма Шабо" у CK «Шаболат» за
відплатним договором 11.07.2005 р. Будь-яких
інших підстав для визнання договору
купівлі-продажу від 11 липня 2005 року
недійсним, позивачка не зазначає.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" N 9 від 06.11.2009 р.
передбачено, що правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Під час розгляду справи позивачкою не
доведено існування підстав. що
свідчать про недійсність договору
купівлі-продажу від 11.07.2005 р. Правочин
може бути визнано недійсним виключно
за наявності порушень ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК
України. Оскільки такі порушення
відсутні, то суд першої інстанції
правильно вважав, що позовні вимоги про
визнання договору частково недійсним
необґрунтовані.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 9 від 06.11.2009 р.
відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину. Станом на 11.07.2005 р.
позивачка не була власником земельних
ділянок. Право власності на земельні
ділянки у позивачки виникло лише 19.01.2006
р., тому її права, як власника ділянок,
на дату укладення договору не виникли,
а отже і не могли бути порушені.
Посилання представників позивачки на
укладені нею до одержання державних
актів на право власності договори
оренди, як на підставу виникнення права
власності на багаторічні насадження,
судом першої інстанції обґрунтовано не
взяті до уваги, оскільки вказаним
оговором було передбачено передання в
оренду земельного паю (частки) в
розмірі 5,2 умовних кадастрових
гектарів без їх визначення в натурі, а
не конкретної земельної ділянки, право
власності на яке виникло у позивачки
лише 19 січня 2006 року.

Що стосується позовних вимог позивачки
про усунення перешкод у користуванні
земельними ділянками, зобов'язання TOB
"Агрофірма Шабо" звільнити земельні
ділянки, витребування земельних
ділянок з незаконного користування TOB
"Агрофірма Шабо", зобов'язання TOB
"Агрофірма Шабо" та CK "Шаболат" не чинити
перешкоди на майбутнє у володінні,
користуванні та розпорядженні
земельними ділянками, зобов'язання
повернути земельні ділянки,
витребувати з незаконного володіння
ТОВ «Агрофірма Шабо» багаторічні
насадження, зобов'язання TOB "Агрофірма
Шабо" повернути багаторічні
насадження, то вказані вимоги є
похідними від вимоги про визнання
недійним договору та посилань
позивачки на її право власності на
багаторічні насадження, а тому не
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю
три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленого до
винесення ним рішення.

Державні акти про право власності на
вказані ділянки були видані ОСОБА_3 від
19.01.2006 р.

Позивачка звернулася до суду про
захист своїх прав лише через шість
років після одержання державних актів -
в липні 2012 року, тобто після спливу
строку позовної давності.

В матеріалах справи є письмова заява
представника ТОВ "Агрофірма Шабо" про
застосування строку позовної давності.

Даних про те, що позивачка зверталася
до суду з заявою про поновлення
пропущеного строку позовної давності з
наведенням поважних причин такого
пропуску, в матеріалах справи не має.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року № 14 "Про судове рішення у
цивільній справі", установивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, суд у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Таким чином, для застосовування
позовної давності, суд повинен
з'ясувати та зазначити в своєму
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості.

Оскільки суд першої інстанції відмовив
у задоволенні позовних вимог з підстав
його необґрунтованості, то додатково
відмовляти в позовних вимогах зі
застосовуванням строку позовної
давності не має необхідності.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
(діючого в інтересах ОСОБА_3) -
відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 жовтня 2013 року по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма Шабо",
сільськогосподарського кооперативу
"Шаболат" про визнання недійним
договору купівлі-продажу, усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів з дня
набрання ухвалою суду законної сили.

Головуючий:
В.А.
Станкевич

Судді:
О.А.
Ступаков

О.Д.
Варикаша