РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/6015/13-ц

провадження у справі № 2/0285/96/14

07 березня 2014 року
м.
Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області

у складі: головуючої - судді
Михайловської А.В.,

за участі секретаря Горбатюк І.О.;

сторони по справі: позивач ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Новоград-Волинський
Житомирської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно
нажитого майна подружжя,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою у якій просила постановити
рішення про поділ спільно нажитого
майна з відповідачем присудивши їй:
столярний станок вартістю 5000 грн.,
колодязні круги вартістю 4000 грн.,
половину вартості автомобіля
«Фольксваген» в сумі 17200 грн. та
автомобіля «Москвич-2140» в сумі 2500 грн.,
які стягнути з відповідача, залишивши
йому їх, половину земельного паю у
розмірі 4,488 га та половину будівельних
матеріалів дошки з ясена у розмірі 1,5 м.
куб. ціною 750 грн., а всього майна на суму
28700 грн.. Відповідачу залиши наступне
майно: циркулярний станок вартістю 3000
грн., будівельні матеріали з дерева
вартістю 6000 грн., половину будівельних
матеріалів дошки з ясена 1,5 м. куб. ціною
750 грн., автомобіль «Фольксваген»
вартістю 34400 грн., присудивши їй
половину його вартості - 17200 грн.,
автомобіль «Москвич-2140» вартістю 5000
грн., присудивши їй половину його
вартості - 2500 грн., та половину
земельного паю у розмірі 4,488 га, а
всього майна на суму 28700 грн..

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, які просила
задовольнити. Відповідач позов не
визнав. Разом з тим, не заперечував щодо
того, що колодязні круги є спільно
нажитим майном, проте заперечував щодо
його вартості, визначеної позивачем.

Доповівши зміст позовних вимог,
вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, що
знаходяться в матеріалах справи, суд
дійшов до наступного.

Встановлено, що сторони з 06.05.1997 року до
17.12.2013 року перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Згідно ст. ст. 60 та 61 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Поділ спільного майна подружжя, згідно
роз'яснень, наведених у п. п. 22-24, 29
постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ майна
подружжя» (надалі - постанова Пленуму
ВСУ №11 від 21.12.2007 року), здійснюється за
правилами, встановленими статтями 69-72
СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна,
що підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановити обсяг
спільного нажитого майна, наявного на
час припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу,
включається загальне майно подружжя,
наявне у нього на час розгляду справи
та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ст.ст. 69 - 72 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом.

До вимоги про поділ майна, заявленої
після розірвання шлюбу, застосовується
позовна давність у три роки.

Згідно вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 та 4 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З урахуванням даних положень
законодавства суд приходить до
висновку, що позивачем не надано
доказів на підтвердження тих обставин,
що столярний та циркулярний станки,
колодязні круги, будівельні матеріали
з дерева та дошки з ясена, автомобілі
«Фольксваген» та «Москвич-2140» набуті
за час шлюбу з відповідачем, що вони є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Разом з тим,
позивачем не надано доказів про
наявність такого майна та дійсну його
вартість на час розгляду справи,
оскільки відповідачем позов не
визнається, у тому числі визначена
позивачем вартість спірного майна.

З огляду на дані обставини суд не може
встановити обсяг спільного нажитого
майна сторін, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Що стосується позовних вимог щодо
присудження половини земельного паю у
розмірі 4,488 га, то судом встановлено
наступне.

30.10.2003 року відповідачу по справі
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЖТ
№ 158873, площею 8,9773 га, на території
Тернівської сільської ради
Новоград-Волинського району
Житомирської області, згідно
розпорядження голови районної
держадміністрації № 502 від 20.10.2003 року,
цільове призначення якої - ведення
особистого селянського господарства
(а.с.6).

Проте, частина 5 статті 61 СК України, яка
передбачала, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя є земельна
ділянка, набута внаслідок безоплатної
передачі її одному з подружжя із земель
державної або комунальної власності, у
тому числі приватизації, на час
розгляду справи виключена.

Враховуючи вище викладене суд рахує за
необхідне відмовити у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 3, 57, 79, 88, 208, 212-215, 256-259
ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 69 - 72 СК України,
постановою Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007
року суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого
майна подружжя.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана апеляційному суду Житомирської
області через Новоград-Волинський
міськрайонний суд Житомирської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча:
А.В.Михайловська