АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/164/2014
інстанції Полив'яний В.М.
Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року січня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати з розгляду в
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Дніпровського
районного суду м.Херсона від 25
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа
регіональне представництво страхової
компанії «Глобус» в Херсонській
області про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В вересні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з вище зазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
14 березня 2011 року о 14 год. 30 хв. на
Бериславському шосе, 1 сталася ДТП за
участю автомобілів «Део Ланос»
державний номер НОМЕР_1 під його
керуванням та «ГАЗель 330214» державний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5,
який відмовився надати відомості про
свій страховий поліс.

За фактом ДТП працівниками ВДАЇ УМВС
України в м.Херсоні складено протокол
не відносно винної особи, а відносно
нього за ст.124 КУпАП.

Постановою Суворовського районного
суду м.Херсона від 12.07.2011 року
провадження в адміністративній справі
відносно нього було закрито.

За результатами розгляду його скарги
на дії працівника ДАЇ щодо складення
відносно нього протоколу та неповної
перевірки факту ДТП, Департаментом ВБ
ВВБ в Херсонській області йому надано
відповідь щодо невірного визнання
працівником ДАЇ причинного зв'язку
настання ДТП, помилкового складання
адміністративного протоколу відносно
нього - ОСОБА_6

14 липня 2011 року він звернувся до
страхової компанії «Глобус», з якою
укладено ОСОБА_5 договір, надавши
необхідні документи, проте у
відшкодуванні шкоди йому було
відмовлено з посиланням на відсутність
адміністративного протоколу на
застраховану особу і відмовлено у
проведенні автотехнічної експертизи.

Для визначення розміру заподіяної йому
внаслідок ДТП шкоди, він звернувся до
Херсонського відділення Одеського
НДІСЕ та 14.09.2011 року отримав висновок
№911, у якому зазначалося, що заподіяна
йому шкода становить 16462 грн. і витрати
на проведення експертизи склали 683,45
грн.

Позивач просив суд призначити по
справі судово-автотехнічну експертизу
для встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
діями обох водіїв та наслідками ДТП,
стягнути з ОСОБА_5 на його користь
збитки у розмірі 16462 грн., моральну
шкоду в сумі 2500 грн., витрати, пов'язані
з проведенням експертизи та на правову
допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона від 25 листопада 2013 року позов
ОСОБА_6 задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі на рішення суду
ОСОБА_5, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального і
процесуального права, просив його
скасувати, ухвалити нове про відмову у
задоволенні прозову.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_6 просить її відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
що з'явилися, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу
підлягаючою задоволенню частково з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, 14 березня 2011 року о
1430 годині в м.Херсоні по
вул.Бериславське шосе сталася ДТП за
участю транспортних засобів «Део
Ланос» державний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_6 та автомобіля
«ГАЗель 330214» державний номер НОМЕР_2
під керуванням ОСОБА_5, що
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.124 КУпАП, складеним
відносно ОСОБА_6, внаслідок якої
автомобіль ОСОБА_6 зазнав технічних
пошкоджень (а.с.6, 7, 68).

Згідно постанови судді Суворовського
районного суду м.Херсона від 12 липня 2011
року за результатами розгляду
протоколу про адміністративне
правопорушення, скоєне ОСОБА_6 14.03.2011
року за ст.124 КУпАП, провадження у
справі закрито у зв'язку з минуванням
строку притягнення до
адміністративної відповідальності
особи. В установчій частині постанови
судді вказано про те, що згідно
відеозапису, ОСОБА_5 здійснив різкий
маневр розвороту, а ОСОБА_6 не мав
технічної можливості уникнути
зіткнення (а.с.77) транспортних засобів.

Згідно довідки ДАЇ від 14.03.2011 року,
автомобіль «Део Ланос» отримав
механічні пошкодження (а.с.7).

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження,
виконаного ХВ ОНДІСЕ, вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику автомобіля «Део Ланос»
внаслідок ДТП складає 16462 грн. (а.с.14-34), а
вартість дослідження, яку сплатив
позивач становить 562 грн. 56 коп. (а.с.35).

З відповіді Департаменту внутрішньої
безпеки ВВБ в Херсонській області МВСУ,
даної за наслідками проведеного
службового розслідування за фактом
ДТП, вбачається, що дії працівника ВДАЇ
при складенні адміністративного
протоколу, визнано непрофесійними, не
проведення у повному обсязі перевірки,
невірного визначення причинного
зв'язку, констатування факту його
відсутності між діями водія ОСОБА_6 та
настанням ДТП і помилкового складання
адміністративного протоколу стосовно
ОСОБА_6 (а.с.38).

Згідно висновку автотехнічної
експертизи від 27.09.2013 р., виконаної
експертом МВ ОНДІСЕ, дії водія
автомобіля «ГАЗель» не відповідали
вимогам ПДР, і з технічної точки зору
знаходяться у причинному зв'язку з ДТП.
Водій автомобіля ДЕУ, не мав технічної
можливості уникнути зіткнення з
автомобілем ГАЗель, відсутня не
відповідність його дій ПДР і вони не
знаходяться у причинному зв'язку з
наслідками ДТП (а.с.114-123). Вартість
експертизи, яку позивач сплатив
складає 588 грн. 48 коп. (а.с.113).

З огляду на зазначене, суд І інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що винним у порушенні ПДР, які
знаходяться у причинному зв'язку з ДТП
і її наслідками є саме ОСОБА_5 та поклав
на останнього обов'язок по
відшкодуванню шкоди матеріальної і
моральної, заподіяної позивачу
внаслідок пошкодження належного йому
транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5
стосовно не надання судом І інстанції
належної оцінки висновку
автотехнічної експертизи, без
залучення та дослідження як експертом,
так і судом адміністративної справи,
ґрунтується на сумнівних записах
відеореєстратора, які не долучалися до
матеріалів адміністративної справи,
підлягають відхиленню як безпідставні
та такі, що висновки суду не
спростовують.

Так, з листа ОСОБА_6 до Суворовського
районного суду м.Херсона від 15.03.2011 року
(на наступний день після ДТП),
вбачається, що ним на адресу суду було
направлено відеорегістратор
записаного на ДВД носії з місця ДТП.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи за фактом ДТП
від 14.03.2013 року, ДВД носій із записом
ДТП, був залучений до матеріалів
адміністративної справи (а.с.78), і дана
справа була залучена судом до
цивільної справи, отже і була надана у
розпорядження експерта, який, у
мотивувальній частині висновку давав
їй оцінку, а ДВД носій був предметом
дослідження при розгляді суддею
адміністративної справи та на нього
суддя посилався у своїй постанові від
12.07.2011 року (а.с.68-78).

Крім того, апелянт ні в суді першої
інстанції, ні апеляційної інстанції
клопотання про призначення повторної
автотехнічної експертизи не заявляв,
та належних і допустимих доказів, у
порушення положень ст.ст.10, 60 ЦПК
України на спростування своїх
заперечень суду не надав.

Доводи апелянта щодо безпідставного
взяття за основу при визначенні
матеріальних збитків, заподіяних
позивачу, висновку експертного
товарознавчого дослідження
проведеного через півроку після ДТП та
відсутності даних про те, що автомобіль
позивача був доставлений на штраф -
майданчик, при тому, що позивач поїхав з
місця ДТП, підлягають відхиленню за
безпідставністю.

Так, згідно довідки ДАЇ від 14.03.2011 року,
автомобіль «Део Ланос» має механічні
пошкодження (а.с.7) та актом №14/03 від
14.03.2011 року ПП ОСОБА_7, підтверджується
факт евакуації вказаного автомобіля,
тобто неможливості пересування
самостійно.

Лише 12.07.2011 року було винесено суддею
постанову за наслідками розгляду
адміністративного протоколу відносно
ОСОБА_6 і закрито провадження у справі
(а.с.11).

Як вбачається з висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №911,
виконаного 14.09.2011 року, ОСОБА_6 ще в
липні 2011 року звернувся до ХВ ОНДІСЕ з
заявою про проведення
автотоварознавчого дослідження (а.с.14).
До того ж, відповідач не звертався ні до
суду І інстанції, ні апеляційної
інстанції про призначення у справі
автотоварознавчої експертизи.

Доводи апелянта стосовно не
обґрунтування судом І інстанції
заподіяння позивачу моральної шкоди,
колегією суддів до уваги не
приймаються, оскільки висновку суду
щодо факту її заподіяння та розміру не
спростовують.

Факт ДТП відповідачем не
заперечується, і підтверджується
доказами, наявними в матеріалах справи,
факт пошкодження транспортного засобу
як і факт вини ОСОБА_5 у його
пошкодженні знайшов підтвердження в
ході розгляду справи і відповідачем
належними і допустимими доказами не
спростовано.

Відповідно до ст.23 ч.2 п.3 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
порушення її прав, і моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Враховуючи, що з вини відповідача
автомобіль ОСОБА_6 зазнав механічних
пошкоджень, внаслідок яких тривалий
час не міг використовуватися позивачем
за призначенням та тривалого терміну і
зусиль, яких необхідно було докласти
ОСОБА_6 для спростування своєї
невинності та ухвалення судового
рішення про стягнення збитків (однак ще
не їх реального відшкодування), а отже і
тривалості моральних страждань,
заподіяних позивачу внаслідок
пошкодження належного йому автомобіля,
суд обґрунтовано визначив розмір
заподіяної йому моральної шкоди - у
сумі 2500 грн. і стягнув її в
винної особи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5
стосовно того, що він є неналежним
відповідачем у справі з огляду на те, що
його відповідальність забезпечена
укладеним ним зі страховиком
договором, не ґрунтуються на законі і
підлягають відхиленню.

Судом встановлено, і ОСОБА_5 не
заперечував у суді апеляційної
інстанції про те, що повідомлення про
ДТП встановленого зразка, як-то
приписано п.33.1.4 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників казенних
транспортних засобів», він страховику
СК «Глобус» не направляв.

В роз'ясненнях з даного питання,
висловлених в ч.4 п.16 постанови Пленуму
ВССУ від 01.03.20132 р. №3 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» вказано, що у разі
невиконання особою, відповідальність
якої застрахована, обов'язку
письмового надання страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, шкода
відшкодовується завдавачем шкоди.

Отже, особою відповідальною за
заподіяння шкоди внаслідок ДТП ОСОБА_6
є ОСОБА_5 - винна особа, залучена судом
до участі у розгляді справи у належному
процесуальному статусі.

Разом з тим, колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що як при подачі
позову ОСОБА_6 так і при винесенні
рішення було застосовано розмір
судового збору, який не відповідав
діючому закону та у більшому, ніж
потрібно розмірі.

Так, відповідно до ст.4 ч.2 п.1 пп.1 ЗУ «Про
судовий збір», розмір судового збору
при оплаті позовів про відшкодування
матеріальної шкоди, складав 0,2 мін.
заробітної плати - 229,40 грн., та
відповідно до ЗУ №590-VІІ «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо сплати судового збору (п.1
ст.2; ст.4 ч.2 п.1 пп.2) », судовий збір при
оплаті позовів про відшкодування
моральної шкоди становив 229,40 грн. (0,2
мін заробітної плати).

Таким чином, рішення суду в частині
стягнення з ОСОБА_5 судового збору в
сумі 2164,55 грн. підлягає зміні, та
зменшенню вказаної суми до 458 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення Дніпровського районного суду
м.Херсона від 25 листопада 2013 року
в частині стягнення з відповідача
витрат позивача по сплаті судового
збору змінити, зменшивши суму, що
підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 з 2164 грн. 55 коп. до 458 грн. 80 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Суддя: (підпис)
Л.П.Воронцова

З оригіналом згідно.

Копія рішення оформлено 23 січня 2014 року

Рішення набрало законної сили 23 січня
2014 року

Суддя:
Л.П.Воронцова

Секретар

судового засідання
О.О.Калюжний