Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
селянського фермерського об'єднання
«Володимирівське», треті особи: відділ
Державного земельного агентства у
Долинському районі Кіровоградської
області, реєстраційна служба Головного
управління юстиції, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки та заборону користуватись
земельною ділянкою за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Кіровоградської області від 4
грудня 2013 року,

встановила:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до селянського
фермерського об'єднання
«Володимирівське» (далі - СФО
«Володимирівське»), треті особи: відділ
Державного земельного агентства у
Долинському районі Кіровоградської
області, реєстраційна служба Головного
управління юстиції, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки та заборону користуватись
земельною ділянкою.

Позов мотивовано тим, що 29 грудня 2003
року позивач уклав договір оренди
власної земельної ділянки з СФО
«Володимирівське» терміном на 5 років,
примірник якого керівник СФО
«Володимирівське» ОСОБА_5 позивачу не
надав.

У 2009 році ОСОБА_5 загинув, а новий
керівник пояснив, що попередній
керівник не передав йому його
примірник договору.

Зазначав, що неодноразово повідомляв
нового керівника СФО
«Володимирівське» про намір
самостійно користуватись своєю
земельною ділянкою на власний розсуд,
однак, останній зазначив, що позивач
здав йому в оренду свою земельну
ділянку терміном не на 5 років, а на 15
років, а тому поверне її не раніше 29
грудня 2018 року.

Вважав, що спірний договір оренди
земельного паю складений
недодержанням в момент вчинення угоди
вимог, які встановлені законодавством,
в договорі відсутні істотні умови
договору оренди землі, а саме відсутнє
місце розташування земельної ділянки,
відповідальність за несплату орендної
плати, умови використання та цільове
призначення ділянки, умови збереження
об'єкту оренди, умови і строки передачі
ділянки орендарю, існуючі обмеження
щодо використання ділянки, визначення
сторони що несе ризик випадкового
пошкодження знищення об'єкту, також
відсутні план схеми та акти прийому
передачі ділянки.

У зв'язку з цим позивач звернувся до
суду з указаним позовом.

Рішенням Долинського районного суду
Кіровоградської області від 18 жовтня
2013 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним окрему частину
договору оренди земельної ділянки,
укладеного 29 грудня 2003 року між СФО
«Володимирівське» та ОСОБА_4,
зареєстрованого ДП«КРЦЗДК» за № 462 від
29 грудня 2003 року, а саме п.1.2., згідно
якого, сторони погодились на оренду
земельної ділянки протягом 15
(п'ятнадцяти ) років починаючи з 29
грудня 2003 року і закінчуючи 31 грудня 2018
року, ухвалено вважати цей договір
дійсним в частині погодження сторонами
строку оренди земельної ділянки
протягом 5 років починаючи з 29 грудня 2003
року, з наступною пролонгацією 29 грудня
2008 року на тих же умов, тобто до 29 грудня
2013 року.

Заборонено після 29 грудня 2013 року СФО
«Володимирівське» користуватися
належною ОСОБА_4 земельною ділянкою
площею 7,10 га НОМЕР_1, що розташована
на території Гурівської сільської ради
Долинського району Кіровоградської
області У задоволенні решти вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Кіровоградської області від 4 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову,
апеляційний суд виходив із того, що
укладений між сторонами договір
відповідає вимогам, установлених
законом, зокрема сторони погодили всі
істотні умови, в тому числі, строк дії
договору 15 років.

Висновок суду підтверджено доказами,
поданими сторонами (ст. 212 ЦПК
України), а наведені в касаційній
скарзі доводи висновок суду не
спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення апеляційного суду
Кіровоградської області від 4 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова