АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1405/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/947/14
Головуючий у 1-й інстанції Сайко О. О.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області у складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів: Петренка В.М., Акопян В.І.,

при секретарі Цилюрик М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Пирятинського районного суду
Полтавської області від 29 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ
«ОЗЗІ» про відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом, просив
ухвалити рішення, яким стягнути з
відповідача на його користь 24 365 грн. 87
коп. матеріальної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце у травні 2012
року, внаслідок винних дій водія
відповідача завдані матеріальні
збитки автомобілю позивача.

Рішенням Пирятинського районного суду
Полтавської області від 29 січня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено за
недоведеністю.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі,
повторюючи доводи позовної заяви,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове про
задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
осіб, які брали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі відхилити апеляційну
скаргу та залишити рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, 18 травня 2012 року приблизно
о 13.00 на 156 км. автошляху Київ-Харків
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю водія ОСОБА_2, який керував
автомобілем Рено Магнум, д.н.з. НОМЕР_1,
що належить ТОВ «ОЗЗІ», і за участю
водія ОСОБА_1, який керував належним
йому автомобілем ВАЗ 211440, д.н.з. НОМЕР_2.
В результаті дорожньо-транспортної
пригоди обидва автомобілі отримали
технічні ушкодження.

Відносно ОСОБА_1 працівниками ДАІ
складений протокол про
адміністративне правопорушення за
ст.124 КУпАП.

ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності не притягувався.

Постановою Шишацького районного
суду Полтавської області від 17 квітня
2013 року провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 закрите за відсутності
в його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП.

За станом на час
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
власників обох транспортних засобів
була застрахована: ОСОБА_1 - в ТДВ «СК
«Провіта», у ТОВ «ОЗЗІ» - в ПрАТ «СК «АХА
Страхування».

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою
про виплату страхового відшкодування.
Листом №3150/12цв від 04 червня 2013 року
ОСОБА_1 запропоновано подати документи,
що підтверджують вину ОСОБА_2 у
дорожньо-транспортній пригоді.

Встановивши наведені обставини,
суд першої інстанції з дотриманням
вимог процесуального закону дав їм
правильну юридичну оцінку і дійшов
обґрунтованого висновку про
недоведеність позовних вимог.

Як роз'яснено у пункті 16 Постанови
Пленуму ВССУ №4 від 01 березня 2013 року,
відповідно до статті 21 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів. У
зв'язку із цим при пред'явленні
позовних вимог про відшкодування такої
шкоди в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
безпосередньо до особи, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної
небезпеки, суд має право виключно в
порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК,
залучити до участі у справі страхову
організацію (страховика), яка
застрахувала цивільну
відповідальність володільця
транспортного засобу. Непред'явлення
вимог до страховика за наявності
підстав для стягнення завданої шкоди
саме зі страховика є підставою для
відмови в позові до завдавача шкоди у
відповідному розмірі.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд
вправі замінити неналежного
відповідача або залучити належного
відповідача до участі у справі
виключно за клопотанням позивача.

Як вбачається з матеріалів справи
обидва власники транспортних засобів -
учасників дорожньо-транспортної
пригоди, застрахували свою
цивільно-правову відповідальність у
відповідних страхових компаніях (а.с.187,
193). Разом з тим, ОСОБА_1 пред'явив позов
до власника автомобіля - учасника
дорожньо-транспортної пригоди, і не
скористався наданим йому статтею 33 ЦПК
України правом залучити до участі у
справі ПрАТ «СК «АХА Страхування» -
страховика ТОВ «ОЗЗІ».

Окрім того, рішення суду про
закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 у зв?язку з відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП не є достатнім і беззаперечним
доказом правомірності його дій у
розумінні цивільно-правової
відповідальності за деліктну
поведінку.

У матеріалах справи відсутні
належні і допустимі докази, які б
підтверджували, що неправомірні дії
ОСОБА_2 перебували у
причинно-наслідковому зв'язку з
наслідками дорожньо-транспортної
пригоди, що настали для ОСОБА_1, який
відмовився від проведення авто
технічної експертизи у межах розгляду
цієї справи.

Апеляційна скарга не містить
нових засобів доказування, її доводи не
спростовують висновків суду, отже
колегія суддів вважає, що рішення
місцевого суду є законним і
обґрунтованим, підстави для його зміни
чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308,
ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Пирятинського районного суду
Полтавської області від 29 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ
О.А. Лобов

СУДДІ:
В.І. Акопян

В.М. Петренко

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов