Провадження №2/485/104/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Снігурівський районний суд Миколаївської області

у складі : головуючого - судді Кішковської З.А.,

при секретарі судового засідання - Забаровській С.А.,

за участю позивачки - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снігурівка Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снігурівської гідрогеолого-меліоративної партії про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

Встановив:

25 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Снігурівської гідрогеолого-меліоративної партії про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

У заяві зазначила, що з квітня 2013 року вона працювала на підприємстві відповідача бухгалтером. Наказом від 09 грудня 2013 року її звільнено із займаної посади з підстави, визначеної п.3 ст.40 КЗпП. Вказуючи на належність виконання своїх обов"язків за посадовою інструкцією, те, що виявлені порушення були малозначними і не спричинили шкоди, а врахування попередніх заходів дисциплінарного стягнення було безпідставним, просила визнати оспорюваний наказ незаконним і поновити її займаній посаді. Також, стягнути з відповідача розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09 грудня 2013 року по день винесення рішення і на відшкодування моральної шкоди 100000грн., остільки неправомірні дії відповідача призвели до душевних переживань, погіршення самопочуття, позбавлення джерела доходу на забезпечення потреб сім"ї, в якій виховує дитину.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. При цьому, ОСОБА_1 обставини ненарахування та неутримання нею прибуткового податку з заробітної плати працівникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у серпні 2013 року, а також відрахування у листопаді 2013 року суми, зайво виплаченої ОСОБА_7 за попередній місць, внаслідок допущеної лічильної помилки, без наказу керівника підприємства, визнала. Однак, вважала, що при винесені наказу про звільнення не були враховані обставини вчинення проступку, ступінь його тяжкості за права на перерахунок прибуткового податку вказаним працівникам до кінця звітного року, неоскарження ОСОБА_7 відрахування зайво виплачених сум. Непідтвердження використання соціальної пільги по ОСОБА_8 заперечила. Рахувала, що роботодавцем безпідставно враховано наказ про її притягнення до дисциплінарної відповідальності від 02 вересня 2013 року, який вона оскаржила і судовий розгляд не було закінчено, та на громадську догану, за ініціювання зборів трудового колективу адміністрацією підприємства з мотивів особистої неприязні керівника.

Представники відповідача у задоволенні позову просили відмовити з підстав необґрунтованості заявлених вимог. Начальник Снігурівської гідрогеолого-меліоративної партії, яким було видано наказ про звільнення бухгалтера, пояснив, що про помилки з боку бухгалтера щодо ненарахування і неутримання прибуткового податку з зарплатні працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, безпідставного утримання коштів по ОСОБА_7, йому стало відомо з доповідної головного бухгалтера 04 грудня 2013 року. При виданні наказу про звільнення позивачки, було враховано, що вона попередньо двічі протягом року притягувалася до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов"язків, до неї застосовувалися заходи громадського стягнення, невиконання посадових обов"язків носили систематичний характер і були допущені без поважних причин.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З підстав, передбачених п.3 ст.40 КЗпП України працівник може бути звільнений з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення або громадського впливу.

Пунктами 22,23 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Як вбачається з представленого наказу №15-к від 01 квітня 2013 року ОСОБА_1 була прийнята бухгалтером Снігурівської гідрогеолого-меліоративної партії з 01 квітня 2013 року (а.с.5).

З 09 грудня 2013 року, наказом №84-к від 09 грудня 2013 року, позивачку звільнено з займаної посади по п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов"язків, визначених посадовою інструкцією (а.с.4).

Розірвання трудового договору проведено без попередньої згоди виборчого органу первинної профспілквої організації відповідно до ст.43-1 КЗпП України, остільки ОСОБА_1 не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві. Про таке суду представлено її заяву про виключення з членів профспілки від 28 травня 2013 року, чого не заперечувала сама позивачка.

Підставою звільнення стали порушення щодо нарахування та виплати заробітної плати у серпні 2013 року, коли не був нарахований, утриманий прибутковий податок працівникам ОСОБА_5 в сумі 260грн.71коп., ОСОБА_6 - 348грн.19коп. та у листопаді 2013 року за самостійного утримання з зарплатні ОСОБА_7 107грн.80коп. переплати у жовтні 2013 року за лічильної помилки, про що викладено у доповідній записці головного бухгалтера 04 грудня 2013 року на ім"я начальника Снігурівської гідрогеолого-меліоративної партії (а.с.69).

Згідно посадової інструкції, на позивачку було покладено, крім іншого, обов"язки із здійснення банківських операцій по перерахуванню грошових коштів по заробітній платі та за всіма КЕКВ; нарахування заробітної плати та своєчасність надання документів на виплату заробітної плати, лікарняних листів, та інишх виплат до УДКСУ у Снігурівському районі. Покладено відповідальність за оброблення первинних документів, підготовку даних на дільниці обліку для своєчасного складання бухгалтерського обліку. Як бухгалтер, вона мала знати Бюджетний кодекс України, основи трудового законодавства (а.с.41-42).

Позивачка визнала, що не нарахувала і не утримала прибутковий податок щодо двох працівників у серпні 2013 року через неуважність, пославшись на право проведення перерахунку в межах звітнього року за статті 169.4 Податкового кодексу України. За нарахування індексації по заробітній платі ОСОБА_7 у жовні 2013 року допустила лічильну помилку і не знала, що підставою повернення коштів має бути наказ керівника та провела відрахування наступного місяця за власною ініціативою.

Суд вважає, що ОСОБА_1 допустила порушення порядку нарахування та виплати запобітної плати в межах своїх посадових обов"язків, тобто не виконала без поважних причин обов"язків, покладених на неї трудовим договором.

Так, утримання прибуткового податку із суми доходу регламентується статтями 168.1.1., 168.1.2. Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ, за якими податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Посилання позивачки до норми статті 169.4 Податкового кодексу України є безпідставним, остільки вона регламентує перерахунок прибуткового податку за соціальної пільги.

Підстави відрахування із заробітної плати, у тому числі для покриття заборгованості працівників підприємству, установі, організації, де вони працюють для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, визначені ст.127 КЗпП України і можуть проводитися тільки за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

В основу систематичності порушень покладено попередні догани, оголошені ОСОБА_1 наказом за №35-в 09 липня 2013 року за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, яке полягало у систематичних порушеннях при нарахуванні та виплаті заробітної плати працівникам Снігурівської гідрогеолого-меліоративної партії (а.с.10) та 02 вересня 2013 року згідно наказу №53-в за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, допущенням помилок при нарахуванні заробітної плати, у тому числі лікарняних та відпускних працівникам Снігурівської гідрогеолого-меліоративної партії за невиконання вказівок керівника по усуненню допущених порушень (а.с.9).

Наведені накази були оскаржені у судовому порядку та відповідно до рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2013 року та рішення Снігурівського районного суду Миколаїської області від 25 листопада 2013 року, які набрали законної сили, визнані такими, що винесені з дотриманням норм чинного трудового законодавства (а.с.16-18,20-22,80-81).

Як вбачається з протоколу №1 засідання колективних зборів від 29 серпня 2013 року бухгалтеру ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни, яке полягало в невиконання посадових обов"язків (необгрунтована затримка виплати лікарняних) оголошено громадську догану (а.с.43-45).

В силу ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Стороною позивачки не подано належних доказів незабезпечення її належними умовами праці та перешкоджання до виконання посадових обов"язків, упередженого ставлення відповідача з особистих мотивів. Натомість, встановлено про невиконання посадових обов"язків через незнання чинного законодавства щодо бухгалтерського обліку.

Суд приходить висновку, що відповідачем при винесені наказу про звільнення дотримано вимогу закону про наведення конкретних фактів допущеного невиконання обов"язків, зазначено, коли саме вони мали місце, які проступки вчинено після застосування стягнення та коли, а також норми ст.ст.147-1,148,149 КЗпП України. Позовні вимоги не знайшли свого обгрунтування та підлягають залишенню без задоволення.

В силу ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з позивачки судового збору.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 208, 212, 213, 214, 215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Снігурівської гідрогеолого-меліоративної партії про скасування наказу про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 114грн.70коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками процесу протягом десяти днів з дня його проголошення на ім»я апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Суддя