АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Савчук М.В.,
Бреславського О.Г.

секретаря Кусяк М.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«АкцентБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«АкцентБанк» на рішення Садгірського
районного суду м.Чернівці від 24 грудня
2013 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство
«АкцентБанк» у жовтні 2013 року
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення грошових коштів.

Позивач вказував, що між публічним
акціонерним товариством «АкцентБанк»
та ОСОБА_1 укладено договір кредиту 22
лютого 2008 року за умовами якого
публічним акціонерним товариством
«АкцентБанк» надано ОСОБА_1 кредит в
сумі 4000 грн.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_1
зобов»язання, публічне акціонерне
товариство «АкцентБанк» просило
стягнути з відповідача на його користь
кредит в сумі 3878 грн. 66 коп., проценти в
сумі 14595 грн. 59 коп., комісію в сумі 7600
грн., штраф в сумі 1803 грн. 71 коп.

Рішенням Садгірського районного суду
м.Чернівці від 24 грудня 2013 року у позові
відмовлено.

Публічне акціонерне товариство
«АкцентБанк» в апеляційній скарзі
просить рішення Садгірського
районного суду м.Чернівці від 24 грудня
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
акціонерного товариства «АкцентБанк»
задовольнити, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга публічного акціонерного

№22ц-447 2014 рік
Головуючий у 1 інстанції Асташев С.А.

Категорія:19/27
Доповідач Половінкіна Н.Ю.

товариства «АкцентБанк» підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог публічного акціонерного
товариства «АкцентБанк» про стягнення
з ОСОБА_1 грошових коштів, суд першої
інстанції керувався правилами,
передбаченими ч.4 ст.267 ЦК України, та
зазначив про сплив позовної давності.

Водночас суд першої інстанції
послався на положення п.7 ч.13 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
за змістом яких у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Мотивовано висновки суду першої
інстанції тим, що договором між
публічним акціонерним товариством
«АкцентБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 22
лютого 2008 року строком виконання
зобов»язання визначено строк дії
картки.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Публічне акціонерне товариство
«АкцентБанк», звертаючись до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів, обставинами, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги,
зазначало невиконання боржником
зобов'язання за кредитним договором.

Таким чином матеріально-правова вимога
публічного акціонерного товариства
«АкцентБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів визначається
правовідносинами між публічним
акціонерним товариством «АкцентБанк»
та ОСОБА_1 за кредитним договором.

На підставі ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умова, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

На підставі ч.1 ст.1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі.

До матеріалів справи приєднаний
договір між публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 22
лютого 2008 року за умовами якого
публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк»
надано ОСОБА_1 кредит в сумі 4000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
договір між публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредиту від 22
лютого 2008 року складається з заяви
позичальника разом з умовами і
правилами надання банківських послуг
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»,
тарифами.

Згідно із заявою позичальника ОСОБА_1
стороною договору визначено публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк», правовідносини
виникають з діяльності публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (а.с.6).

Проте, вирішуючи позов публічного
акціонерного товариства «АкцентБанк»
до ОСОБА_1 про стягнення грошових
коштів , суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що публічне
акціонерне товариство «АкцентБанк»
не є стороною наведеного договору.

Водночас позивач не зазначив правових
підстав для покладення на ОСОБА_1
обов'язку задовольнити вимоги
публічного акціонерного товариства
«АкцентБанк» про стягнення грошових
коштів.

Ураховуючи порушення норм
матеріального права, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов»язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України
кредитор у зобов»язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги).

Разом з тим у матеріалах справи
відсутні докази щодо набуття публічним
акціонерним товариством «АкцентБанк»
права нового кредитора за договором
між публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 кредиту від 22 лютого 2008 року.

Заміна кредитора у зобов»язанні - це
така правова конструкція, що
передбачає перехід від первісного
кредитора до нового прав та обов»язків
у зобов»язанні.

За змістом п.1 ч.1 ст.512 ЦК України
відступлення права вимоги
ототожнюється з заміною кредитора, що
здійснюється у зв»язку з переданням
ним своїх прав іншій особі на підставі
правочину, що спрямований на
здійснення такої заміни.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна кредитора у
зобов»язанні через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) є
частковим правонаступництвом
(сингулярним правонаступництвом).

З приєднаного до справи меморандуму
про співпрацю між публічним
акціонерним товариством комерційним
банком «ПриватБанк» та публічним
акціонерним товариством «Акцент-Банк»
від 10 вересня 2007 року вбачається, що
сторонами визначено форми
співробітництва.

Пунктом 3 наведеного договору
передбачено використання на умовах
договору аутсорсингу працівників
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» по
усім напрямкам поточної діяльності
публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк».

За змістом договору між публічним
акціонерним товариством «Акцент-Банк»
та публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» про
надання послуг (аутсорсинг) від 1
листопада 2007 року №1.07 замовником є
публічне акціонерне товариство
«Акцент-Банк» публічним акціонерним,
виконавцем - публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк».

Згідно із п.1.1 наведеного договору
виконавець надає у розпорядження
замовника своїх працівників для
здійснення послуг замовника, а
замовник зобов»язується оплатити
послугу виконавця на умовах,
встановлених у додатку 1, яке є
невідємною частиною договору.

На підставі п.1 додаткової угоди №1 від
26 грудня 2007 року до договору між
публічним акціонерним товариством
«Акцент-Банк» та публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк» про надання послуг
(аутсорсинг) від 1 листопада 2007 року №1.07
до кола послуг включено надання
виконавцем замовнику послуг щодо
стягнення заборгованості із боржників
замовника, а саме здійснення від свого
імені або від імені замовника дій,
спрямованих на погашення
заборгованості, яка виникла із
кредитних договорів, стороною у яких є
замовник.

Отже, договір між публічним
акціонерним товариством «Акцент-Банк»
та публічним акціонерним товариством
комерційним банком «ПриватБанк» про
надання послуг (аутсорсинг) від 1
листопада 2007 року №1.07 не дає підставі
для висновку про заміну кредитора у
зобов»язанні через волевиявлення
сторін (відступлення права вимоги) та
різновид правонаступництва.

У даному разі публічним акціонерним
товариством «Акцент-Банк» вчинено дії
з стягнення заборгованості із
боржників публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» за відсутністю
повноважень, визначених йому публічним
акціонерним товариством комерційним
банком «ПриватБанк».

За таких обставин підстав для
задоволення позовних вимог публічного
акціонерного товариства «АкцентБанк»
до ОСОБА_1 про стягнення грошових
коштів немає.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «АкцентБанк»

Задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду
м.Чернівці від 24 грудня 2013 року
скасувати.

У позові публічного акціонерного
товариства «АкцентБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: