Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарях Ковалівській Л.М., Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення об'єкту оренди,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по неустойці у сумі 317 грн.76 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн.40 коп., що є предметом позову.

05 листопада 2013 року представник позивача Калінчук В.В. в судовому засіданні подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту поданої заяви Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по неустойці у сумі 316 грн.80 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн.40 коп., що є предметом позову. (а.с.72-74)

Представник позивача Калінчук В.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, пояснив, що Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1. 10 вересня 2006 року між Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та ОСОБА_1 укладено Договір №4212 оренди житлового приміщення, з визначеним строком дії з 10 вересня 2006 року до 31 січня 2007 року. Строк дії договору пролонговано на підставі Додаткових угод, за останньою Додатковою угодою №9 від 30 березня 2011 року - строк дії договору визначений на період з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2012 року. Зважаючи на те, що після 30 вересня 2012 року відповідач продовжував користуватись житловим приміщенням, заяву про припинення строку дії договору оренди від сторін не надходила строк дії договору, у відповідності до ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» було пролонговано з 01 жовтня 2012 року по 01 квітня 2013 року. Таким чином, позивач вважає, що договір оренди припинив свою дію 01 квітня 2013 року, у зв'язку з чим звернувся до відповідача з заявою про припинення дії договору оренди та вимогою звільнити кімнату НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1, що є предметом договору оренди, ця заява отримана відповідачем 06 квітня 2013 року, однак вимога позивача звільнити займане приміщення залишена без належного реагування з боку відповідача. Оскільки відповідач не має наміру добровільно звільнити займане житлове приміщення, незважаючи на припинення між сторонами договірних відносин, у позивача виникло право вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення на підставі ч.2 ст.785 ЦК України, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку в розмірі 316 грн. 80 коп., яка розрахована за період з 01 квітня 2013 року по 31 травня 2013 року, виходячи з розміру щомісячної орендної плати 79,20 грн., що є предметом позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи (а.с.51-52), додатково пояснив, що 10 вересня 2006 року між Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та відповідачем укладено Договір №4212 оренди житлового приміщення, з визначеним строком дії з 10 вересня 2006 року до 31 січня 2007 року. Строк дії договору пролонговано на підставі додаткових угод, за останньою Додатковою угодою №9 від 30 березня 2011 року строк дії договору був визначений на період з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2012 року. 08 квітня 2013 року відповідач, у відповідь на заяву позивача про припинення договору, направив письмове повідомлення, де зазначив, що оскільки впродовж місяця з моменту закінчення договору, тобто до 31 жовтня 2012 року від Орендодавця (КП «Спецжитлофонд») не надходила заява про припинення договору, тому на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч.1 ст.822 Цивільного кодексу України відповідач вважає договір оренди №4212 від 01 вересня 2006 року продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, тобто продовженим на 6 років 1 місяць, до 31 жовтня 2018 року, тому за відсутності підстав вважати, що відносини між сторонами спору припиненні, вимоги позивача про стягнення неустойки за несвоєчасне повернення об'єкта оренди є безпідставними.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні справі докази, суд приходить до наступного.

Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» створене на підставі рішення Київської міської ради від 01 березня 2001 року за №217/1194 «Про створення Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». (а.с.6)

На підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 12 листопада 2001 року за №2419, за Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» закріплено на праві повного господарського відання жилі будинки згідно з переліком (Додаток 1), у тому числі будинок АДРЕСА_1.

Відповідно частини першої до ст.810 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Предметом договору найма житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. (ч.1 ст.812 Цивільного кодексу України)

Договір найму (оренди) житла належить до двосторонніх правочинів, тому він має відповідати умовам дійсності правочинів і договорів, а саме положенням ст.ст.202, 203 та глави 52 Цивільного кодексу України.

До істотних умов договору належать умови про предмет договору, дані про осіб, які проживатимуть разом із наймачем, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторонами договору найма житла є наймодавець, - особа, яка є власником житла, і наймач - особа, якій передається житло в користування. Якщо власниками житла є кілька осіб, вони можуть бути наймодавцями у договорі.

Судом встановлено, що 10 вересня 2006 року між Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та ОСОБА_1 укладено Договір №4212 оренди житлового приміщення (далі по тексту - Договір оренди), відповідно до умов договору Орендодавець надає, а Орендар, на визначений у п.5.1 строк, приймає в орендне користування житлове приміщення з характеристикою, викладеною у п.1.2, оплатою, визначеною у розділі 2. (а.с.7-8)

Предметом договору є приміщення: кімната НОМЕР_1 у гуртожитку АДРЕСА_1, з характеристикою: житлова площа 13,00 кв.м, загальна площа 15,00 кв.м.

Як передбачено у п.5.1 Договору оренди, строк дії договору: з 10 вересня 2006 року по 31 січня 2007 року.

В подальшому, строк дії Договору №4212 оренди житлового приміщення від 10 вересня 2006 року був продовжений на підставі Додаткової угоди №1 від 22 січня 2007 року на строк з 01 лютого 2007 року по 30 червня 2007 року; Додаткової угоди №2 від 19 червня 2007 року - з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року; Додаткової угоди №3 від 14 січня 2008 року - з 01 січня 2008 року по 30 червня 2008 року; Додаткової угоди №4 від 02 липня 2008 року - з 01 липня 2008 року по 31 грудня 2008 року; Додаткової угоди №5 від 30 грудня 2008 року - з 01 січня 2009 року по 31 березня 2009 року; Додаткової угоди №6 від 30 березня 2009 року - з 01 квітня 2009 року по 30 вересня 2009 року; Додаткової угоди №7 від 30 жовтня 2009 року - з 01 жовтня 2009 року по 31 березня 2010 року; Додаткової угоди №8 від 10 вересня 2010 року - з 01 жовтня 2010 року по 31 березня 2011 року; Додаткової угоди №9 від 30 березня 2011 року - з 01 квітня 2011 року по 30 вересня 2011 року; Додаткової угоди №10 від 05 жовтня 2011 року - з 01 жовтня 2011 року по 31 березня 2012 року; Додаткової угоди №11 від 04 квітня 2012 року - з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2012 року. (а.с.13-23)

Як передбачено у п.5.2 Договором оренди, цей Договір може бути продовжений за згодою Орендодавця, якщо не менше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору від Орендаря надійшло письмове звернення з проханням пролонгації Договору.

01 квітня 2013 року (вих. №056/24-2161) Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» направило на адресу ОСОБА_1 заяву про припинення дії договору оренди, за змістом якої повідомлялось, що на підставі ч.2 ст.17 та ч.2 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строк дії договору оренди житлового приміщення від 01.09.2006 року №4212 вважається припиненим з 01 квітня 2013 року, у зв'язку з чим вимагає з ОСОБА_1 звільнити кімнату НОМЕР_1 у будинку на АДРЕСА_1 та передати її за актом прийому-передачі КП «Спецжитлофонд». (а.с.31)

08 квітня 2013 року ОСОБА_1, у відповідь на лист від 01 квітня 2013 року (вих.№056/24-2161), направив на адресу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» лист, яким повідомив, що впродовж місяця з моменту закінчення договору, тобто до 31 жовтня 2012 року від Орендодавця (КП «Спецжитлофонд») не надходила заява про припинення договору. Тому на підставі ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч.1 ст.822 Цивільного кодексу України вважає договір оренди №4212 від 01 вересня 2006 року продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, тобто продовженим на 6 років 1 місяць, до 31 жовтня 2018 року. (а.с.53)

Виходячи з предмету позову, Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» пред'явило вимоги до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення об'єкту оренди в розмірі 316 грн. 80 коп., яка розрахована за період з 01 квітня 2013 року по 31 травня 2013 року, виходячи з розміру щомісячної орендної плати 79,20 грн., посилаючись на положення ст.785 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 611, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно умовам договору, договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як передбачено у п.3.2.5 Договору оренди житлового приміщення, Орендар зобов'язується звільнити приміщення, яке надано в оренду, після закінчення обумовленого цим Договором строку його дії.

Орендодавець має право у випадку відмови Орендаря звільнити від речей приміщення у місячний термін з моменту вжиття Орендодавцем заходів, визначених п.п.4.1.4, самостійно перемістити речі у будь-яке приміщення з віднесенням витрат на рахунок Орендаря. (п.4.1.5)

Після закінчення строку дії договору його (Договору) розірвання, припинення, приміщення передається Орендарем Орендодавцю за Актом прийому-передачі. (п.7.2 Договору оренди)

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі; якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою ст.785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 березня 2012 року у справі №40/117.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, відносини між сторонами спору виникли на підставі Договору №4212 оренди житлового приміщення від 10 вересня 2006 року, строк дії договору, з урахуванням Додаткової угоди №11 від 04 квітня 2012 року, був визначений до 30 вересня 2012 року, в той же час доказів, які мали підтвердити той факт, що після спливу дії договору Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» висувало вимоги до ОСОБА_1 з приводу припинення договірних зобов'язань та звільнення займаного житла, суду надано не було.

В свою чергу, Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» звернувшись до ОСОБА_1 з заявою про припинення дії договору оренди, яка датована 01 квітня 2013 року, визнало факт пролонгації договору оренди на строк до 01 квітня 2013 року, у зв'язку з чим вимагало від ОСОБА_1 звільнити кімнату НОМЕР_1 у будинку на АДРЕСА_1 та передати її за Актом прийому-передачі КП «Спецжитлофонд», при цьому ОСОБА_1 висунув свої заперечення з приводу визначення підприємством, на власний розсуд, строку пролонгації договору оренду, однак звернення відповідача залишені без належного реагування з боку позивача.

Разом з тим, для застосування наслідків, передбачених частиною другою статі 785 ЦК України необхідна наявність вини (умислу або необережності) у особи, яка порушила зобов'язання, відповідно до вимог ст.614 Цивільного кодексу України.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» не доведено той факт, що між сторонами досягнуто домовленість щодо визначення строку дії договору до 01 квітня 2013 року, ці обставині заперечуються відповідачем, тому за склавшихся обставин на вимогу однієї із сторін договір може бути розірваний достроково за погодженням сторін, а за наявності спору - за рішенням суду, такі вимоги позивачем не висувались, як і не були предметом судового розгляду.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення об'єкту оренди в розмірі 316 грн. 80 коп., яка розрахована позивачем за період з 01 квітня 2013 року по 31 травня 2013 року, виходячи з розміру щомісячної орендної плати 79,20 грн., оскільки ці вимоги є похідними та безпосередньо залежать від доведення обставин припинення зобов'язань по договору оренди, внаслідок припинення дії договору, що давало б підстави вважати, що відповідач використовував орендоване приміщення у визначений позивачем період без достатньої правової підстави, а доведення цих обставин є визначальним для застосування цивільно-правової відповідальності з урахуванням положень ст.785 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення об'єкту оренди є необґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 611, 614, 629, 202, 203, 795, 812 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення об'єкту оренди.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я