П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали подання дільничного лікаря-психіатра Київської міської психоневрологічної лікарні №2 Ткачук В.А., заінтересована особа ОСОБА_2 про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

в с т а н о в и в:

30 вересня 2014 року (вх. 58832) дільничний лікар-психіатр Київської міської психоневрологічної лікарні №2 Ткачук В.А. звернулась до суду з поданням про припинення примусових заходів медичного характеру у виді надання ОСОБА_2 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, в якості правового обґрунтування вищезазначеного подання, посилається на положення ст. 514 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 514 Кримінального процесуального кодексу України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров'я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Як визначено ст. 515 Кримінального кодексу України, постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.

Відповідно до ст. 281 ЦПК, яка кореспондується з положеннями ст. 22 Закону "Про психіатричну допомогу", справа за заявою про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію в примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішуються такі питання, її представника за обов'язкової участі прокурора, лікаря-психіатра чи представника психіатричного закладу, який подав заяву.

Заява про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому поряду подається зазначеними суб'єктами до суду за місцем проживання особи, а про припинення госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку - до суду за місцезнаходженням психіатричного закладу.

У заяві фізичної особи або її законного представника про припинення амбулаторної психіатричної допомоги чи госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку мають бути наведені обставини і докази, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Згідно ч. 7 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров'я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу", заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через 3 місяці з дня ухвалення рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку або її продовження, госпіталізацію у примусовому порядку, її продовження.

Особливості розгляду заяв про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку або про продовження чи припинення надання такої допомоги врегульовано главою 10 розділу IV "Окреме провадження" ЦПК України.

Враховуючи викладене, аналізуючи наявні у справі докази, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду подання дільничного лікаря-психіатра Київської міської психоневрологічної лікарні №2 Ткачук В.А., заінтересована особа ОСОБА_2 про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки зі змісту подання убачається, що вищевказані заходи медичного зарактеру, застосовані на підставі рішення суду, тому відсутні підстави для розгляду даної заяви в порядку ст. 514 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки питання, пов'язані з припиненням надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку яка застосована на підставі рішення суду про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, розглядаються в порядку визначеному Цивільним процесуальним законодавством України, а саме ст. 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.2 ст. 122, ст.ст. 209-210, 368 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за поданням дільничного лікаря-психіатра Київської міської психоневрологічної лікарні №2 Ткачук В.А., заінтересована особа ОСОБА_2 про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я