Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/1764/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

при секретарі судового

засідання Ходаківській О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 5 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Радомишльської державної нотаріальної
контори про визнання дій
неправомірними, визнання недійсними
свідоцтв про право на спадщину та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л
а :

У поданій апеляційній скарзі
ОСОБА_2, як представник ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом норм
матеріального права, просить скасувати
рішення суду першої інстанції, яким
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
про: визнання неправомірними дій
державного нотаріуса Радомишльської
районної державної нотаріальної
контори; визнання недійсними свідоцтва
про право на спадщину за законом за №
2-172 від 27.02.2012 року на ім'я ОСОБА_3 та на
ім'я ОСОБА_4; визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом за № 2-1431 від 12.2011 року;
зобов'язання Радомишльську державну
нотаріальну контору оформити
одноособово на ОСОБА_3 свідоцтво на
право спадщини по заповіту на 48/100
частин будинку по АДРЕСА_1, які
розташовані на приватизованій
земельній ділянці землі розміром 976 кв.
м. з цільовим призначенням для забудови
та обслуговування 48/100 будинку, а в
цілому будинок розташований на ділянці
1774 кв.м. Апелянт зазначає, що її
довірителька є одноособовим
спадкоємцем майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_5, що
підтверджується змістом заповіту, а
тому видача відповідачем свідоцтв про
право на спадщину за законом на двох
спадкоємців та невірно вказаний розмір
земельної ділянки при успадкованому
домоволодінні є підставою для визнання
дій нотаріуса неправомірними та
визнання недійсними виданих свідоцтв.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
ОСОБА_5 (а.с.9), яким за життя було
складено заповіт (а.с.12) за яким належну
йому, ОСОБА_5, частину житлового будинку
по АДРЕСА_1 він заповідав позивачці.
Вказівка щодо будь-якого іншого майна в
заповіті відсутня. Позивач по справі та
ОСОБА_4 в якості доньок спадкодавця
прийняли спадщину в порядку ст. 549 ЦК
УРСР (що діяв на час відкриття спадщини)
шляхом подачі заяви до відповідача
(а.с.47, 48). За заявою ОСОБА_2, яка діє за
довіреністю в інтересах позивачки, від
12.12.2011 року до відповідача (а.с.63),
останнім у цей же день видано на ім'я
ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на 48/100 ідеальних частин
жилого будинку АДРЕСА_1. В цілому жилий
будинок дерев'яний, загальним розміром
житлової площі 47.3 кв.м., загальною
площею 81.9 м., розташований на земельній
ділянці площею 976 кв.м. з цільовим
призначення для обслуговування жилого
будинку (а.с.73). За заявою тієї ж ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 від 27.02.2012 року (а.с.77)
відповідачем 27.02.2012 року на ім'я ОСОБА_3
видане свідоцтво про право на спадщину
за законом на 1/2 частину земельної
ділянки за кадастровим номером
:06:001:0586, площею 976 кв.м., що
розташована по АДРЕСА_1. У вказаному
свідоцтві зазначено, що спадкоємицею
іншої 1/2 частини цієї земельної ділянки
є ОСОБА_4 (а.с.83).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство
здійснюється за законом і за заповітом.
Спадкоємство за законом має місце, коли
і оскільки воно не змінено заповітом.

Кожний громадянин може залишити
за заповітом усе своє майно або частину
його (не виключаючи предметів
звичайної домашньої обстановки і
вжитку) одній або кільком особам як тим,
що входять, так і тим, що не входять до
кола спадкоємців за законом (ч.1 ст.534 ЦК
УРСР). Частина майна, що залишилася не
заповіданою, розподіляється між
спадкоємцями за законом, закликаними
до спадкоємства в порядку статей 529-533
цього Кодексу (ч. 1 ст. 537 ЦК УРСР).
Аналогічні положення закону містяться
і в ст. ст. 1236, 1245 ЦК України, що діють на
час видачі свідоцтв.

Враховуючи наведені норми права,
зміст заповіту ОСОБА_5, наявність
спадкоємців першої черги за законом та
перелік спадкового майна, дії
відповідача щодо видачі на ім'я ОСОБА_3
свідоцтв про право на спадщину за
заповітом (на 48/100 часток житлового
будинку) та за законом (на 1/2 частину
земельної ділянки) є правомірними. А
відтак, доводи апелянта про
неправильне застосування судом норм
матеріального права визнаються
колегією суддів безпідставними.

Вказівка у свідоцтві про право на
спадщину за заповітом про
розташування в цілому житлового
будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці
площею 976 кв.м., а не 1740 кв.м., як це
зазначено у свідоцтві про право на
спадщину за законом, виданому17.06.1988
року (а.с.68) на ім'я спадкодавця, не є
підставою для визнання свідоцтва від
22.12.2012 року недійсним. Це питання
підлягає вирішенню в порядку ст. 1300 ЦК
України, а тому доводи апеляційної
скарги і в цій частині є
безпідставними.

Рішення суду постановлене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 5 лютого 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді