Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1004/14
Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 16
грудня 2013 року у справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за електроенергію,-

ВСТАНОВИЛА :

15 квітня 2013 року ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в особі
центральних районних електричних
мереж звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
використану електроенергію.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що відповідач мешкає у
будинку АДРЕСА_1, являється споживачем
послуг з постачання електроенергії,
які надає до будинку ВАТ
«Запоріжжяобленерго». На ім'я ОСОБА_3
відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1.

Відповідач не виконує належним чином
обов'язків по оплаті вартості
використаної електроенергії, у зв'язку
з чим за період з 14 липня 2007 року по 06
жовтеня 2010 року виник борг у сумі 1 895
грн. 21 коп., який товариство просило
стягнути з ОСОБА_3

Під час розгляду справи ВАТ
«Запоріжжяобленерго» уточнило позовні
вимоги і просило стягнути з
відповідача заборгованість за спожиту
електроенергію на загальну суму 2 569
грн. 61 коп. за період з 07 лютого 2006 року
по 06 листопада 2010 року ( а. с. 33-34 ).

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 16
грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ
«Запоріжжяобленерго» заборгованість
за спожиту електроенергію у період з 07
лютого 2006 року по 06 листопада 2010 року в
розмірі 2 569 грн. 61 коп., судовий збір у
розмірі 229 грн. 40 коп.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, який,
посилаючись на допущені судом першої
інстанції порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
наданим доказам, просить скасувати
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2013 року,
ухвалити нове судове рішення про
відмову у позові.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення ОСОБА_3,
заперечення представника ВАТ
«Запоріжжяобленерго», перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у відповідності
до статті 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 мешкає у будинку АДРЕСА_1,
являється споживачем послуг з
постачання електроенергії, які надає
до будинку ВАТ «Запоріжжяобленерго».
На ім'я ОСОБА_3 відкрито особовий
рахунок № НОМЕР_1.

Згідно пунктів 19,20 Правил користування
електричною енергію для населення,
розрахунки населення за спожиту
електроенергію здійснюється за
діючими тарифами для населення на
підставі фактичних показань приладів
обліку. Розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
електроенергії є календарний місяць.

Відповідно до положень пункту 41 Правил
користування електричною енергію для
населення споживач електричної
енергії зобов'язаний оплачувати
спожиту електричну енергію та
здійснювати інші платежі відповідно до
умов договору та цих Правил.

Оскільки ОСОБА_3 не виконує належним
чином обов'язків по оплаті вартості
використаної електроенергії, не
дотримується розрахункового періоду і
не здійснює своєчасно та в повному
обсязі оплату за показниками приладу
обліку, за період з 07 лютого 2006 року по 06
листопада 2010 року утворилася
заборгованість на суму 2 569 грн. 61 коп.

Задовольняючи у повному обсязі позов
ВАТ «Запоріжжяобленеро», суд першої
інстанції виходив з того, що перебіг
позовної давності переривався
вчиненням відповідачем дій по
частковій оплаті вартості
використаної електроенергії за
вказаний період. Такими діями ОСОБА_3,
відповідно до положень частини 1 статті
261 ЦК України, фактично підтвердив
визнання боргу.

З таким висновком погодитися неможна,
оскільки він суперечить фактичним
обставинам справи, не відповідає
положенням статті 264 ЦК України.

Згідно до статті 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду із захистом
свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 ЦК України
загальна позовна давність встановлена
тривалістю в три роки.

У відповідності до частини 1 статті 264
ЦК України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач, вносячи плату за
використану електроенергію, не
зазначав, що оплата проводиться за
минулі періоди, тому не можна оцінити
це як визнання боргу. Також з'ясовано і
не заперечується сторонами, що між ВАТ
«Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_3
тривалий час, з 2006 року, існує конфлікт
з приводу розрахунків за використану
електроенергію. Про це свідчать як
пояснення сторін, так і дані про
неодноразове відключення будинку
відповідача від мережі
електропостачання ( а. с. 6 ).

З заявою про визнання боргу або про
реструктуризацію боргу ОСОБА_3 до
позивача не зверталися, в квитанціях не
зазначав, що оплата проводиться за
період, по якому сплила позовна
давність. З огляду на ці обставини суд
першої інстанції безпідставно дійшов
висновку, що відповідач визнавав борг,
частково сплачуючи вартість
використаної електроенергії впродовж
2006-2010 років ( а. с. 44-45 ).

З позовом про стягнення з відповідача
боргу товариство звернулося до суду
тільки 15 квітня 2013 року ( а. с. 1-2 ).

За змістом частин 2,3 статті 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

При розгляді справи у суді першої
інстанції відповідач просив
застосувати позовну давність.

Поважність причини пропуску позивачем
передбаченого законом строку не
встановлена, тому захисту підлягають
лише вимоги в межах позовної давності
за період з березня 2010 року, оскільки
платежі вносяться до 10 числа місяця, що
настає за розрахунковим.

В межах позовної давності з 14 березня
2010 року по 06 листопада 2010 року
необхідно стягнути 88 грн. 11 коп. ( з 14
березня 2010 року по 02 липня 2010 року
відповідачем використано 586 квт.
електроенергії на 142 грн. 75 коп.; з 03
липня 2010 по 02 вересня 2010 року -
використано 1 291 квт. електроенергії на
314 грн. 49 коп.; з 03 вересня 2009 року по 06
листопада 2010 року - використано 332 квт.
електроенергії на 80 грн. 87 коп., всього
на суму 838 грн. 11 коп. Фактично за
вказаний період відповідачем оплачено
450 грн., тому сума боргу, яку слід
стягнути, дорівнює 88 грн. 11 коп. ( а. с.
5-6,44-45 ).

За таких обставин оскаржуване рішення
відповідно до пунктів 3,4 статті 309 ЦПК
України підлягає зміні, позов підлягає
задоволенню в частині 88 грн. 11 коп. з
відмовою у задоволенні решти вимог по
причині пропуску товариством позовної
давності без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2013 року
змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ВАТ
«Запоріжжяобленерго» 88 грн. 11 коп.
заборгованості за спожиту
електроенергію.

В задоволенні решти позову відмовити.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

Судді: