АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/878/14
інстанції: Пілюгіна О.М.
Справа № 635/873/13-ц
Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Гуцал Л.В., Івах А.П.

за участю секретаря - Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 21 червня 2013
року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, -

в с т а н о в
и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
ОСОБА_4 суму спричиненої матеріальної
шкоди у розмірі 9 614,84 грн., суму
моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 21 червня 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права, просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити його позов.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що в даному випадку шкоду
ОСОБА_3 завдано особою - відповідачем,
який здійснював діяльність -
використання транспортного засобу за
цільовим призначенням, що є джерелом
підвищеної небезпеки.

Cудова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явилися у
судове засідання, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України,
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлено, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позов заявлено до особи, яка не
несе відповідальності за заподіяну
шкоду, оскільки хоча і власником
транспортного засобу, але не був
учасником ДТП, притягувати до участі у
справі особу, яка керувала автомобілем
та була учасником ДТП позивач не бажає.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони повністю відповідають
обставинам справи, яким суд дав вірну
оцінку.

Згідно з п. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
діями майну фізично особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Судом першої інстанції
встановлено, що учасниками ДТП був
позивач та ОСОБА_5, який керував
автомобілем.

З довідки про ДТП № 9044695 від 03.08.2012
року вбачається, що власником
автомобіля ВМW є ОСОБА_4, але керував
автомобілем ОСОБА_5, який порушив
Правила дорожнього руху (а.с. 6)

В постанові Зміївського
районного суду Харківської області від
04.09 2012 року зазначено, що учасниками ДТП
були позивач та ОСОБА_5.(а.с. 16).

Як пояснив представник позивача,
водій ОСОБА_5 після скоєння ДТП надав
представникам ДАІ посвідчення водія та
документи про право власності на
автомобіль, що свідчить, про те, що він
на законній підставі керував
автомобілем.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про відсутність
доказів щодо вини відповідача ОСОБА_4,
у заподіяні шкоди позивачу.

Представник позивача відмовився
у судовому засіданні суду першої
інстанції замінити первісного
відповідача або притягнути ОСОБА_5 до
участі у справі у якості
співвідповідача. В силу ст.. 33 ЦПК
України суд позбавлений можливості з
власної ініціативи замінити
відповідача чи притягнути особу
співвідповідачем.

За таких підстав суд першої
інстанції правильно відмовив позивачу
у задоволені позову.

Відмова у позові не позбавляє
позивача права звернутися до суду з
позовом до особи, яка вина у заподіянні
шкоди.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів поданих сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку, що позивач не довів свій
позов.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які привели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314,
315, 317, 319 ЦПК України судова колегія
судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 21 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальний
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії