АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22 ц/790/2542/14
Головуючий 1 - ін-т.
Справа № 628/250/14-ц
Доповідач - Карімова
Категорія - власність
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Карімової
Л.В.,

суддів колегії: Бурлака
І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на
ухвалу судді Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 14 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
збільшення частки та припинення права
власності на частки в сумісному майні,

ВСТАНОВИЛА:

27 січня 2014 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 про збільшення частки та
припинення права власності на частки в
сумісному майні, а саме житлового
будинку АДРЕСА_1

Ухвалою судді Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 03.02. 2014 р. вищевказана
позовна заява ОСОБА_4 залишена без руху
відповідно до ст.ст. 119,120 ЦПК України.

Ухвалою судді Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 14.02. 2014 р. позовну заяву
ОСОБА_4 повернуто йому як неподану у
зв'язку з не усуненням недоліків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення суддею норм
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану ухвалу від 14.02.2014
року та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню, а ухвала суду
першої інстанції - скасуванню, виходячи
з наступного.

Постановляючи ухвалу від 03
лютого 2014 р. про залишення без руху
позовної заяви ОСОБА_4, суддя виходив з
того, що позовна заява не відповідає
вимогам ст.ст. 119,120 ЦПК України,
оскільки в ній не викладені обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
та не зазначені докази, що
підтверджують кожну обставину
виникнення спірних цивільно-правових
відносин, які регулюються відповідно
до вимог глави 26 «Право спільної
власності» ЦК України; не викладені
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, та не зазначені докази
щодо наявності права на забудову
тамбуру та веранди, та підстави, що є
перешкодою для реєстрації заявником
відповідних будівель згідно чинного
законодавства; не надано даних про
грошову оцінку житлового будинку на
момент подачі позову до суду, що
унеможливлює зазначення розміру
судового збору, сума якого
визначається судом при ухваленні
рішення.

Постановляючи ухвалу від 14
лютого 2014 р. про повернення ОСОБА_4
позовної заяви як неподаної на
підставі ст.ст. 119-120 ЦПК України, суддя
виходив з того, що ОСОБА_4 не усунув
недоліки, які були зазначені в ухвалі
судді від 03.02.2014 року.

Судова колегія не може погодитися
з такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони зроблені з
порушенням вимог цивільного
процесуального права.

Як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_4 вона містить відомості,
зазначені в п.п. 1,5-7 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, та в ній викладені обставини
щодо звільнення позивача від сплати
судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5
Закону України «Про судовий збір»,
вказано, що ціна позову не визначена.

На виконання ухвали судді від
03.02.2014 року ОСОБА_4 надана до суду 13.02.2014
р. позовна заява з уточненнями
викладених обставин, якими
обґрунтовуються вимоги та з
зазначенням доказів, які на думку
позивача підтверджують ці обставини,
також позивачем викладено
обґрунтування своїх посилань щодо не
визначення ним ціни позову.

Зазначаючи як одну з підстав
залишення позовної заяви ОСОБА_4 без
руху не визначення ним ціни свого
позову, суд першої інстанції не
врахував вимоги ч.2 ст. 81 ЦПК України
щодо можливості судом самостійно
попередньо визначити розмір судового
збору з наступним його стягненням при
ухваленні судового рішення відповідно
до ст.. 88 цього Кодексу.

Постановляючи ухвалу від 14
лютого 2014 року про повернення позивачу
заяви як неподаної, суд першої
інстанції не врахував зазначене, а
вважаючи, що вимоги ухвали від 03.02.2014
року не виконані, не звернув уваги на
те, що в цій ухвалі не роз'яснено
позивачу яким чином позовні вимоги
підлягають уточненню і які документи в
копіях потрібно надати ОСОБА_4 до суду.

Крім того, суд не врахував, що
позивач не позбавлений можливості
вчинити дії по наданню доказів і в
попередньому судовому засіданні
відповідно до ст. 130 ЦПК України.

Відповідно до прецедентної
практики Європейського суду з прав
людини кожна держава - учасниця
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, реалізуючи п.1
ст. 6 цієї Конвенції щодо доступності
правосуддя та справедливого судового
розгляду, вправі встановлювати правила
судової процедури, в тому числі й
процесуальні заборони і обмеження,
зміст яких - не допустити судовий
процес у безладний рух.

Разом з тим Європейський суд
зазначає, що не повинно бути занадто
формального ставлення до передбачених
законом вимог, так як доступ до
правосуддя повинен бути не лише
фактичним, але й реальним. (Рішення Суду
у справі Жоффр де ля Прадель проти
Франції від 16.12.1992 р. (judgement of ECHR of 16 December
1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series AN 253-B).

Вищезазначені обставини
свідчать про те, що ухвала суду першої
інстанції про поверненняБолюх О.І.
позовної заяви як неподаної є
передчасною.

У зв'язку з порушенням судом
першої інстанції вимог ст.ст. 119-121 ЦПК
України судова колегія відповідно до
п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України скасовує
оскаржувану ухвалу та направляє справу
до суду першої інстанції зі стадії
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307,
п. 2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Ухвалу судді Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 14 лютого 2014 року скасувати
та справу направити до цього ж суду зі
стадії вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду касаційному
оскарженню не підлягає як така, що не
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Головуючий:
Судді: