У Х В А Л А

19 березня 2014 р. Справа №607/4033/14-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:
головуючого
Грицака Р.М.

за участю секретаря
Дядьо У.А.

розглянувши подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон стосовно ОСОБА_1,
-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції звернувся до суду з поданням, в
якому просить тимчасово обмежити у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1,
жительки АДРЕСА_1, посилаючись на те що
на виконанні Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження №
580/12 № ВП 37930205 відкрите на підставі
виконавчого листа № 1915/3663/2012 виданого
13.06.2012р. Тернопільським міськрайонним
судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь
ПАТ КБ «Приват Банк» грошових коштів в
сумі 32762,4 грн. Впродовж здійснення
виконавчого провадження було
встановлено, що боржник у
добровільному порядку рішення суду не
виконує, та у разі виїзду за кордон буде
неможливим або ускладненим виконати
рішення суду.

В судовому засіданні державний
виконавець подання підтримав,
посилаючись на викладені у ньому
підстави, просить його задовольнити.

Проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення державного
виконавця, суд приходить до
переконання, що подання не підлягає до
задоволення з наступних підстав:

На виконанні в Другому відділі
державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження № 580/12 № ВП 37930205 відкрите
на підставі виконавчого листа №
1915/3663/2012 виданого 13.06.2012р.
Тернопільським міськрайонним судом
про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ
«Приват Банк» грошових коштів в сумі
32762,4 грн.

В порядку ст. 17,19,20,25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державним виконавцем 20.05.2013 винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копії якої за вих. № 19/19467/06
направлено сторонам виконавчого
провадження до відому та виконання.
Боржнику надано термін для
самостійного виконання рішення суду до
27.05.2013 р. Боржником в добровільний
термін рішення суду не виконано.

З метою встановлення майнового
стану боржника 08.10.2013 р. державним
виконавцем направлено відповідні
запити до ДІСГ, УДАІ УМВСУ, УПФУ в ТО,
ДПСУ, ТзОВ «МБТІ».

З метою виявлення місця реєстрації
боржника 17.10.2013 р. державним виконавцем
направлено запит в АДБ УДМС України в
Тернопільській області.

20.05.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, копії якої за вих.
№19/19486/12 направлено сторонам
виконавчого провадження для відому та
реєструючим органам для виконання.

Згідно відповіді ТзОВ «МБТІ» від 22.10.2013
року квартира АДРЕСА_1 належить
боржнику ОСОБА_1 на підставі договору
дарування посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_3, серії ААА № 574771.

Згідно відповіді АДБ УДМС в ТО від
27.01.2014 року боржник ОСОБА_1
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1

Згідно відповіді УПФУ в м. Тернополі
17.10.2013 року в м. Тернополі боржник на
обліку не перебуває та пенсії не
отримує.

Згідно відповіді УДАІ УМВСУ в
Тернопільській області від 14.10.2013 року
за боржником транспортні засоби не
зареєстровані.

Згідно відповіді ДІСГ від 20.05.2013 року
за боржником сг техніка не
зареєстрована.

Згідно відповіді Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 20.05.2013 р. боржник доходів
не отримує, та відкритих рахунків у
банках та інших фінансових установах
не має.

Оскільки рішення суду не виконано в
добровільному порядку, 02.12.2013 державним
виконавцем призначено примусове
виконання рішень суду на 10.12.2013, за
адресою: АДРЕСА_1.

Виходом державного виконавця за
адресою: АДРЕСА_1 встановлено: на стукіт
та дзвінки в двері ніхто не
відреагував, а тому обстежити майновий
стан боржника не вдалося, про що
складено акт державного виконавця від
10.12.2013 року.

17.01.2014 р.державним виконавцем повторно
призначено примусове виконання рішень
суду на 23.01.2014 р., за адресою: АДРЕСА_1

Виходом державного виконавця за
адресою: АДРЕСА_1 зі слів мешканки
квартири встановлено, що боржник
ОСОБА_1 за адресою на даний момент не
проживає, місце перебування боржника
їй не відоме. Впустити в квартиру
державного виконавця для перевірки
майнового стану боржника відмовилась.

У заяві стягувача про відкриття
виконавчого провадження від 10.04.2013 року
міститься клопотання про тимчасове
обмеження боржника в праві виїзду за
межі України у разі невиконання
боржником судового рішення в
добровільний термін.

Керуючись ст. 5,11 Закону України «Про
виконавче провадження» з метою
одержання закордонного паспорта та
виготовлення документації для виїзду
закордон боржником 10.01.2014 року
державним виконавцем направлено запит
в Управління державної міграційної
служби України в Тернопільській
області.

Згідно відповіді УДМСУ від 20.01.2014 року
гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 із клопотанням
щодо виїзду на постійне місце
проживання за кордон не зверталася.

Станом на 27.01.2014 р. заборгованість за
вищевказаним виконавчим документом не
погашена.

Згідно ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України"
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші не виконані зобов'язання, а також
ухилення від виконання зобов'язань,
покладених на боржника судовим
рішенням є підставою для тимчасових
обмежень у праві виїзду його за кордон
до їх виконання.

У відповідності до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право звертатися до
суду за встановленням тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Однак, станом на дату звернення з
поданням, державним виконавцем не
вжито заходів з реалізації виявленого
майна боржника, а відтак до вирішення
питання погашення боргу стягувача за
рахунок наявного нерухомого майна
боржника, суд зазначає, що обмеження у
виїзді боржника за кордон, котре є
винятковим заходом, на даній стадії
виконавчого провадження є передчасним.

Крім того в поданні державним
виконавцем взагалі не обґрунтовано, в
чому є крайня необхідність, в розумінні
ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу №
4 до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, застосування
обмеження виїзду боржника за кордон, і
яким чином це сприятиме погашенню
існуючого боргу.

Враховуючи вищенаведене, беручи до
уваги, що державним виконавцем не
надано суду доказів, що ним здійснено
усі заходи та виконавчі дії з метою
виконання рішення суду, суд приходить
до висновку, що в задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон
стосовно ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 210, 221, 294 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
районного управління юстиції про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон стосовно ОСОБА_1
- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо ї не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Головуючий
Р.М. Грицак