Справа № 344/6417/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2286/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Івано-Франківської міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ПП «Скол» про
визнання права власності на спадкове
майно, що складається з майнових прав
на квартиру, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського
міського суду від 29 вересня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
08.05.2009 року його батько - ОСОБА_3 та ПП
«Скол» уклали договір купівлі-продажу
№68-К-/68. Предметом даного договору є
трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

Згідно умов договору ОСОБА_3
зобов'язався сплатити вартість
квартири у розмірі 251 433,70 грн.
Відповідно до п.2.4 договору право
власності на вказану квартиру
підлягало реєстрації. При цьому у
покупця право власності виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна) та прийняття його до
експлуатації. Завершення будівництва
та здача в експлуатацію планувалися на
4-й квартал 2009 року.

Договірні зобов'язання щодо сплати
вартості квартири ОСОБА_3 виконав, що
підтверджується відповідними
квитанціями, однак будинок не був
вчасно зданий в експлуатацію.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивач, як
спадкоємець першої черги, в межах 6-ти
місяців звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини. Проте 12 березня 2013 року перша
Івано-Франківська державна
нотаріальна контора відмовила йому у
видачі свідоцтва про право на спадщину
по причині відсутності
правовстановлюючого документа, що
підтверджує право власності
спадкодавця на спадкове нерухоме
майно.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що його рідна сестра,
ОСОБА_4, від спадкування вищевказаної
квартири відмовилась (згідно її заяви),
позивач просив суд визнати за ним право
власності на спадкове майно за законом
після смерті батька - ОСОБА_3, що
складається із майнових прав на
квартиру АДРЕСА_1 (адресу змінено
згідно листа ПП «Скол» від 27.06.2014),
(а.с.40,41).

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 29 вересня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 на дане рішення подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом вимог матеріального
та процесуального права.

Апелянт вказав, що відповідно до ст.1218
ЦК України до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцю на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

ОСОБА_2 посилається на те, що він як
спадкоємець першої черги просив суд
визнати за ним право власності в
порядку спадкування згідно ст.1261 ЦК
України. Однак суд, відмовляючи в
задоволенні позову, безпідставно
зіслався на ст.ст.331,328 ЦК України.
Апелянт вважає, що суд таким чином
самостійно змінив предмет позову, що
призвело до ухвалення помилкового
рішення.

Просить скасувати оскаржуване рішення
суду та ухвалити нове, яким позовні
вимоги задоволити.

В судовому засіданні апеляційного суду
апелянт ОСОБА_2 підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представники Івано-Франківської
міської ради та ПП «Скол» в судове
засідання не з»явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянта, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у
справі судове рішення не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач пред»явив позов.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив
із того, що немає підстав для визнання
за позивачем права власності на
нерухоме майно в порядку спадкування,
оскільки спадкодавець за життя не
набув права власності на вказане
нерухоме майно.

Однак із таким висновком не можна
погодитись з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК
України спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач пред»явив позов про визнання
за ним права на спадщину після смерті
батька, що складається із майнових прав
на квартиру придбану за договором
купівлі-продажу.

Так, 08.05.2009 року ОСОБА_3 (батько позивача)
та ПП «Скол» уклали договір
купівлі-продажу №68-К-/68, предметом
якого є трьохкімнатна квартира
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 виконав умови договору щодо
оплати за квартиру (а.с.4-7).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.17).

Встановлено, що спадкоємцями після
смерті ОСОБА_3 являються позивач ОСОБА_2
та його сестра ОСОБА_4

Згідно нотаріально засвідченої заяви
ОСОБА_4 відмовилась від спадщини після
смерті батька, в тому числі і щодо прав
та обов»язків по договору
купівлі-продажу № 68-К-2/68, укладеного
08.05.2009 року ОСОБА_3 з ПП «Скол» (а.с. 19).

Оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_3
не набув права власності на квартиру,
то до спадкоємця переходять майнові
права на дану квартиру, що належали
спадкодавцю на час відкриття спадщини.

Відповідно до листа директора ПП
«Скол» у Договорі купівлі-продажу №
68-К-2/68 від 08.05.2009 року вказано проектний
адрес та проектний номер квартири.
Станом на 27.06.2014 року будинку присвоєно
адресу АДРЕСА_1, а згідно технічного
паспорта, виданого ОКП
«Івано-Франківським ОБТІ» 28.11.2013 року
номер квартири змінився з 68 на 146. (а.с.41).

Вищезазначених обставин суд першої
інстанції не врахував та прийшов до
помилкового висновку, що позивач
просив визнати право власності на
квартиру в порядку спадкування, а не
право на спадщину, що складається із
майнових прав на вказане нерухоме
майно.

У зв»зку з цим, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 29 вересня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування після смерті батька
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 майнові
права на квартиру АДРЕСА_1 згідно
договору купівлі-продажу №68-К-/68 від 08
травня 2009 року, укладеного між ОСОБА_3
та ПП «Скол».

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.