Справа № 457/29/14-ц
Провадження №2/457/107/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2014 року
м. Трускавець

Трускавецький
міський суд Львівської області

в складі: головуючого
судді Грицьківа В.Т.

при секретарі
Ринді О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Трускавці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Трускавецької міської ради, третя
особа КП «Редакція міського
радіомовлення» про виконання
зобов'язання по працевлаштуванню,
визнання недійсним запису у трудовій
книжці про день звільнення - 10.03.2013 року,
видачу наказу про новий день
звільнення - 12.12.2013 року і внесення про
це запису в трудову книжку, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та середньої
заробітної плати за час затримки
виконання рішення щодо
працевлаштування, а також моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Трускавецької міської ради, третя
особа КП "Редакція міського
радіомовлення" про виконання
зобов'язання по працевлаштуванню,
визнання недійсним запису у трудовій
книжці про день звільнення - 10.03.2013 року,
видачу наказу про новий день
звільнення - 12.12.2013 року і внесення про
це запису в трудову книжку, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу та середньої
заробітної плати за час затримки
виконання рішення щодо
працевлаштування, а також моральної
шкоди

Позовні вимоги мотивує тим, що
розпорядженням Трускавецького
міського голови за №320-к від 03.07.2006 року
вона була прийнята на посаду
директора-головного редактора КП
«Редакція Трускавецького
телерадіомовлення». 10.03.2010 року між нею
та Трускавецького міською радою в
особі Трускавецького міського голови
Грицака Л.Я., було укладено контракт № 6
від 05.03.2010 року, відповідно до якого
вона була призначена на посаду
директора КП «Редакція міського
радіомовлення». Термін дії контракту
до 10.03.2013 року.

Розпорядженням Трускавецького
міського голови за №347-р від 01.08.2011 року
їй у зв'язку із вагітністю було надано
допологову та післяпологову відпустки
з 29.07.2011 року по 01.12.2011 року.

Розпорядженням Трускавецького
міського голови №533-р від 22.11.2011 року їй
надано відпустку по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, з
02.12.2011 року по 06.10.2014 року.

У вересні 2013 року на її звернення від
11.07.2013 року про видачу їй довідки про
нараховану заробітну плату в КП
«Редакція міського радіомовлення»
засобом поштового зв'язку вона
одержала лист зазначеного
комунального підприємства за № 40 від
28.08.2013 року про те, що «згідно контракту
№ 6 від 05.03.2010 року, а саме розділу VI
вказано, що цей контракт діє з 10
березня 2010 року до 10 березня 2013 року.
На її чергове звернення 12.12.2013 року
вона

одержала довідку КП «Редакція міського
радіомовлення» за № 32 від 09.12.2013 року, у
якій зазначено, що «видана ОСОБА_1 в
тому, що вона дійсно працювала на КП
«Редакція міського радіомовлення» на
посаді директор-головний редактор
згідно трудового контракту №6 від
05.03.2010 року (звільнена з 10.03.2013 року розп.
№69 від 05.03.2013 року у зв'язку із
закінченням терміну дії контракту)».

Саме 12.12.2013 року вона дізналась про факт
свого звільнення з займаної посади, а
тому подала на ім'я Трускавецького
міського голови заяву про видачу їй
трудової книжки і розпорядження про
звільнення, яка 12.12.2013 року одержана
адресатом, доказом чого є відтиск
відповідного штампу Трускавецької
міської ради на бланку заяви.

До того часу вона не ознайомлювалась
під розписку в особистій картці з
записом в трудовій книжці про своє
звільнення, будь-яких поштових
повідомлень із вказівкою про
необхідність отримання трудової
книжки не одержувала.

Позивачка також вважає, що в порушення
вимог п. 4.1. Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників
лише 12.12.2013 року, а не в день звільнення -
10.03.2013 року, їй було видано на руки
трудову книжку з записом про
звільнення та копію розпорядження
Трускавецького міського голови № 69-р
від 05.03.2013 року. Як вбачається із п.4.1.
згаданої Інструкції, днем звільнення в
такому разі вважається день видачі
трудової книжки. Про новий день
звільнення видається наказ і вноситься
запис до трудової книжки працівника.
Раніше внесений запис про день
звільнення визнається недійсним у
порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї
Інструкції.

Позивачка вважає, що є усі підстави для
стягнення з Трускавецької міської ради
на її користь середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу - з
11.03.2013 року по 12.12.2013 року та середньої
заробітної плати за час її
працевлаштування, але не більше як за
три місяці, - з 13.12.2013 року по 31.01.2014 року
в загальному розмірі 32 268,28 грн. У
зв'язку з незаконними діями
відповідача їй була спричинена
моральна шкода, яка полягає у
перенесенні сильних душевних
переживань, яких вона зазнала і зазнає
по даний час у зв'язку грубим
порушенням її трудових прав.

Крім того, особливих моральних
страждань їй завдав обман з боку
керівництва Трускавецької міської
ради, коли факт її звільнення
безпідставно не повідомлявся, а також
їй не було видано на руки трудову
книжку, що фактично позбавило її
можливості працевлаштуватись, їй не
пропонувалась інша робота, як це
вимагає чинне законодавство України.

Внаслідок викладеного має місце
погіршення психічного стану її
здоров'я і пов'язана з цим
роздратованість, депресія, порушення
сну у вигляді безсоння, втрата у вазі,
відсутність апетиту, апатія до всього
навколишнього світу, позбавлена
можливості реалізовувати свої навики,
щоденні звички та бажання, обмежена у
спілкуванні зі своїми колегами по
роботі, тому з урахуванням вимог
розумності та справедливості, вважає
за необхідне стягнути з відповідача -
Трускавецької міської ради на її
користь моральну шкоду у розмірі 5 000
грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала і просить позов
задовольнити.

Представник позивачки у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
позивачки, вважає що вони є підставними
та відповідають законодавству України.

Представник Трускавецької міської
ради Львівської області в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що з позивачкою було укладено контракт
і контракт діяв з 10.03.2010 року по 10.03.2013
року. 26.02.2013 року виконавчим комітетом
Трускавецької міської ради позивачу по
справі направлено повідомлення за №
18/12-573/1 про припинення дії контракту.

Керуючись п.п. 10, 20 ч. 4 ст. 42 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» міським головою м. Трускавця
було прийнято Розпорядження міського
голови від 05 березня 2013 року № 69-р,
згідно якого було звільнено ОСОБА_1 з
посади директора-головного редактора
КП «Редакція міського радіомовлення» з
10 березня 2013 року згідно п. 2 ст. 36
КЗпП у зв'язку із закінченням терміну
дії контракту від 10.03.2010 р.

19.03.2013 року виконавчий комітет
Трускавецької міської ради також
направив на адресу позивачки
лист-повідомлення за №18/12-760/1, згідно
якого надіслано розпорядження
міського голови Трускавця № 69-р від
05.03.2013 р. «Про звільнення ОСОБА_1» та
повідомлено про те, що позивачці
необхідно зявитися 22 березня 2013 року о
10.00 год. в приміщення адмінбудівлі
Трускавецької міської ради в каб.15 для
отримання трудової книжки. Зазначений
лист спростовує

посилання позивача на порушення
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої спільним наказом
Мінпраці, Мінюстиції, Мінсоцзахисту
населення України № 58 від 29.07.1993 року.
Також в цьому листі було повідомлено,
що після завершення відпустки по
догляду за дитиною до досягнення нею 3-х
річного віку за згодою позивачки буде
їїпрацевлаштовано, що спростовує
посилання позивачки на порушення ч. 3
ст. 184 КЗпП України.

Представник відповідача також вважає,
що відповідно до п. 21 Контракту цей
контракт припиняє свою дію після
закінчення терміну дії контракту. Отже,
позивачу було конкретно відомо, що
термін дії контракту припиняється
10.03.2013 року і продовжуватись або
укладатись на новий термін не буде, а
звідси випливає, що позивачу було
відомо про її звільнення ще 10.03.2013 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки. В
зв'язку з цим на його думку позивачем по
справі також пропущено строк позовної
давності, що є підставою для відмови в
задоволенні позову.

Представник КП «Редакція міського
радіомовлення» в судовому засіданні
вважає даний позов безпідставним.

Заслухавши позивачку, представника
позивачки, представника відповідача та
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що в позов
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено, що
розпорядженням Трускавецького
міського голови за № 320-к від 03.07.2006
року позивачка була прийнята на посаду
директора-головного редактора КП
«Редакція Трускавецького
телерадіомовлення».

10.03.2010 року між позивачкою та
Трускавецького міською радою в особі
міського голови було укладено контракт
№ 6 від 05.03.2010 року, відповідно до якого
вона була призначена на посаду
директора КП «Редакція міського
радіомовлення» і термін дії контракту
становить до 10.03.2013 року.

Розпорядженням Трускавецького
міського голови № 533-р від 22.11.2011 року
позивачці надано відпустку по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, з 02.12.2011 року по 06.10.2014
року.

Розпорядженням Тркускавецького
міського голови від 05.03.2013 року за № 69-р,
позивачку було звільнено з посади
директора- головного редактора КП
"Редакція міського радіомовлення" з
10.03.2013 року згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України
зв'язку із закінченням терміну дії
контракту від 10.03.2010 року.

Перебуваючи у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, позивачка раз у шість місяців
зверталась на підприємство за основним
місцем роботи для отримання довідки
про доходи для представлення її у
відділ соціального захисту населення з
метою отримання допомоги. Відтак, у
вересні 2013 року засобом поштового
зв'язку вона одержала лист КП «Редакція
міського радіомовлення» за № 40 від
28.08.2013 року про те, що «згідно контракту
№ 6 від 05.03.2010 року, а саме розділу VI
вказано, що цей контракт діє з 10 березня
2010 року до 10 березня 2013 року і 12.12.2013
року вона одержала довідку КП
«Редакція міського радіомовлення» за
№ 32 від 09.12.2013 року, у які зазначено, що
«видана ОСОБА_1 в тому, що вона дійсно
працювала на КП «Редакція міського
радіомовлення» на посаді
директор-головний редактор згідно
трудового контракту №6 від 05.03.2010 року
(звільнена з 10.03.2013 року розп. №69 від
05.03.2013 року у зв'язку із закінченням
терміну дії контракту)».

Будь-яких доказів у судовому засіданні
про те, що позивачка дізналась чи
повинна була дізнатись про її
звільнення з 10.03.2013 року інакше як 12.12.2013
року здобуто не було і представником
відповідача не представлено, тому суд
вважає, що посилання представника
відповідача про відмову у позові в
зв'язку з пропущеним строком позовної
давності є необгрунтованим.

На думку суду, 12.12.2013 року коли
позивачка дізналась про факт свого
звільнення з займаної посади, то подала
на ім'я Трускавецького міського голови
заяву про видачу їй трудової книжки і
розпорядження про звільнення, що
підтверджується копією заяви, яка є в
матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 КЗпП України
звільнення вагітних жінок і жінок, які
мають дітей віком до трьох років,
одиноких матерів при наявності дитини
віком до чотирнадцяти років або
дитини-інваліда з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 9 постанови від 06.11.1992 року
№ 9 "Про практику розгляду
судами трудових спорів" звільнення на
підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, зокрема,
жінок які мають дітей віком до трьох
років провадиться з обов'язковим
працевлаштуванням. Не може бути
визнано, що власник або уповноважений
ним орган виконав цей обов'язок по
працевлаштуванню, якщо працівниці не
була надана на тому ж або на іншому
підприємстві (в установі, організації)
інша робота або запропонована робота,
від якої вона відмовилась з поважних
причин (наприклад за станом здоров'я).
Передбачені ч. 3 ст. 184 КЗпП України
гарантії поширюються і на випадки
звільнення у зв'язку із закінченням
строку договору зазначених
працівників, коли вони були прийняті на
сезонні роботи.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що невиконання відповідачем
обов'язку по працевлаштуванню
позивачки протягом трох місяців з дня
звільнення є підставою для покладення
на нього відповідно до ч. 2 ст. 232 КЗпП
України обов'язку надати на цьому або
іншому підприємстві роботу, яку може
виконувати позивачка.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України
контракт є особливою формою трудового
договору, в якому строк його дії, права,
обов'язки і відповідальність сторін (в
тому числі матеріальна), умови
матеріального забезпечення і
організації праці працівника, умови
розірвання договору, в тому числі
дострокового, можуть встановлюватися
угодою сторін.

Згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України однією з
підстав припинення трудового договору
є закінчення строку його дії (п. п. 2 і 3
ст. 23 цього Кодексу), крім випадків, коли
трудові відносини фактично тривають і
жодна з сторін не поставила вимогу про
їх припинення.

Як вбачається з копії листа від 26.02.2013
року за № 18/12-573/1 за підписом міського
голови м. Трускавця Р.Козира, позивачці
було направлено повідомлення про
припинення дії контракту. Дане
повідомлення було скеровано на адресу
позивачки, яка зазначена в контракті з
повідомленням про вручення, про що
свідчить копія, яка знаходиться у
метеріалах справи.

Крім цього, як вбачається зі змісту
листа від 19.03.2013 року за № 18/12-760/1 за
підписом міського голови м. Трускаця
Р.Козира, який було направлено
позивачці, то останню просили з'явитись
22.03.2013 року о 10.00 год. в приміщення
адмінбудівлі Трускавецької міської
ради в каб. 15 для отримання трудової
книжки. В разі неможливості з'явитися в
зазначений день просили надати
письмову згоду на пересилання її
трудової книжки поштою з доставкою на
її адресу та повідомили, що після
завершення відпустки по догляду за
дитиною до досягнення нею 3-х річного
віку за її згодою, її буде
працевлаштовано. Даний лист було
скеровано на адресу позивачки, яка
знову ж таки зазначена в контракті,
простою кореспонденцією, про що
свідчить акт списання конвертів та
марок.

Судом оцінені покази позивачки, про те
що вона не отримувала жодних
повідомлень, оскільки як встановлено в
судовому засіданні шляхом огляду
паспорта позивачки та стверджено самою
позивачкою те, що вона зареєстрована та
проживає за адресою: АДРЕСА_1 і про
зміну свого місця проживання
відповідачу не повідомляла, оскільки
це не передбачено контрактом, хоча в
контракті № 6 від 05.03.2010 року, адреса її
проживання зазначена: АДРЕСА_2

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність вини
відповідача у затримці видачі
позивачці трудової книжки, що в свою
чергу не тягне за собою наслідків
передбачених п. 4.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої спільним
наказом Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 року за №
58 щодо зміни позивачці дня звільнення
та виплати середнього заробітку за час
вимушеного прогулу. В даному випадку
відповідач діяв відповідно до п. 4.1
згаданої інструкції, а саме: якщо
працівник відсутній на роботі

в день звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
трудової книжки. Пересилання трудової
книжки поштою з доставкою на зазначену
адресу допускається тільки за
письмовою згодою працівника.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП
України у разі затримки видачі
трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу
працівникові виплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України
вина власника можу полягати в тому, що
неправильне формулювання причини
звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню
працівника, однак як підтвердила
позивачка у судовому засіданні, вона не
мала наміру працевлаштовуватись на
іншу посаду, так як знаходилась у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до роз'яснень постанови
Пленуму Верховного суду України № 9 від
06.11.1992 року «Про практику розгляду
судами трудових спорів», а саме аб. 1 п. 32
, то оскільки згідно зі ст. 235 КЗпП
оплаті підлягає вимушений прогул,
вимоги працівника про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку підлягають задоволенню в
тому разі і за той період, коли з вини
власника або уповноваженого ним органу
була затримана видача трудової книжки
або неправильне формулювання причин
звільнення в трудовій книжці
перешкоджало працевлаштуванню
працівника.

Як вбачається з вищенаведеного, то
позивачка відповідно до розпорядження
міського голови м.Трускавця № 533 від
22.11.2011 року в період звільнення
перебувала у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 02.12.2011 року по 06.10.2014 року і наміру
працевлаштовуватись на іншому
підприємстві, згідно пояснень
позивачки, у неї не було, про що і
свідчить незвертання нею за трудовою
книжкою. Вини відповідача у затримці
видачі трудової книжки в судовому
засіданні не встановлено, а тому вимоги
позивачки про визнання недійсним
запису в трудовій книжці серії НОМЕР_1
на її ім'я про день звільнення - 10.03.2013
року; зобов'язання Трускавецького
міського голови щодо видачі
розпорядження про новий день її
звільнення - 12.12.2013 року; зобов'язання
Трускавецької міської ради внести в
трудову книжку серії НОМЕР_1 запис про
новий день звільнення-12.12.2013 року;
стягнення з Трускавецької міської ради
на її користь коштів у вигляді
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу - з 11.03.2013 року по
12.12.2013 року та середньої заробітної
плати за час її працевлаштування, але
не більше як за три місяці, - з 13.12.2013
року по 31.01.2014 року включно, на загальну
суму 32 268, 28 грн. та зобов'язання
Трускавецької міської ради
продовжувати їй нарахування та виплату
середньої заробітної плати під час її
працевлаштування, але не більше як за
три місяці, а саме до 13.03.2014 року - не
мають правових підстав.

Що стосується стягнення в користь
позивачки відшкодування заподіяної їй
моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд
вважає, що в даній вимозі також слід
відмовити за недоведеністю.

Суд вірить цим доказам, бо вони нічим не
спростовані і не викликають сумніву в
своїй об'єктивності, грунтуються на
законі.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідачів в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Керуючись ст. ст. 184, 233, 235 КЗпП України,
ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212, 218 ЦПК України, с у д

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Трускавецьку міську раду
Львівської області працевлаштувати
ОСОБА_1 в КП «Редакція міського
радіомовлення» Трускавецької міської
ради Львівської області або іншому
підприємстві, установі, організації
відповідно до її спеціальності.

Стягнути з Трускавецької міської ради
Львівської області судовий збір в
розмірі 243 грн. 60 коп.
(двісті сорок три грн. 60 коп.) в дохід
держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
В.Т.Грицьків

Суддя: В. Т. Грицьків