"06" березня 2014 р.
Справа № 642/5003/13-Ц
Провадження № 2/642/5/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2014 року Ленінський
районий суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва
А.В.,

секретаря
Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Ленінського районного суду м. Харкова
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання, визнання права власності на
квартиру, скасування реєстрації на
квартиру та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання
договору довічного утримання і
визнання права власності на ? ч.
квартири, стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2013 р. до Ленінського
районного суду м. Харкова звернувся
ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просив
розірвати договір довічного утримання
від 29.12.2010 р., за яким він передав
відповідачці ОСОБА_2 належну йому
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, визнати
за ним право власності на зазначену
квартиру, повернути квартиру у його
володіння та скасувати реєстрацію на
квартиру за відповідачкою. У позовній
заяві ОСОБА_1 вказав про те, що у жовтні
2010 р. він переніс інсульт, у зв»язку з
чим знаходився на стаціонарному
лікуванні. Після виписки з лікарні його
стан був тяжкий. Він потребував
сторонньої допомоги, але його дітей на
той час поруч не було і тоді він прийняв
рішення укласти договір з дочкою своїх
далеких родичів ОСОБА_2. В перші місяці
після укладання договору, коли він
після виписки з лікарні знаходився у
важкому стані, відповідачка ОСОБА_2
належним чином виконувала свої
обов»язки. З покращенням його
фізичного стану відповідачка
поступово стала приділяти йому менше
уваги, приходила рідше. Пізніше стала
приходити два рази на тиждень та
ненадовго, приносила самі прості
продукти харчування /хліб, кашу/, ходила
в аптеку та за його гроші купувала ліки.
З часом вона стала приходити та
приділяти уваги ще менше. Потрібну
допомогу йому надавали друзі, а з
листопада 2012 р. активно стала
допомагати його дочка ОСОБА_3, яка
регулярно до нього приходила та
повністю його доглядала. На початку
травня 2013 р. він запропонував ОСОБА_2
розірвати договір довічного утримання
у добровільному порядку, після чого
вона вимкнула телефон та повністю
припинила спілкування з ним. Через
деякий час відповідачка вийшла з ним на
зв»язок і пообіцяла розірвати договір
у добровільному порядку, але
необхідних дій для цього не проводила,
у зв»язку з чим він вимушений був
звернутися до суду з позовом про
розірвання договору довічного
утримання.

24 січня 2014 р. до суду із зустрічним
позовом звернулася ОСОБА_2, в якому
просила розірвати спірний договір
довічного утримання, на підставі ст. 756
ч.2 ЦК України визнати за нею право
власності на ? ч. квартири АДРЕСА_1,
посилаючись на те, що договір довічного
утримання вона виконувала належним
чином, але у червні 2013 р. ОСОБА_1 сам
відмовився від її послуг. Тоді ж
відповідач у телефонному режимі
повідомив, що він помирився із своєю
донькою і бажає свою квартиру залишити
доньці. Коли вона приїжджала до
відповідача він не відчиняв двері.

Сторони у судове засідання
з»явилися.

Під час слухання справи
представник ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав і дав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві фактам.
Проти задоволення зустрічного позову в
частині визнання за ОСОБА_2 права
власності на ? ч. спірної квартири
заперечував.

ОСОБА_2 та її представник заявлені
ними позовні вимоги підтримали, проти
задоволення позову ОСОБА_1
заперечували і дали пояснення
аналогічні викладеним у позовній заяві
фактам.

У судовому засіданні свідки з боку
ОСОБА_1: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 дали покази про те, що ОСОБА_2 не
виконувала належним чином покладені на
неї договором довічного утримання
обов»язки щодо ОСОБА_1.

ОСОБА_5 пояснила, що після інсульту
вона разом із ОСОБА_4 кожного дня
доглядала ОСОБА_1 у ЦКЛ-5, де він
лікувався, а після виписки з лікарні -
вдома. ОСОБА_2 появлялася один два рази
на тиждень на 15 хвилин і нарізавши
бутерброди уходила. Всю роботу по дому,
приготування їжі, нагляд за ОСОБА_1
виконувала вона і ОСОБА_4. З листопада
2012 р. за ОСОБА_1 стала доглядати його
донька ОСОБА_3. Через деякий час ОСОБА_2
стала звинувачувати ОСОБА_1 в тому, що
з-за нього вона не може уладнати своє
особисте життя / від неї пішов
наречений/. Після цих звинувачень у
ОСОБА_1 погіршувалося самопочуття. У
травні 2013 р. після чергового
звинувачення ОСОБА_2 кинула ключі від
квартири і перестала приходити до
ОСОБА_1.

ОСОБА_4 дала аналогічні покази.

За показами ОСОБА_4 і ОСОБА_5, у
квартирі ОСОБА_1 ОСОБА_2 жила лише у той
час, коли він після інсульту у жовтні -
листопаді 2010 р. знаходився у лікарні.
Після повернення з лікарні разом із
ОСОБА_1 у квартирі ночували вони
почергово. Були поодинокі випадки, коли
ночувала і ОСОБА_2, але у квартирі вона
не жила.

ОСОБА_6 пояснив, що у квітні - травні
2011 р. він на прохання свого знайомого
ОСОБА_1, як лікар невролог, протягом 14
днів кожного дня оказував йому на дому
медичну допомогу. За цей час він бачив
ОСОБА_2 1-2 рази протягом 15-30 хвилин. Весь
цей час біля хворого ОСОБА_1
знаходилися його друзі, а не ОСОБА_2.

ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_1
являється його товаришем. Після
укладання договору довічного
утримання між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 він
періодично провідував ОСОБА_1, возив
його до лікарні. Догляд за ОСОБА_1
постійно здійснювали ОСОБА_4 і ОСОБА_5. У
цей період часу він бачив ОСОБА_2 у
квартирі ОСОБА_1 один або два рази.
Приблизно, через півроку ОСОБА_1 став
йому скаржитися на те, що ОСОБА_2 не
надає йому належного догляду,
приходить рідко і на короткий час.
Догляд за ОСОБА_1 як і раніше
продовжували здійснювати ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, а потім і його дочка ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_3, дочка позивача,
пояснила про те, що у листопаді 2012 р.
вона повернулася до Харкова і стала
доглядати свого батька. Їй допомагали
друзі батька ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Також не
кожен день приходила провідувати
батька і ОСОБА_2. Вона приходила увечері
після роботи на короткий час /хвилин на
двадцять/ та уходила, щоб встигнути на
електричку до сел.. Козача Лопань, де
вона проживала. Ніяких продуктів вона
не купувала, якщо вважати продуктами
кислу окрошку і прострочені курячі
яйця, які вона колись приносила. Свідок
також пояснила, що вона часто
залишалася ночувати у батька. Він
спочатку не говорив їй, що уклав
договір довічного утримання з ОСОБА_2,
але через деякий час розповів. Вона
продовжувала опікувати батька,
оскільки він потребував постійного
догляду і допомоги. Вона вважає, що
ОСОБА_2 не виконувала умови договору
довічного утримання, оскільки вона не
доглядала батька, не купувала йому
продукти харчування, не готувала їжу,
не прала, не вбирала. Цю роботу робила
вона, а також їй допомагали ОСОБА_4 і
ОСОБА_5.

Свідки з боку ОСОБА_2: ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13 дали покази про
те, ОСОБА_2 договір довічного утримання
виконувала належним чином.

Так свідок ОСОБА_10 пояснила, що
ОСОБА_2 являється сестрою її чоловіка.
Коли ОСОБА_1 знаходився у лікарні після
інсульту ОСОБА_2 кожного дняприходила
до нього, а після виписки доглядала
вдома, проживаючи разом із ним в його
квартирі. Вона допомагала ОСОБА_2, коли
ночувала у квартирі ОСОБА_1 двічі на
тиждень. ОСОБА_1 обговорював з нею
бажання оформити свою квартиру за
договором довічного утримання на
ОСОБА_2. Після оформлення договору
довічного утримання ОСОБА_2 купувала
для ОСОБА_1 продукти харчування,
предмети побутової хімії, лікарські
засоби, доглядала його, вбирала у
квартирі, зробила ремонт на кухні за
свій кошт. Наприкінці 2012 р. з»явилася
дочка ОСОБА_1 на ім.»я ОСОБА_13, після
чого під впливом ОСОБА_13 відношення
між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 погіршилися,
оскільки ОСОБА_13 настроювала ОСОБА_1
проти ОСОБА_2, бажала розірвати договір
довічного утримання. Весною 2013 р.
ОСОБА_1 забрав у ОСОБА_2 ключі від
квартири і вигнав її.

ОСОБА_12 пояснила, що вона з 2006 р.
працює разом із ОСОБА_2. Їй відомо, що
ОСОБА_2 оформила із своїм дядьком, який
переніс інсульт, договір довічного
утримання. Вона жила разом із дядьком в
його квартирі в будинку АДРЕСА_1 і
доглядала його. Вона разом із чоловіком
після роботи неодноразово підвозили
ОСОБА_2 к будинку АДРЕСА_1. Також ОСОБА_2
неодноразово купувала для дядька
продукти харчування на оптовій базі по
вул.. Морозова,11 в м. Харкові і в
магазині «Компас», а її, ОСОБА_12,
чоловік допомагав ОСОБА_2 доносити
продукти до дверей квартири АДРЕСА_1, де
ОСОБА_2 проживала разом із своїм
дядьком. Вона засвідчує вказані факти,
оскільки сама неодноразово купувала
продукти разом із ОСОБА_2 на оптовій
базі і в магазині «Компас».

ОСОБА_13 пояснила, що з 2006 р. вона
працює разом із ОСОБА_2. Їх робочі місця
знаходяться в одному кабінеті. Їй
відомо, що у ОСОБА_2 є дядько, який
проживає на Холодній Горі і вона
періодично їздила до нього в гості.
Наприкінці 2010 р. у дядька стався
інсульт. ОСОБА_2 кожного дня
відпрошувалася з роботи і їздила до
нього в лікарню. Після того як дядька
виписали з лікарні вона переїхала до
нього в квартиру жити, оскільки дядько
потребував догляду. З того часу вони
зустрічалися біля метро «Холодна Гора»
і разом їхали на роботу. На роботі вона
чула телефонні розмови ОСОБА_2, яка
дзвонила до аптек стосовно лікарських
засобів, домовлялася про можливість
поміщення дядька в лікарню для
реабілітації, знаходила транспорт для
його перевозки, також постійно
дзвонила дядьку і цікавилася його
самопочуттям. Бували випадки, коли вона
разом із ОСОБА_2 бувала у магазинах на
ОСОБА_14, де ОСОБА_2 купувала продукти
харчування і предмети побутової хімії.
Їй також відомо, що ОСОБА_2 разом із
ОСОБА_12 їздила за продуктами на оптову
базу, яка знаходиться на вул.. Морозова.
Наприкінці 2012 р. їй від ОСОБА_2 стало
відомо, що дядька стала провідувати
його дочка і настроювати проти ОСОБА_2.
Весною 2013 р. їй зателефонувала ОСОБА_2 і
розповіла, що дядько вигнав її з
квартири, і що вона тепер буде жити у с.
Козачя Лопань.

Показами свідка ОСОБА_11 про те, що
ОСОБА_2 належним чином виконувала
договір довічного утримання: доглядала
ОСОБА_1, купувала продукти харчування,
вбирала у квартирі та ін.., але ОСОБА_1
під впливом своєї дочки ОСОБА_13, забрав
ключі у ОСОБА_2 і відмовився від її
послуг.

Вислухавши пояснення сторін,
покази свідків, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню
повністю, а у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити з
наступних підстав.

29 грудня 2010 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
був укладений договір довічного
утримання, згідно якого ОСОБА_1 передав
у власність ОСОБА_2 належну йому на
праві приватної власності
однокімнатну ізольовану квартиру
АДРЕСА_1 / а. с. 6-7/.

Згідно п.5 зазначеного договору
довічного утримання, приймаючи від
ОСОБА_1 у власність квартиру, ОСОБА_2
зобов»язалася, зокрема, надавати
ОСОБА_1 в день трьохразове харчування,
догляд та необхідну допомогу.

У п.6 договору вказано, що сторони
оцінили вартість харчування, догляду,
та необхідної допомоги за місяць у сумі
300 гр..

Відповідно до ст.744 ЦК України за
договором довічного утримання /
догляду/ одна сторона / відчужувач/
передає другій стороні / набувачеві/ у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов»язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та /або/ доглядати довічно.

У відповідності до ст. 755 ЦК України
договір довічного утримання /догляду/
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов»язків, незалежно від його вини.

12 червня 2013 р. ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про розірвання договору
довічного утримання з посиланням на
неналежне виконання договору ОСОБА_2./
а. с. 2 - 4/.

ОСОБА_2 стверджує, що умови
договору довічного утримання
виконувалися нею належним чином, а
ОСОБА_1 сам відмовився від договору, щоб
передати спірну квартиру своїй доньці
ОСОБА_3. Просить розірвати договір
довічного утримання у зв»язку з
недотриманням умов договору ОСОБА_1 та
визнати за нею на підставі ч.2 ст.756 ЦК
України право власності на ? ч. спірної
квартири.

Згідно ст.. ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вина посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст..61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Сторонами визнано, що перші
півроку після укладання договору
довічного утримання ОСОБА_2 належним
чином виконувала умови договору, у
зв»язку з чим цей факт не підлягає
доказуванню у відповідності до ч.1 ст.61
ЦПК України.

В обґрунтування викладених
обставин сторони послалися на покази
свідків з їх боку, а ОСОБА_2, крім цього,
надала ксерокопії чеків і накладних на
продукти харчування та ліки, а також
оригінали чеків і накладних за період з
10.01.2013 р. по 07.06.2013 р..

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні у справі
доказів. Жоден доказ не має для суду
наперед встановленого значення. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Аналізуючи надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об»єктивному та безпосередньому
дослідженні у справі доказів суд
приходить до висновку, що ОСОБА_2 не
доказала належність виконання нею
обов»язків згідно укладеного з ОСОБА_1
договором довічного утримання.

Шляхом огляду наданих ОСОБА_2
чеків і накладних встановлено, що
кількість продуктів харчування за ними
значно перевищує потребу позивача у
продуктах і ціну 300 гр., яка щомісячно
передбачена договором довічного
утримання на харчування, догляд та
необхідну допомогу ОСОБА_1.

Так згідно ксерокопії видаткової
накладної №12 від 15.04.2011 р. разовим
покупцем на загальному підприємстві /
назва відсутня/ було куплено: шість
упаковок борошна «Золотий колос» по 2
кг; двадцять упаковок по 800 гр. крупи
кукурудзяної; двадцять чотири
упаковки крупи пшеничної по 800 гр.; 12 кг
рису фасованого; двадцять чотири
упаковки крупи ячної по 800 гр.; 15 кг
макаронів вагових; всього на суму 466 гр.
30 коп..

Згідно ксерокопії видаткової
накладної того ж підприємства №14 від
26.04.2011 р. було придбано: 2 кг грибів; 21,5 кг
картоплі; 13 кг моркви; 8,250 кг огірків; 5
кг салату; 12 кг яблук та інші овочі і
фрукти на загальну суму 1152 гр. 25 коп. / а.
с. 112/.

Аналогічні відомості містяться і в
інших копіях видаткових накладних і
чеків / а. с. 76 - 118/.

Про це ж свідчать і оригінали
видаткових накладних за період січня -
червня 2013 р., де покупцем значиться
ОСОБА_2 / а. с. 132 - 136/.

Оригіналів накладних і чеків за
період 2011 - до 10 січня 2013 р. не надано / а.
с. 76 - 118/.

ОСОБА_2 також не надано доказів того,
що зазначені у чеках і накладних
продукти харчування були передані саме
ОСОБА_1 або використані для
приготування йому їжі.

Свідки з боку ОСОБА_1 ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 закупівлю такої кількості
продуктів категорично заперечували. Із
показів зазначених свідків виходить,
що у квартирі ОСОБА_1 находився
маленький холодильник і не було умов і
потреби для зберігання значної
кількості продуктів харчування,
оскільки ОСОБА_1 за станом свого
здоров»я потребляв їжу у малій
кількості.

Такі ж покази дала і ОСОБА_3
стосовно періоду часу з листопада 2012 р.
по травень 2013 р..

Оцінюючи вказані покази свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 суд визнає їх
достовірними, оскільки вони постійно
знаходилися поруч із ОСОБА_1 в його
квартирі і їм було відомо про подробиці
виконання ОСОБА_2 спірного договору
довічного утримання.

Що стосується показів свідків з
боку ОСОБА_2, то свідок ОСОБА_10 дала
покази про виконання договору
довічного утримання у перші місяці
після його укладання, коли договір
виконувався належним чином, а потім
вона перестала бувати у ОСОБА_1 у
зв»язку з декретною відпусткою і саме в
цей час до ОСОБА_2 пред»явлені
претензії про неналежне виконання
договору довічного утримання. Свідки
ОСОБА_13 і ОСОБА_12 у квартирі ОСОБА_1
ніколи не були, а про обставини справи
їм відомо зі слів ОСОБА_2. Свідок ОСОБА_11
у ОСОБА_1 бував рідко і не міг знати про
всі обставини виконання договору
довічного утримання.

З урахуванням викладеного суд
приймає за основу покази свідків з боку
ОСОБА_1 і вважає, що ОСОБА_2 спірний
договір довічного утримання належним
чином не виконувала, доказів про
забезпечення ОСОБА_2 кожного дня
ОСОБА_1 трьохразовим харчуванням,
необхідною допомогою, доглядом суду не
надано, а тому суд, керуючись ст.755 ЦК
України, постановляє рішення про
розірвання спірного договору
довічного утримання внаслідок
неналежного його виконання набувачем
ОСОБА_2 своїх обов»язків незалежно від
її вини.

Відповідно до ст.. 756 ЦК України:

1.У разі розірвання договору
довічного утримання / догляду/ у
зв»язку з невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов»язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

У цьому разі витрати, зроблені
набувачем на утримання та /або/ догляд
відчужувача, не підлягають поверненню.

2. У разі розірвання договору у
зв»язку з неможливістю його подальшого
виконання набувачем з підстав, що мають
істотне значення, суд може залишити за
набувачем право власності на частину
майна, з урахуванням тривалості часу,
протягом якого він належно виконував
свої обов»язки за договором.

Приймаючи до уваги наведені вище
обставини, рішення суду про розірвання
спірного договору довічного утримання
внаслідок його неналежного виконання
суд у відповідності до ч.1 ст.756 ЦК
України вважає необхідним визнати за
ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1, повернути цю квартиру ОСОБА_1
та скасувати реєстрацію на дану
квартиру за ОСОБА_2.

Виходячи з наведених вище фактів
суд відмовляє у задоволенні вимог
ОСОБА_2 про розірвання договору
довічного утримання у зв»язку з
неможливістю його подальшого
виконання з підстав, що мають істотне
значення та залишення за ОСОБА_2 право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, оскільки не вбачає зазначених
у ч.2 ст.756 ЦК України для цього підстав.

Приймаючи до уваги, що у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
суд на підставі ст.88 ЦПК України також
відмовляє і у задоволенні вимог ОСОБА_2
про стягнення з ОСОБА_1 на її користь
судових витрат / судового збору і
витрат на правову допомогу/.

Керуючись ст.. ст.. 88, 212 - 215 ЦПК
України, ст. ст. 744, 745, 755, 756 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного
утримання від 29 грудня 2010 р., який був
укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та
посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_16 за реєстраційним
номером 2283.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Повернути квартиру АДРЕСА_1 у
володіння ОСОБА_1.

Скасувати реєстрацію на квартиру
АДРЕСА_1 на ім.»я ОСОБА_2.

У задоволенні позову ОСОБА_2 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Ленінський районний суд м. Харкова
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь в розгляді
справи, але не були присутніми під час
проголошення судового рішення можуть
оскаржити рішення в апеляційному
порядку протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Суддя
А.В. Лазарєв