У х в а л а

24 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

Колодійчука В.М.,
Остапчука Д.О.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 - про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, яка діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_6, третя
особа - служба у справах неповнолітніх
Заводського району м. Миколаєва, про
виселення,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 18 червня 2010 року на прилюдних
торгах придбав квартиру АДРЕСА_1. Однак
в квартирі проживають відповідачі, які
відмовляються добровільно звільнити
жиле приміщення, а тому відповідно до
ст. 391 ЦК України просив усунути
перешкоди у користуванні вказаною
квартирою шляхом виселення
ОСОБА_3 з її неповнолітнім сином ОСОБА_6

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 21 березня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 13 лютого 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове про
задоволення позовних вимог. Виселено
ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми з
квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 листопада 2013
року рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 13 червня 2013
року залишено без змін.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме
ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» та ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу
України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2013 року у
справі про звернення стягнення на
предмет іпотеки та виселення.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» постановлення касаційною
інстанцією ухвали про скасування
рішення судів нижчих інстанцій із
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору у
справі й не відбулося застосування
норм матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Наданою для порівняння ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2013 року судові
рішення у справі скасовано, а справу
передано на новий судовий розгляд,
тобто остаточного вирішення спору у
справі не відбулося, вказана ухвала не
може бути прикладом неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
в інтересах неповнолітнього сина
ОСОБА_6, третя особа - служба у справах
неповнолітніх Заводського району м.
Миколаєва, про виселення, за заявою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 листопада 2013
року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.П.
Гончар

С.О. Карпенко

В.М. Колодійчук

Д.О. Остапчук