АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 593//363/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Провадження № 8-ц/789/1/14
Доповідач - Ткач О.І.Категорія -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Гірського Б. О., Бахметової В.
Х.,

при секретарі - Майці Р.Ю.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі заяву
Жовнівської сільської ради про
перегляд рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 30.05.2013 року
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
в справі за позовом ОСОБА_2 до
Жовнівської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року ОСОБА_2
звернувся із позовом до Жовнівської
сільської ради Бережанського району
про визнання права власності на
спадкове майно ОСОБА_3: 1/8 частину
домоволодіння АДРЕСА_1; земельну
ділянку розміром 0.4768 га для ведення
особистого селянського господарства;
права та обов'язки забудовника згідно
будівельного паспорту за 1994 рік; права
та обов'язки землекористувача
земельної ділянки розміром 0.14 га для
ведення особистого селянського
господарства, посилаючись на те, що в
нотаріальній конторі відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом.

Рішенням Бережанського районного суду
позов ОСОБА_2 до Жовнівської сільської
ради, Бережанського району
Тернопільської області про визнання
права власності на спадкове майно
задоволено частково:

- "визнано за ОСОБА_2, як за єдиним
спадкоємцем четвертої черги за
законом, право власності на спадкове
майно, яке складається із 1/8 частини
житлового будинку з надвірними
будівлями та 1/8 частини дерев'яної
огорожі житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
також із земельної ділянки, площею 0,4768
га у відповідності до державного акту
права власності на земельну ділянку
серії ЯК № 719587 та із земельної ділянки
площею 0,14 га., яка передана спадкодавцю
у постійне користування згідно рішення
сесії Жовнівської сільської ради
Бережанського району Тернопільської
області № 37 від 20.11.1999 року та
залишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3"

В решті позовних вимог відмовлено
за безпідставністю.

Вказане рішення суду першої інстанції
оскаржено ОСОБА_2 в частині відмови в
задоволенні його позовних вимог про
визнання права забудовника на
земельній ділянці розміром 0.16 га.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 30 травня 2013
року "визнано за ОСОБА_2 права та
обов'язки забудовника житлового
будинку з надвірними спорудами на
земельній ділянці площею 0,16 га, що
розташована в с. Жовнівка,
Бережанського району, Тернопільської
області та була надана для будівництва
будинковолодіння ОСОБА_3, згідно
будівельного паспорту на забудову
земельної ділянки, реєстраційний № 1971
та генерального плану забудови
земельної ділянки від 17 жовтня 1994 року,
в порядку спадкування".

В січні 2014 року Жовнівська сільська
рада звернулась із заявою про перегляд
рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 30.05.2013 року
у зв'язку з нововиявленими обставинами,
посилаючись на те, що в обгрунтування
рішення суд апеляційної інстанції
використав як доказ копію рішення
сесії сільської Ради народних
депутатів від 15.01.1993 року, вірність якої
засвідчена не головою сільської ради.
Дана обставина стала відома в грудні 2013
року.

В судовому засіданні сільський голова
доводи заяви підтримала і суду
пояснила, що вказане судове рішення
спричинило в селі неспокій, що змусило
сільських депутатів, правоохоронні
органи проводити перевірки ухвалених в
попередні роки рішень стосовно
земельних ділянок, які надавались уже
померлій ОСОБА_3 В результаті цих
перевірок і встановлено, що на копії
рішення сесії, яке долучено до
будівельного паспорта, не підпис
уповноваженої на це службової особи.
Тому вважає дану обставину істотною,
яка вплинула на ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення. Просить
переглянути судове рішення та ухвалити
нове. При цьому сільський голова
пояснила, що на спірній земельній
ділянці, ОСОБА_3 не розпочинались будь
які будівельні роботи, земельна
ділянка використовувалась як город. За
життя ОСОБА_3 не зверталась про
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт.

Представник ОСОБА_2 заперечує
щодо задоволення заяви про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами посилаючись на те, що
зазначена обставина не може вважатись
істотною, і яка суттєво вплине на
ухвалене рішення. Крім цього,
представник позивача пояснив, що
ОСОБА_3 є забудовником в силу існування
будівельного паспорта, тому ці права
успадковуються незалежно від того чи
розпочато будівництво і незалежно від
характеру її використання.

Розглянувши заяву, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що заява
підлягає до задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині визнання за ОСОБА_2 прав та
обов'язків забудовника, суд першої
інстанції виходив з того, що відсутні
права забудовника, оскільки
спадкодавець не розпочала протягом
1994-2012 року будь яких будівельних робіт
згідно будівельного паспорту 1994 року
за реєстраційним № 1971 на земельній
ділянці, яка надана їй в користування
для будівництво житлового будинку
рішенням сільської ради в січні 1993
року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
оскаржує судове рішення лише стосовно
відмови в задоволенні його вимог. При
цьому апелянт обгрунтовує свої доводи
посиланням лише на наявність
будівельного паспорта, як факт який
породжує права забудовника, які
можуть успадковуватись.

Задовольняючи апеляційну скаргу та
ухвалюючи нове рішення, суд
апеляційної інстанції визнав за
ОСОБА_2 в порядку спадкування за
законом права забудовника земельної
ділянки розміром 0.16 га з посиланням на
будівельний паспорт на ім'я ОСОБА_3 в
якому є копія рішення сесії
Жовнівської сільської Ради народних
депутатів від 15.01.1993 року.

Згідно ст. 361 ЦПК, підставою для
перегляду судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою.

Оскільки лише в грудні 2013 року
з'ясовано, що вказана копія рішення
оформлена з порушенням вимог стосовно
порядку засвідчення копій, і вказана
обставина впливає на юридичну оцінку,
яка здійснена судом в судовому рішенні,
тому слід задовольнити заяву
Жовнівської сільської ради та
скасувати рішення.

Враховуючи, що судове рішення
скасовано, тому при перевірці доводів
апеляційної скарги ОСОБА_2 встановлено
наступне:

ОСОБА_2 є спадкоємцем четвертої
черги за законом після смерті ОСОБА_3, в
результаті відмови в його користь
спадкоємиці першої черги.

На день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3 була власником 1/8 частини
домоволодіння АДРЕСА_1, земельної
ділянки розміром 0,4768 га для ведення
особистого селянського господарства.

Крім цього, в її користуванні
перебувала земельна ділянка для
ведення особистого селянського
господарства в урочищі "лан" розміром
0.14 га та присадибна земельна ділянка
розміром 0.12 га ( а.с.75 ).

Згідно рішення шостої сесії
Жовнівської сільської Ради народних
депутатів 22 скликання від 15.01.1993 року
ОСОБА_3 надано в користування 0.12 га для
будівництва жилого будинку і
господарських будівель ( а.с. 37).

В жовтні 1994 року ОСОБА_3 видано
будівельний паспорт за реєстраційним
№-1971, при цьому підставою його видачі
послужила копія з вищезазначеного
рішення, однак у вказаній копії
зазначено розмір земельної ділянки
0.16га (а.с.72,71).

Виконкомом Жовнівської сільської ради
протягом 1994-2011 років не видавався
ОСОБА_3 дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування, яке надавало право
громадянину розпочати будівельні
роботи в період чинності ст.14 Закону
України "Про основи містобудування".

Не отримувались нею, починаючи з
червня 2000 року, в територіальних
органах державної
архітектурно-будівельної інспекції
дозволи на початок будівельних робіт, а
також не повідомлялись вказані
територіальні органи про початок таких
робіт, після внесення змін в
законодавство, яке регулює
містобудівну діяльність.

Судом першої інстанції
встановлено, що підтверджено сторонами
і при розгляді справи в суді
апеляційної інстанції, що спадкодавцем
ОСОБА_3 не розпочинались будь які
будівельні роботи на виділеній в
користування земельній ділянці
протягом двох років з дня прийняття, в
січні 1993 року, сесією сільської ради
рішення. ОСОБА_3 вказана земельна
ділянка використовувалась як рілля (
для ведення городництва).

Так, згідно статті 22 Закону України
"Про основи містобудування"( надалі
Закон №2780 від 16.11.1992р), в редакції
чинній до 1.03.2001 року,-"Забудова
земельних ділянок, що надаються для
містобудівних потреб, здійснюється
після виникнення права власності чи
права користування земельною ділянкою
у порядку, передбаченому законом, та
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт. "

Згідно ст.14 вказаного Закону, в
редакції яка була чинною до 15.03.2011 року,
виконавчий комітет сільської ради
надавав дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування незалежно від форм
власності.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про
планування і забудову територій" (
надалі Закон №1699 від 20.04.2000року), який
був чинним з 7.06.2000 року до 12.03.2011 року,
дозвіл на будівництво об'єкта
містобудування, а це в даному випадку є
рішення сільської ради про надання, не
дає права на початок виконання
будівельних робіт без одержання
відповідного дозволу органів
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю.

У разі, якщо фізична або юридична особа
не розпочала будівельні роботи
протягом двох років від дня отримання
дозволу на будівництво об'єкта
містобудування, цей дозвіл втрачає
чинність. Поновлення дозволу
відбувається в такому ж порядку, як і
його надання.

Згідно статті 34 Закону України " Про
регулювання містобудівної діяльності"-
(Надалі Закон №3038 від 17.02.2011р.), який
набув чинності з 12.03.2011 року, забудовник
має право виконувати будівельні роботи
після направлення повідомлення про
початок виконання будівельних робіт
органу державного
архітектурно-будівельного контролю
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта.

При цьому, законодавець в ст. 4 розділу У
Прикінцевих положень вищевказаного
закону вказав, що будівельні паспорти
розроблені до набрання чинності цим
Законом, можуть бути використані після
набрання чинності цим Законом.

В силу ст. 27 цього Закону -"Будівельний
паспорт визначає комплекс
містобудівних та архітектурних вимог
до розміщення і будівництва
індивідуального (садибного) житлового
будинку і складається з текстових та
графічних вимог"- тобто є складовою
містобудівної документації.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про
судову практику у справах про
спадкування"-Якщо будівництво
здійснювалось згідно із законом, то у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини."

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_3 не
отримувала дозволів на початок та на
виконання будівельних робіт, які є
обов'язковою умовою правомірності
виконання будівельних робіт з
будівництва житлового будинку, які
надавались органами місцевого
самоврядування в період дії Закону
України "Про основи містобудування"- з
9.12.1992 року, територіальним органом
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України в період з 7.06.2000 року
по 12 березня 2011 року ( час дії Закону №
1699 " Про планування і забудову
територій "), не повідомляла ОСОБА_3 і
вказаний орган про початок виконання
будівельних робіт згідно вимог ст. 34 ч.1
Закону " Про регулювання містобудівної
діяльності" №3038, який набув чинності з
12.03.2011 року; не розпочала будівельних
робіт, хоча і виготовила будівельний
паспорт на забудову земельної ділянки.

Аналізуючи в сукупності встановлені
обставини в логічному та системному
зв'язку з нормами матеріального права,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині є
законним, оскільки об'єктом
успадкування може бути право на
завершення уже розпочатого, з
дотримання вимог закону будівництва, а
наявність будівельного паспорту та
рішення сільської ради про надання
земельної ділянки в користування для
будівництва індивідуального будинку у
відсутність дозвільних документів та
розпочатого будівництва у законом
визначені строки не породжує права
забудовника, які є об'єктом
спадкування.

Фактично, з матеріалів справи,
пояснень сторін, встановлено, що
позивач намагається визнати за собою
право спадкоємця на земельні ділянки,
які були надані ОСОБА_3 в користування,
як для будівництва будинку, шляхом
успадкування прав забудовника, так і
для ведення селянського господарства,
право користування якими ОСОБА_3 при
житті не переоформила в право
власності на спірні земельні ділянки.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне застосувати ст.303 ЦПК і
вийти за межі апеляційної скарги в
зв'язку з невірним застосуванням судом
першої інстанції норм матеріального
права при вирішенні позовних вимог
ОСОБА_2 про визнання за ним права
користування земельною ділянкою для
ведення селянського господарства
розміром 0.14 га, яка була надана
спадкодавцю ОСОБА_3 в постійне
користування в урочищі "лан" рішенням
сьомої сесії 23 скликання Жовніської
сільської ради №37 від 20 листопада 1999
року( а.с. 29,38).

Суд першої інстанції задовольнив
вказану вимогу, проте згідно статті 1225
ЦК до спадкоємців переходить лише
право власності на земельну ділянку на
загальних підставах, із збереженням її
цільового призначення.

Оскільки позивач бажає успадкувати
земельну ділянку, яка була в
користуванні у спадкодавця тому
вказана вимога позивача є
безпідставною, відповідно рішення в
цій частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні вказаної вимоги.

Виходячи з вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, ЦПК України,
суд апеляційної інстанції

В И Р І Ш И В:

Заяву Жовнівської сільської ради про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Тернопільської області від 30 травня 2013
року скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково
задовольнити.

Рішення Бережанського районного
суду від 29 березня 2013 року в частині
відмови у визнанні за ОСОБА_2 права
забудовника в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3 залишити
без змін.

Скасувати рішення суду в частині
визнання за ОСОБА_2 права власності на
земельну ділянку розміром 0,14га, яка
перебувала в постійному користуванні
ОСОБА_3 в порядку спадкування за
законом.

Ухвалити нове рішення в цій частині,
яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог про успадкування прав
та обов'язків землекористувача
земельної ділянки розміром 0.14 га, яка
перебувала в постійному користуванні
спадкодавця ОСОБА_3

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.І. Ткач