АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай
Л.Д.,

суддів: Левенця
Б.Б., Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Вугледарі Донецької
області на рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року в справі за позовом Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія» до Клініки
професійних захворювань ДУ «Інститут
медицини праці національної академії
медичних наук України», треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
щодо предмета спору: Мар`їнське
міськрайонне управління Філія
Головного управління
Держсанепідслужби у Донецькій області,
Донецька обласна Клінічна лікарня
професійних захворювань, виконавча
дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Вугледарі
Донецької області, ОСОБА_1 про
скасування медичного висновку
Центральної лікарсько-експертної
комісії та повідомлення про професійне
захворювання за формою П-3,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2013 року ДП «Донецька вугільна
енергетична компанія» звернулося до
суду з позовом, в якому просило
скасувати медичний висновок
Центральної лікарсько-експертної
комісії № 4227 від 16.10.2013 року,
зобов'язати скласти медичний висновок,
який буде відповідати чинному
законодавству виходячи з умов праці
ОСОБА_1 та впливу на нього шкідливих
речовин та скасувати повідомлення про
професійне захворювання за формою П-3 №
1058 від 20.09.2013 року, посилаючись на те, що
відповідачем було порушено порядок та
процедуру встановлення зв'язку
захворювання з умовами праці хворого
ОСОБА_1.

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/4619/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Новак
А.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12.02.2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду,
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Вугледарі Донецької
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову.
Посилається на неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. А саме, суд не взяв
до уваги, що у ОСОБА_1 була перерва в
роботі у підземних умовах праці
протягом 10 років. Діагноз «рак легенів»
не може відноситись до професійного
захворювання, оскільки шкідливі
фактори впливу, яким піддавався ОСОБА_1
та характер його робіт за постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2000
року № 1662 «Про

затвердження переліку професійних
захворювань» не відповідають самому
захворюванню. Судом також не з`ясовано
чи мав ОСОБА_1 шкідливі звички, такі як
паління, що могло призвести до раку
легень. Суд не звернув уваги на те, що
відомості наведені для встановлення
зв`язку захворювання з умовами праці не
відповідають дійсності, а дія пилу SiO2
на рівні гранично допустимої
концентрації виключає вірогідність
виникнення «професійного рака».

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_4 підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Представник Клініки професійних
захворювань ДУ «Інститут медицини
праці національної академії медичних
наук України» Остапець І.В. подала
заперечення на апеляційну скаргу та
просила слухати справу у її
відсутності, проте зазначені
заперечення не підписані.

Інші сторони про день та час розгулу
справи повідомлені належним чином,
причини неявки не повідомили, у зв`язку
з чим колегія суддів вважає за можливе
слухання справи у відсутності не
з`явившихся осіб за правилами ч. 2 ст. 305
ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 працював у ВП «Шахта
Південнодонбаська № 3 ім. Сургая» ДП
«Донецька вугільна енергетична
компанія» на посаді прохідника ГРП,
стаж роботи у шкідливих умовах
становить 17 років.

Згідно повідомлення про професійне
захворювання (отруєння) № 1058 від 20.09.2013
року, виданого Клінікою професійних
захворювань Державної установи
«Інститут медицини праці Академії
медичних наук України», хворому ОСОБА_1
був встановлений клінічний діагноз:
периферичний Сг верхньої частки правої
легені Т2N1М0, II Бст., II кл.гр., стан після
верхньої правобічної лобектомії,
атипової резекції нижньої частки
(11.09.2012 року), ЛН II ст. (другого ст.) -
захворювання професійне, встановлене
вперше.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що не
було порушено порядку прийняття
оскаржуваного висновку, такий висновок
відповідає характеру захворювання
ОСОБА_1 та при складенні висновку
Інститут медицини праці не порушив
процедуру та положення постанови
Кабінету Міністрів України №1112 від
25.08.2004 року.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони
зроблені з неправильним застосуванням
норм матеріального права.

При ухваленні рішення суд першої
інстанції керувався Порядком
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 року за №
1112, який втратив чинність згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.11.2011 року № 1232.

Таким чином на час виникнення спірних
правовідносин та на час розгляду
справи діяла постанова Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 «
Деякі питання розслідування та обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
якою затверджено Порядок проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві.

Згідно з п. 63 та п. 64 цього Порядку до
хронічного професійного захворювання
належить захворювання, що виникло
внаслідок провадження професійної
діяльності працівника та зумовлюється
виключно або переважно впливом
шкідливих факторів виробничого
середовища і трудового процесу,
пов'язаних з роботою. До хронічного
професійного захворювання належить
також захворювання, що виникло після
багатократного та/або тривалого впливу
шкідливих виробничих факторів.
Віднесення захворювання до
професійного здійснюється відповідно
до процедури встановлення зв'язку
захворювання з умовами праці згідно з
додатком 14 та переліку професійних
захворювань, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8
листопада 2000 року № 1662 .

Згідно з п. п. 66 -70 цього Порядку для
встановлення остаточного діагнозу та
зв'язку захворювання з впливом
шкідливих факторів виробничого
середовища і трудового процесу
лікар-профпатолог Автономної
Республіки Крим, області або міста
направляє хворого до спеціалізованого
профпатологічного
лікувально-профілактичного закладу з
відповідними документами.

Спеціалізовані профпатологічні
лікувально-профілактичні заклади
проводять амбулаторне та/або
стаціонарне обстеження хворих і
встановлюють діагноз професійного
захворювання. Діагноз професійного
захворювання може бути змінений або
відмінений спеціалізованим
профпатологічним
лікувально-профілактичним закладом,
який його встановив раніше, на підставі
результатів додатково поданих
відомостей або проведених досліджень
та повторної експертизи.
Відповідальність за встановлення або
відміну діагнозу професійного
захворювання покладається на
керівників таких закладів та голів
лікарсько-експертних комісій. Рішення
про підтвердження або відміну раніше
встановленого діагнозу професійного
захворювання оформляється висновком
лікарсько-експертної комісії.

У спірних випадках остаточне рішення
щодо встановлення діагнозу
професійного захворювання приймається
центральною лікарсько-експертною
комісією державної установи "Інститут
медицини праці Національної академії
медичних наук України", у роботі якої
мають право брати участь фахівці
відповідного закладу державної
санітарно-епідеміологічної служби,
лікувально-профілактичного закладу,
спеціалізованого
лікувально-профілактичного закладу,
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду, спеціалісти (представники)
підприємства, первинної організації
відповідної профспілки або
уповноважена найманими працівниками
особа з питань охорони праці (у разі,
коли профспілка на підприємстві
відсутня), представники вищого органу
профспілки. Оскарження рішення
зазначеної комісії у разі незгоди
хворого або роботодавця здійснюється у
судовому порядку.

Спеціалізованими профпатологічними
лікувально-профілактичними закладами
стосовно кожного хворого складається
повідомлення про професійне
захворювання (отруєння) за формою П-3
(далі - повідомлення за формою П-3)
згідно з додатком 15.

Незважаючи на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права обставини
справи встановлені судом правильно та
відповідають зібраним у справі
доказам.

Суд першої інстанції дійшов правильних
висновків про те, що при прийнятті
медичного висновку від 16.10.2013 року № 4227
Центральна лікарсько-експертна
комісія врахувала дані клінічного
обстеження, профмаршруту (стаж роботи
років; дані про умови праці), дані про
умови праці хворого,
санітарно-гігієнічну характеристику
умов праці та на основі проведених
досліджень та даних клінічних
обстежень визначила захварювання
ОСОБА_1, як професійне.

Згідно з консультативним висновком №
20/2013 року про наявність
епідеміологічного зв'язку між
виникненням злоякісного новоутворення
та умовами праці від 17.09.2013 року ОСОБА_1
під час виконання своїх процесійних
обов`язків зазнавав дії шкідливих
факторів виробничого середовища. У
цьому ж висновку зазначено про те,
факторів ризику, обумовлених способом
життя, наявність та стаж тютюнокуріння
не визначено.

А тому доводи апеляційної скарги про
те, що судом не з`ясовано питання
наявності у ОСОБА_1 шкідливих звичок,
таких як паління, що могло призвести до
раку легень спростовуються
матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Позивач не надав належних та
допустимих доказів на спростування
оскаржуваного висновку, а тому суд
першої інстанції дійшов правильних
висновків про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги таких
висновків суду не спростовують.

Колегією суддів не встановлено фактів
порушення відповідачем Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232.

Враховуючи, що судом першої інстанції
застосовано до спірних правовідносин
нормативний акт, який втратив чинність
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Вугледарі Донецької
області задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову Державного
підприємства «Донецька вугільна
енергетична компанія» відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді