Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 22-ц/778/1092/14 Головуючий у 1
інстанції: Ретинська Ю.І.
Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 04» березня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 09 січня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ПАТ «Акцент-Банк»
звернулось до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення шкоди.

Зазначило, що Вироком Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 11
грудня 2013 року було встановлено, що
ОСОБА_3, працюючи на посаді експерта
рекламно-інформаційного пункту філії
ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК», діючи умисно та з
корисливих мотивів, оформила кредитні
договори на клієнтів банку ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 без їх відома та дозволу.
Грошові кошти були привласнені та
використані на її власні потреби. У
зв'язку з зазначеними злочинними діями,
ОСОБА_3 було спричинено матеріальну
шкоду банку на суму 67213 грн.

Крім того, Вироком Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 11
грудня 2013 року було встановлено, що
ОСОБА_3, вступивши у злочинну змову з
ОСОБА_5, діючи умисно та з корисливих
мотивів, оформили кредитний договір на
ім'я ОСОБА_4 без його відома та дозволу.
Грошові кошти були привласнені та
використані на їх власні потреби. У
зв'язку зі спільними злочинними діями
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було спричинено
матеріальну шкоду Банку на суму 8484 грн.

Підчас розгляду справи уточнювало
позовні вимоги, зазначило, що вироком
суду встановлено, що ОСОБА_5 надав
завірену нотаріусом розписку від 12
листопада 2011 року, згідно якої він
повернув ОСОБА_4 грошові кошти в
розмірі 11 000 грн. для погашення кредиту,
відшкодувавши тим самим матеріальний
збиток. Отримані кошти ОСОБА_4 на
погашення заборгованості не
направлялись.

Остаточно просило стягнути з ОСОБА_3 на
його користь суму спричиненої
матеріальної шкоди у розмірі 67213 грн.;
стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на його користь суму спричиненої
матеріальної шкоди у розмірі 8484 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 09 січня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Акцент-Банк» суму спричиненої
матеріальної шкоди в розмірі 67213 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на користь ПАТ «Акцент-Банк» суму
спричиненої матеріальної шкоди в
розмірі 8484 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 711,55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір в розмірі 45,22 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Задовольняючи позов ПАТ «Акцент-Банк»
в повному обсязі, суд першої інстанції
виходив з наявності вини ОСОБА_3, ОСОБА_4
в спричиненні ПАТ «Акцент-Банк»
матеріальної шкоди та підстав для
відшкодування шкоди у межах наданих
позивачем доказів.

Проте повністю з таким висновком суду
першої інстанції колегія суддів
погодитись не може.

Стаття 60 ЦПК України зобов'язує кожну
сторону довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до загальних правил
відшкодування майнової та моральної
шкоди, встановлених ст.ст. 1166 та 1167 ЦК
України, шкода, заподіяна кількома
особами, відшкодовується кожною з них у
частині, заподіяною нею (в порядку
часткової відповідальності). Солідарну
відповідальність перед потерпілим, на
підставі ст. 1190 ЦК України, несуть
особи, які спільно заподіяли шкоду,
тобто заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями або
діями з єдністю наміру.

Згідно з частиною 2 статті 1190 ЦК
України, за заявою потерпілого суд може
визначити відповідальність осіб, які
спільно завдали шкоди, у частці
відповідно до ступеня їхньої вини.

Як вбачається з матеріалів справи, за
вироком Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 грудня 2013 року ОСОБА_3
визнано винною та засуджено за те, що
вона у період часу з 29 травня 2011 р. по 26
липня 2011 р., працюючи на посаді експерта
рекламно-інформаційного пункту ПАТ
«Акцент-Банк», знаходячись на своєму
робочому місці в приміщенні магазину
«Сільпо» по вул.Готвальда, 2, в
м.Запоріжжі, діючи за попередньою
змовою з невстановленою органом
досудового слідства особою, вчинила
заволодіння грошовими коштами ПАТ
«Акцент-Банк» шляхом обману
(шахрайство), вчинене повторно, за
попередньою змовою групою осіб, а також
за підроблення офіційних документів,
вчинене повторно, за попередньою
змовою групою осіб і використання
завідомо підроблених документів.

Вироком Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 грудня 2013 року
встановлено, що в період часу з 29
травня 2011 р. по 26 липня 2011 р. ОСОБА_3 було
оформлено кредитні договори, укладені
між ПАТ «Акцент-Банк» (далі-Банк) та
клієнтами банку: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 без їх
відома та дозволу, внаслідок чого
шляхом обману заволоділа грошовими
коштами ПАТ «Акцент-Банк»:

- за кредитним договором №AN3ZRX36200102
від 29.05.2011р., укладеним між Банком та
ОСОБА_6- 10205 грн., чим заподіяла
матеріальну шкоду на суму 10205 грн.;

- за кредитним договором №AN3ZRX36200145
від 28.06.2011р., укладеним між Банком та
ОСОБА_7 - 11458 грн., чим заподіяла
матеріальну шкоду на суму 11458 грн.;

- за кредитним договором №AN3ZRX36200150
від 30.06.2011р., укладеним між Банком та
ОСОБА_8 - 9726 грн., чим заподіяла
матеріальну шкоду на суму 9726 грн.;

- за кредитним договором №AN3ZRX36200159
від 09.07.2011р., укладеним між Банком та
ОСОБА_9 - 10734 грн., чим заподіяла
матеріальну шкоду на суму 10734 грн.;

- за кредитним договором №AN3ZRX36200163
від 12.07.2011р., укладеним між Банком та
ОСОБА_10 - 4742 грн., чим заподіяла
матеріальну шкоду на суму 4742 грн.;

- за кредитним договором №AN3ZRX36200170
від 13.07.2011р., укладеним між Банком та
ОСОБА_12 - 12308 грн., чим заподіяла
матеріальну шкоду на суму 12308 грн.;

- за кредитною карткою НОМЕР_1 на
ім'я, укладеним між Банком та ОСОБА_11 -
8000 грн., чим заподіяла матеріальну
шкоду на суму 8000 грн. (а.с.5, 7-18), а всього
в розмірі 67173 грн.

Крім того, продовжуючи свої злочинні
дії, ОСОБА_3, вступивши у злочинну змову
з ОСОБА_5, діючи умисно та з корисливих
мотивів, оформили кредитний договір
№AN3ZRX36200160 від 10.07.2011 року на ім'я ОСОБА_4
без його відома і дозволу та шляхом
обману заволоділи грошовими коштами в
сумі 8484 грн., чим заподіяли матеріальну
шкоду ПАТ «Акцент-Банк» на суму 8484 грн.
(а.с.6).

Таким чином, загальний розмір
матеріальної шкоди, заподіяної ПАТ
«Акцент-Банк» за оформленими ОСОБА_3
кредитними договорами на клієнтів
банку: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4,
складає 75 657 грн.

З матеріалів справи вбачається, та не
спростовано сторонами, що під час
досудового слідства ОСОБА_5 передав
ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 11000 гривень.

Згідно з частиною 2 статті 1190 ЦК
України, за заявою потерпілого суд може
визначити відповідальність осіб, які
спільно завдали шкоди, у частці
відповідно до ступеню їхньої вини.

На підставі ст. 13 ЦК України, особа
здійснює цивільні права у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Право вибору способу захисту
порушеного або оспорюваного права
належить позивачеві згідно з вимогами
ст.ст. 3,11,31 ЦПК України, тоді як
перевірка відповідності цього способу
наявному порушенню і меті судового
розгляду, згідно зі ст.4 ЦПК України, є
обов'язком суду.

Звертаючись до суду з позовом про
солідарне стягнення шкоди в розмірі 8484
грн. з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позивач не
зазначив, якими саме взаємопов'язаними,
сукупними діями або діями з єдністю
наміру відповідачів була заподіяна
шкода банку.

Матеріали справи також не містять
доказів на підтвердження того, що
взаємопов'язаними, сукупними діями або
діями з єдністю наміру ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, було заподіяно матеріальну
шкоду в розмірі 8484 грн.

Суд першої інстанції, правильно
встановивши обставини справи щодо дій
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, якими Банку спільно
заподіяно шкоду в розмірі 8484 грн., тобто
заподіяно неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями та
діями з єдністю наміру, не застосував
положення ст.1190 ЦК України та дійшов
помилкового висновку про задоволення
позову в частині солідарного стягнення
зазначеної шкоди з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

За матеріалами справи, стягненню з
ОСОБА_3 на користь держави підлягає
судовий збір в розмірі 756 грн. 57 коп.

З огляду на викладене, рішення суду
підлягає скасуванню згідно з п.п.2, 4
ст.309 ЦПК України з ухваленням нового
рішення про часткове, в розмірі 75 657
гривень, задоволення позовних вимог
ПАТ«Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної шкоди та
відмову в задоволенні вимог позивача
до ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 387 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 09 січня 2014 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» матеріальну шкоду в
розмірі 75 657 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у розмірі 756 грн. 57 коп.

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: