Провадження №: 2/752/502/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

при секретарі - Тасенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Креді
Агріколь Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в:

у липні 2013 року позивач звернувся в
Голосіївський районний суд м.Києва з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 1/1123903 від 28 липня 2011 року в розмірі 213
592,28 грн., а також судового збору.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтував тим, що 28 липня 2011 року між
ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № 1/1123903,
предметом якого є надання останній
банком на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
кредиту на придбання транспортного
засобу в розмірі 396 327,00 грн. зі сплатою
процентної винагороди у розмірі 4,40 %
річних за користування кредитом
строком користування з 28 липня 2011 року
до 27 липня 2013 року та відновлювальну
кредитну лінію на сплату страхових
платежів за договором страхування
транспортного засобу з максимальним
лімітом кредитування в сумі 79 449,28 грн.
зі сплатою процентної винагороди у
розмірі 17,00 % річних за користування
кредитною лінією строком користування
з 28 липня 2011 року по 27 липня 2013 року та
зобов'язання позичальника прийняти
кредит, використати його за цільовим
призначенням, сплатити плату за кредит
та повернути кредит в повному обсязі.

Зазначив про те, що банк виконав свої
зобов'язання за кредитним договором,
однак, ОСОБА_2, в свою чергу, зобов'язань
за договором не виконала, тому банк
відповідно до умов договору має право
вимагати від неї погашення виниклої
заборгованості.

Станом на 27 травня 2013 року у
відповідача наявна заборгованість в
сумі 213 592,28 грн.

Просив, враховуючи те, що з метою
забезпечення виконання ОСОБА_3 умов
укладеного з нею кредитного договору з
відповідними змінами та доповненнями,
28 липня 2011 року з ОСОБА_3 був укладений
договір поруки № 1/1123904, за умовами
якого останній поручився за виконання
ОСОБА_2 обов'язків, що виникли за
кредитним договором № 1/1123903 від 29 липня
2011 року, суд стягнути солідарно з
відповідачів суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 213 592,28
грн., а також судовий збір - 2 135,92 грн.

В ході подальшого розгляду справи
позивач в порядку ст. 31 ЦПК України
зменшив розмір позовних вимог та
остаточно просив суд стягнути
солідарно з відповідачів суму
заборгованості за кредитним договором
№ 1/1123903 від 29 липня 2011 року станом на 05
лютого 2014 року в розмірі 161 408,38 грн., а
також судовий збір в розмірі 2 195,51 грн.

Позивач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, надав
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності. В останній також зазначив
про те, що обґрунтування позову та
уточнені позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, не заперечує проти
розгляду справи за відсутності
відповідачів та ухвалення по справі
заочного рішення (а.с. 101).

Відповідачі, які повідомлялись в
установленому законом порядку про час
та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК
України у разі повторної неявки в
судове засідання відповідача,
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

За таких обставин суд, враховуючи
вимоги ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України,
вважав за можливе розглянути справу
без участі відповідачів та ухвалити по
справі заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 28
липня 2011 року укладено договір кредиту
№ 1/1123903, предметом якого є надання
останній банком на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання кредиту на
придбання транспортного засобу в
розмірі 396 327,00 грн. зі сплатою
процентної винагороди у розмірі 4,40 %
річних за користування кредитом
строком користування з 28 липня 2011 року
до 27 липня 2013 року та відновлювальну
кредитну лінію на сплату страхових
платежів за договором страхування
транспортного засобу з максимальним
лімітом кредитування в сумі 79 449,28 грн.
зі сплатою процентної винагороди у
розмірі 17,00 % річних за користування
кредитною лінією строком користування
з 28 липня 2011 року по 27 липня 2013 року (а.с.
9-16).

Договором про внесення змін та
доповнень № 210889 від 24 липня 2012 року
внесено зміни до кредитного договору №
1/1123903 від 28 липня 2011 року, котрими в
новій редакції викладено додатки № 1 та
№ 2 до кредитного договору (а.с. 17-19).

Згідно зі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК України та
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено,
що зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

До того ж, відповідно до ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається в письмовій формі.

В той же час, згідно ст. 1056 ЦК України
позичальник має право відмовитися від
одержання кредиту частково або в
повному обсязі, повідомивши про це
кредитодавця до встановленого
договором строку його надання, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд надійшов до висновку про те, що
сторони, підписавши договір кредиту та
договір, котрим були внесення зміни до
останнього, встановили факт досягнення
згоди між собою щодо всіх істотних умов
кредитного договору.

Судом встановлено, що банк свої
зобов'язання за кредитним договором
виконав в повному обсязі, надавши
ОСОБА_2 обумовлені суми кредиту (а.с. 7-8).

Тому, суд вважає доведеним факт того, і
доказів протилежного в розпорядження
суду не надано, що банком були
дотримані всі умови укладеного з
ОСОБА_2 кредитного договору, в той час
як остання, всупереч договірним
зобов'язанням, належним чином не
виконала їх, у встановлений строк
кредит та проценти за користування ним,
не дивлячись на повідомлення банку про
наявність заборгованості та
необхідність її погашення, не
повернула (а.с. 26-29).

Судом встановлено, що внаслідок
порушення взятих на себе зобов'язань за
договором станом на 05 лютого 2014 року
заборгованість ОСОБА_2 перед банком
становить 161 408,38 грн. (а.с. 98-99).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Крім того, судом встановлено, що в
забезпечення виконання вказаного
кредитного договору 28 липня 2011 року
банком з відповідачем ОСОБА_3 був
укладений договір поруки № 1/1123904,
відповідно до умов якого останній
зобов'язався солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором №
1/1123903 (а.с. 20).

Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627
ЦК України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено і проти цього не було
заперечено стороною відповідачів, що
договір поруки ОСОБА_3 був укладений та
підписаний добровільно на умовах,
викладених в ньому, без застережень.
Всі умови договору поруки сторонами
були узгоджені та підписані.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що
зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частиною 2 ст. 554 ЦК України передбачено
обов'язок поручителя відповідати перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено самим договором.

Судом встановлено, що позивачем 29
березня та 20 травня 2013 року відповідачу
ОСОБА_3 за вказаним ним в договорах
поруки адресою направлялось
повідомлення про невиконання умов
кредитного договору ОСОБА_2 та
необхідність його, як поручителя,
погасити заборгованість (а.с. 26-27).

Стаття 553 ЦК України визначає поруку як
договір, за яким поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Порука має похідний характер від
забезпеченого нею зобов'язання -
своєчасного повернення кредиту за
кредитним договором.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, ст. 27 ЦПК України визначає
права особи, яка бере участь у справі,
серед яких такі як подання доказів,
заявлення клопотань тощо.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у
випадку, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази. Клопотання про
витребування доказів має бути подано
до або під час попереднього судового
засідання, а якщо попереднє судове
засідання у справі не проводиться, - до
початку розгляду справи по суті із
долученням відомостей про
неможливість отримання таких доказів
особисто стороною або іншою особою, яка
бере участь у справі. У заяві про
витребування доказів має бути
зазначено, який доказ вимагається,
підстави, за яких особа вважає, що доказ
знаходиться в іншої особи, обставини,
які може підтвердити цей доказ.

В ході розгляду справи відповідачами
клопотань заявлено не було, порядком
витребування доказів, який
передбачений правилами ст. 137 ЦПК
України, сторона відповідачів не
скористалась та не витребувала у
встановленому законом порядку доказів,
необхідних їм для обґрунтування своєї
позиції.

Тому, оскільки на день розгляду справи
з боку відповідача відповідно до вимог
ст. 60 ЦПК України не надано доказів на
підтвердження відсутності
заборгованості за кредитним договором,
суд, виходячи із принципу
диспозитивності цивільного
судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК
України, приходить до висновку про
обґрунтованість позову банку щодо
стягнення заборгованості за кредитним
договором, про те, що обставини,
викладені в ньому, знайшли своє
підтвердження в ході розгляду справи, а
тому він підлягає задоволенню. При
цьому суд приходить до висновку про
можливість покладення в основу рішення
уточненого розрахунку заборгованості,
здійсненого позивачем, оскільки
останній стороною відповідачів не
спростований в розрізі ст. 60 ЦПК
України.

Крім того, суд вважає за необхідне на
підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору.

При подачі позову позивачем було
сплачено судовий збір в розмірі 2 135,62
грн. (а.с. 2).

Проте, згідно положень Закону України
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року
№ 3674-VI ставка судового збору за подання
до суду позову майнового характеру
складає 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати,
що, в даному випадку, дорівнює 1 614,08 грн.

Вказана сума судового збору в силу ст. 88
ЦПК України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, на підставі ст.
ст. 509, 525, 526, 559, 611, 625-627, 638, 649, 1054, 1055, 1056 ЦК
України, Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Львова,
зареєстрованої у АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Львова,
зареєстрованого у АДРЕСА_2,
проживаючого у АДРЕСА_1) на користь
публічного акціонерного товариства
«Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул.
Пушкінська, 42/4, , рахунок
№ 0001 в ПАТ «Креді Агріколь Банк»
м. Київ, МФО 300614) суму заборгованості
станом на 05 лютого 2014 року за кредитним
договором № 1/1123903 від 28 липня 2011 року в
розмірі 161 408 (сто шістдесят одна тисяча
чотириста вісім) грн. 38 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Львова,
зареєстрованої у АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Львова,
зареєстрованого у АДРЕСА_2,
проживаючого у АДРЕСА_1) на користь
публічного акціонерного товариства
«Креді Агріколь Банк» (01004, м. Київ, вул.
Пушкінська, 42/4, , рахунок
№ 0001 в ПАТ «Креді Агріколь Банк»
м. Київ, МФО 300614) судовий збір в розмірі 1
614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять)
грн. 08 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Голосіївський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В.С. Пасинок