У Х В А Л А

іменем україни

5 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника
Д.Д.,

суддів: Гулька
Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
про захист прав споживача,
відшкодування моральної шкоди за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 12 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 29 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 29 листопада 2012
року він відвідав супермаркет
електроніки «Ельдорадо», де, отримавши
рахунок-фактуру на телевізор «Samsung»,
звернувся до представників
відповідача, які знаходилися у
приміщенні магазину, з метою отримати
споживчий кредит для придбання
телевізора. Однак в оформленні кредиту
йому було незаконно відмовлено з
посиланням на те, що він є інвалідом І
групи, а укладання договорів з
інвалідами заборонено внутрішнім
розпорядженням керівництва банку.

У звґязку з цим, позивач просив суд
визнати відмову ПАТ «Дельта Банк» у
банківському обслуговуванні
незаконною та такою, що є
дискримінацією споживача за ознакою
інвалідності; зобов'язати ПАТ «Дельта
Банк» укласти з ним договір споживчого
кредиту на умовах, що діяли на момент
звернення; стягнути з ПАТ «Дельта Банк»
на його користь 2 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 12
серпня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 29 жовтня 2013 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано
незаконною та дискримінаційною
відмову ПАТ «Дельта Банк» у
банківському обслуговуванні, а саме -
ненадання ОСОБА_3 споживчого кредиту на
умовах, оголошених для всіх споживачів.
Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь
ОСОБА_3 1 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що відмова відповідача
надати кредит позивачу є
дискримінаційною, так як єдиною
підставою для цього було те, що позивач
є інвалідом І групи, що підтверджується
відеозаписом спілкування позивача із
представником відповідача; при цьому
банк не перевіряв доходів позивача, не
оцінив його майновий стан та не
визначив ступінь забезпеченості
позики.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
інвалідом І групи.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_3
посилався на те, що 29 листопада
2012 року він відвідав супермаркет
електроніки «Ельдорадо» з метою
придбання телевізора у кредит, де,
отримавши рахунок-фактуру на телевізор
«Samsung», звернувся до представників
відповідача, які знаходилися у
приміщенні магазину, з метою отримати
споживчий кредит для придбання
телевізора. Однак в оформленні кредиту
йому було незаконно відмовлено з
посиланням на те, що він є інвалідом І
групи, а укладання договорів із такою
верствою населення заборонено
внутрішнім розпорядженням керівництва
банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України
договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Кредитодавець має право відмовитися
від надання позичальникові
передбаченого договором кредиту
частково або в повному обсязі у разі
порушення процедури визнання
позичальника банкрутом або за
наявності інших обставин, які явно
свідчать про те, що наданий
позичальникові кредит своєчасно не
буде повернений (ч. 1 ст. 1056 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» не вважається
пропонуванням споживчого кредиту
застереження про можливість надання
його під час придбання продукції. Перед
укладенням договору про надання
споживчого кредиту кредитодавець
зобов'язаний повідомити споживача у
письмовій формі про особу та
місцезнаходження кредитодавця;
кредитні умови.

Разом з тим, матеріали справи не
містять відомостей про те, що позивач
звертався в письмовій формі до ПАТ
«Дельта Банк» із пропозицією укласти
договір споживчого кредиту, так само,
як і доказів відмови відповідача від
укладення такого договору.

Крім того, відповідно до ст. 55 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» відносини банку з клієнтом
регулюються законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Банк зобов'язаний при наданні кредитів
додержуватись основних принципів
кредитування, у тому числі перевіряти
кредитоспроможність позичальників та
наявність забезпечення кредитів,
додержуватись встановлених
Національним банком України вимог щодо
концентрації ризиків.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд на
зазначене уваги не звернув, а, даючи
оцінку діям відповідача, послався лише
на дискримінаційність і як доказ
відмови відповідача від укладення
договору через те, що позивач є
інвалідом, врахував відеозапис розмови
між позивачем і представниками
відповідача, які знаходилися у
приміщенні магазину для надання послуг
з оформлення кредитів.

Разом з тим, згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Отже, при наявності відмови ПАТ «Дельта
Банк» від укладення договору, саме
позивач зобов'язаний довести наявність
такої відмови і ці обставини мають
бути підтверджені доказами, які
відповідають вимогам ст. ст. 57 - 59
ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЦПК України
речовими доказами є також магнітні,
електронні та інші носії інформації, що
містять аудіовізуальну інформацію про
обставини, що мають значення для
справи.

Виходячи з вимог, які пред'являються до
доказів, що вимагають використання
технічних засобів при їх виготовленні
та відтворенні, ці докази можуть бути
покладені в основу судового рішення за
умов, що: відоме джерело виготовлення
цих матеріалів; відомий час
виготовлення цих матеріалів; ці
матеріали були виготовлені
загальноприйнятим способом або
способом, про який домовилися особи,
які виготовили їх; ці матеріали до їх
подання до суду зберігалися належним
чином; ці матеріали можуть бути надані
суду у доступному для відтворення і
зберігання вигляді.

З метою з'ясування відомостей, що
містяться у матеріалах звуко- і
відеозапису, а також у зв'язку з
надходженням заяви про їх фальшивість
судом може бути залучено спеціаліста
або призначено експертизу.

У порушення ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України
суди вказаних вимог закону не
врахували, як і не перевірили доводи
відповідача про те, що згідно з
Правилами споживчого кредитування у
пунктах продажу товарів ПАТ «Дельта
Банк» позичальник має звернутися до
банку із проханням надати йому
споживчий кредит та не встановив, чи
звертався позивач із такою заявою до
відповідача.

Враховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судами не
встановлені, судові рішення не
відповідають вимогам ст. ст. 212 - 214 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування
із передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 12 серпня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 29 жовтня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська