№2/243/319/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого судді
Сидоренко І.О.

при секретарі
Писаренко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Слов'янського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Андріївської
сільської ради Слов'янського району
про визнання права власності на
спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_1 до
Андріївської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно. Дана позовна заява мотивована
тим, що 06.05.1958 року позивачкою був
укладений шлюб з ОСОБА_3. В період з 1959
року по 1961 рік чоловіком був вистроєний
будинок за адресою: АДРЕСА_1. 17.03.1989 року
дане домоволодіння зареєстровано на
мати чоловіка, ОСОБА_4, про що видана
довідка БТІ від 09.12.2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_4 померла. Після її смерті чоловік
позивачки фактично прийняв спадщину,
як спадкоємець першої черги,
зареєстрований на час смерті
спадкодавця, але не отримав свідоцтво
про право на спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_5
чоловік позивачки, ОСОБА_3, помер.
Оскільки правовстановлюючі документи
на домоволодіння були втрачені та не
оформлені чоловіком позивачки при
житті, позивачка не має змоги оформити
своє право власності на дане
домоволодіння.

Просить суд визнати за нею право
власності на домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, подала до суду заяву, в якій
просить розглянути справу у її
відсутності. Суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
позивача, що відповідає вимогам ст. 169
ЦПК України.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, відповідно до
листа від 31.01.2014 року просила
розглянути справу без її участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі. За таких обставин суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності представника позивача, що
відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.

Представник відповідача Андріївської
сільської ради Слов'янського району
Донецької області в судове засідання
не з'явився, але до суду надійшов лист №
02-32/31 від 20.01.2014 року, відповідно до
якого просить суд розглянути справу
без участі представника відповідача,
проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши подані позивачем документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, суд встановив
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 від 20 лютого 2013 року. Як
вбачається з зазначеного свідоцтва
місцем смерті ОСОБА_3 є село Андріївка
Слов'янського району Донецької
області.

Частинами 1,2 статті 1220 ЦК України
передбачено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою; часом відкриття спадщини є
день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК
України місцем відкриття спадщини є
останнє місце проживання спадкодавця.
Таким чином, після смерті ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем мешкання
померлого відкрилася спадщина.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб
серії НОМЕР_2 від 6 травня 1958 року, між
позивачкою ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 6
травня 1958 року був укладений шлюб.

Таким чином, позивачка є спадкоємцем
першої черги за законом, що
врегульовано нормами ст. 1261 ЦК України.
Син спадкодавця, ОСОБА_5 відмовився від
належної йому частки спадщини на
користь позивачки що вбачається з його
заяви з копії спадкової справи
дослідженої в судовому засіданні.

Отже, на підставі аналізу даних
обставин справи та керуючись нормами
діючого ЦК України, суд доходить до
висновку, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем першої черги за законом,
спадщини, яка відкрилась внаслідок
смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

В своїй позовні заяві позивачка
стверджує, що в період з 1959 року по 1961
рік її померлим чоловіком був
вистроєний будинок АДРЕСА_1 та 17.03.1989
року дане домоволодіння зареєстровано
на мати померлого чоловіка позивачки -
ОСОБА_4.

Дослідивши надані позивачкою
документи, суд вважає, що дане
ствердження відповідає дійсності
оскільки відповідно до довідки КП
«Бюро технічної інвентаризації» №
3175-3/045/ від 09.12.2013 року право власності
на житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 станом на 01.01.2013 року
зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого виконкомом Слов'янської
районної ради народних депутаті 17.03.1989
року.

Зі свідоцтва про народження серії
НОМЕР_3 від 12 грудня 1955 року вбачається,
що ОСОБА_4 є дійсно матір'ю померлого
ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_4 від 15 травня 1990 року ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до довідки Андріївської
сільської ради Слов'янського району
ОСОБА_3 проживав за адресою: АДРЕСА_1 з
1958 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4 діяв Цивільний кодекс
Української РСР 1963 року, частина 1
стаття 549 якого говорить про те, що
спадкоємець визнається таким, що
прийняв спадщину у разі, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

Статтею 529 Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року встановлено, що
першою чергою спадкоємців за законом є,
в рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що ОСОБА_3, будучи спадкоємцем першої
черги за законом після смерті померлої
ОСОБА_4, фактично прийняв у спадщину
житловий будинок АДРЕСА_1, оскільки
проживав в зазначеному будинку та
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Отже, в судовому засіданні з
достовірністю встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем
після смерті її чоловіка ОСОБА_3 та має
право на отримання в спадщину
спадкового майна, а саме: домоволодіння
АДРЕСА_1, право власності на яке
зареєстровано за померлою матір'ю її
померлого чоловіка.

Крім того, в судовому засіданні з
достовірністю встановлено, що
позивачка зареєстрована в будинку, на
який просить визнати право власності, з
31 березня 1978 року. Даний висновок суду
базується на дослідженому в судовому
засіданні копії паспорта позивачки з
відміткою про реєстрацію, довідки
Андріївської сільської ради від 19.08.2013
року, з якої вбачається, що
спадкодавець ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_1
з 1959 року по день смерті, разом з ним
проживали позивачка ОСОБА_1, яка
проживає за зазначеною адресою по
теперішній час, та син спадкодавця
ОСОБА_5, який відмовився від прийняття
спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини. На підставі даних норм ЦК
України, суд доходить до висновку,що
позивачка фактично прийняла дане
нерухоме майно у спадщину, оскільки на
момент смерті спадкодавця мешкала
разом з ним в одному будинку, про що
свідчать довідки Андріївської
сільської ради та штамп у паспорті про
реєстрацію місця проживання.

Однак, внаслідок того, що її померлий
чоловік при житті не отримав свідоцтво
про прийняття спадщини, у позивачки
відсутні правовстановлюючі документи
на ім'я спадкодавця, внаслідок чого
вона отримала відмову нотаріуса у
вчиненні нотаріальної дії.

Частина 1 статті 1276 ЦК України говорить
про те, що, якщо спадкоємець за законом
або за заповітом помер після відкриття
спадщини і не встиг її прийняти, право
на прийняття належної йому частки
спадщини, крім права на прийняття
обов'язкової частки у спадщині
переходить до його спадкоємців.

За таких умов, приймаючи до уваги то
факт, що в даному випадку звернення до
суду є єдиним способом захисту права
власності, суд доходить до висновку, що
даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування»у разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1218, 1220,
1221, ЦК України, ст. 549 ЦК Української РСР
1963 року, п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
власності на домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду

І.О.Сидоренко