Номер провадження № 22-ц/785/2666/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко
Л.Г.,

при секретарі - Орлової С.І.,

розглянувши в судовому засіданні в
залі суду в м.Одесі цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 25 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Одеській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ в
Одеській області), Одеської філії
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
(далі - ОФПП «Спеціалізоване
підприємство Юстиція», підприємство),
ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_7,
приватний нотаріус Овідіопольського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_8, про визнання
недійсними прилюдних торгів по
реалізації нерухомого майна, протоколу
проведення торгів, акту державного
виконавця про проведення прилюдних
торгів, свідоцтва про посвідчення
права власності на майно та про
повернення сторін в первісний стан,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012р. ОСОБА_6 звернулася до
суду з уточненим у подальшому
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що 25 січня 2012 року та 20 березня 2012
року в різних органах державної
виконавчої служби Одеської області
відкрито виконавчі провадження про
стягнення коштів з одного боржника
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 та на користь
ОСОБА_5 відповідно, проте рішення
стосовно об'єднання виконавчих
проваджень у зведене не приймалося.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
прилюдні торги житлового будинку та
земельної ділянки, площею 0, 10 га,
розташованих АДРЕСА_1, належні ОСОБА_7,
відбулися 20 липня 2012р. без дотримання
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999р. № 68/5 та зареєстрованого в
зазначеному Міністерстві 2 листопада
1999р. за № 745/4838 (далі - Тимчасове
положення).

Крім того, посадовими особами ВПВР УДВС
ГУЮ в Одеській області до призначення
прилюдних торгів допущено порушення
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон № 606-XIV від 21
квітня 1999 року, в редакції, яка була
чинною на час вчинення виконавчих дій)
та Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012 року
№512/5 та зареєстрованої в зазначеному
Міністерстві 2 квітня 2012 року за №
489/20802 (далі - Інструкція № 512/5 від 2
квітня 2012 року, в редакції, яка була
чинною на час вчинення виконавчих дій).

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 25 листопада
2013 року позовні вимоги ОСОБА_6
задоволені частково.

Визнано недійсним протокол проведення
торгів № 10/257/12/А від 20 липня 2012 року по
реалізації нерухомого майна: житлового
будинку загальною площею 437,3 кв.м. та
земельної ділянки площею 0,100 га,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним акт головного
державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ в
Одеській області Козюка О.М. про
проведені публічні торги, затверджений
начальником ВПВР УДВС ГУЮ в Одеській
області від 24 липня 2012 року, виданий на
підставі протоколу про проведення
торгів № 10/257/12/А від 20 липня 2012 року по
реалізації нерухомого майна: житлового
будинку загальною площею 437,3 кв.м. та
земельної ділянки площею 0,100 га,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на майно, що складається з:
житлового будинку з господарчими
будівлями та спорудами загальною
площею 437,3 кв.м., житловою площею 137,7
кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1
та земельної ділянки, загальною площею
0,100 га, що розташована на території
АДРЕСА_1, яке видане 26 липня 2012 року
приватним нотаріусом Овідіопольського
районного нотаріального округу
Одеської області ОСОБА_8 та
зареєстроване в реєстрі за № 437.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
про визнання прилюдних торгів
недійсними та про повернення сторін в
первісний стан відмовлено (т.2 а.с.43-46).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду
в частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_6 скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм процесуального і
матеріального права.

В апеляційній скарзі третя особа
ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати
та закрити провадження по справі,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 25 листопада
2013 року позивачкою ОСОБА_6 про відмову
у задоволенні частини її вимог не
оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
цивільного процесу, дослідивши
матеріали справи, а також матеріали
витребуваних:

- цивільної справи Іллічівського
міського суду Одеської області № 2-430/2010
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
стягнення грошових коштів (далі -
справа № 2-430/2010);

- цивільної справи
Овідіопольського районного суду
Одеської області № 2-344/11 за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_11 та ОСОБА_7 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
(далі - справа № 2-344/11);

- виконавчого провадження ВПВР
УДВС ГУЮ в Одеській області № 169/В-8 про
стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5
боргу (далі - виконавче провадження №
169/В-8),

перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Встановлено, що 25 січня 2012 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Іллічівського міського управління
юстиції Одеської області Колечко Д.М.
(далі - ВДВС Іллічівського МУЮ Одеської
області) за заявою стягувача ОСОБА_6
від 20 січня 2012р. прийнято постанови про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчих листів №2-430/10,
виданих Іллічівським міським судом
Одеської області 6 грудня 2010 року, про
стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
грошової суми в розмірі 901 644, 32 грн.,
судового збору в розмірі 1700 грн., а
також витрат на ІТЗ розгляду справи в
розмірі 30 грн. (т. 1 а.с.16, 17).

20 березня 2012 року головним державним
виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ в Одеській
області Козюк О.М. за заявою стягувача
ОСОБА_5 від 19 березня 2012 року прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа №2-344/11, виданого Овідіопольським
районним судом Одеської області 6
квітня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_7
на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 3 207
960 грн., судового збору в розмірі 1700 грн.
та судових витрат в розмірі 120 грн. (т.1
а.с.118).

Зазначена постанова змінена
постановою начальника ВПВР ДВС ГУЮ в
Одеській області Шапошником В.В. від 25
червня 2012 року, згідно якої з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_5 підлягає стягненню борг
за договором позики в розмірі 757 500 грн.,
проценти за договором позики в розмірі
1272 600 грн., судовий збір та витрати
відповідно в розмірі 1700 грн. та 120 грн.
(т. 1 а.с.22).

12 червня 2012 року державний виконавець
Козюк О.М. провів опис і наклав арешт на
житловий будинок, розташований на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1,
які належать ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про право приватної
власності від 18 липня 2008 року та
державного акта на право власності на
земельну ділянку від 9 червня 2005 року (т.
1 а.с.140-141; т. 2 а.с.165-167; а.с. 81-82
виконавчого провадження №169/В-8).

18 червня 2012 року була проведена
експертна оцінка арештованого майна на
підставі постанови державного
виконавця від 13 червня 2012 року (т.1 а.с.
151, 153-156).

Згідно з висновками оцінювача ПП
«Експертна оцінка майна» ринкова
вартість спірних будинку та земельної
ділянки без ПДВ складає 359 988, 47 грн. та 86
638, 7 грн. відповідно (т.1 а.с.153-154, 155-156).

5 липня 2012 року ВПВР ДВС ГУЮ в Одеській
області уклав договір з ПП
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція», в особі директора Одеської
філії, яким доручив останньому
виконання дій, пов'язаних з
реалізацією арештованого нерухомого
майна (т. 1 а.с. 162-164).

20 липня 2012 року відбулися прилюдні
торги, за результатами яких будинок та
земельна ділянка, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, продані ОСОБА_4 за 449500
грн., про що головним державним
виконавцем ВПВР ДВС ГУЮ в Одеській
області Козюк О.М. у той же день
складено протокол про проведення
прилюдних торгів, а 24 липня 2012 року
складено акт, затверджений у
встановленому порядку (т.1 а.с.20, 169).

На підставі акта державного виконавця
про проведені прилюдні торги від 20
липня 2012 року приватним нотаріусом
Овідіопольського районного
нотаріального округу ОСОБА_14 26 липня 2012
року ОСОБА_4 видано свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, яке 15 серпня 2012 року
зареєстровано в БТІ (т. 1 а.с.23; т. 2 а.с.
120).

21 грудня 2012 року ОСОБА_4 видано
державний акт Серії ВМ № 228643 на
земельну ділянку, розташовану АДРЕСА_1
(т. 2 а.с.119).

25 липня 2012 року державним виконавцем
ВПВР УДВС ГУЮ в Одеській області
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу
ОСОБА_5, як частково виконаного,
оскільки іншого майна на яке можна
звернути стягнення не виявлено.
Залишок боргу склав 1 684 641, 79 грн. (т. 1
а.с. 171).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що у порушення вимог чинного
законодавства посадовими особами ВПВР
УДВС ГУЮ в Одеській області не було
зроблено жодних дій щодо об'єднання
виконавчих проваджень ОСОБА_6 та ОСОБА_5
про стягнення з ОСОБА_7 суми боргу - у
зведене.

Будь-яких інших висновків, якими
керувався суд, задовольняючи частково
позовні вимоги ОСОБА_6, рішення не
містить.

З висновком суду про часткове
задоволення позову погодитись не
можна з таких підстав.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що підлягають примусовому виконанню в
разі невиконання їх у добровільному
порядку на час вчинення виконавчих дій,
визначав Закон № 606-ХІV від 21 квітня 1999
року, Інструкція про проведення
виконавчих дій, затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 15
грудня 1999 року № 74/5 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 15 грудня
1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція №
74/5 від 15 грудня 1999 року), та Інструкція
№512/5 від 2 квітня 2012 року.

Цим Законом визначено загальні правові
основи організації та діяльності
державної виконавчої служби, її
завдання та компетенцію, а також
визначено учасників виконавчого
провадження, закріплено їхнє права та
обов'язки, у тому числі право
стягувачів і боржників та інших
учасників виконавчого провадження на
оскарження дій (бездіяльності)
державного виконавця та порядок цього
оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 11-1, 85
Закону).

Разом із тим аналіз положень Закону №
606-ХІV від 21 квітня 1999 року й Інструкцій
№ 74/5 від 15 грудня 1999 року, № 512/5 від 2
квітня 2012 року свідчить про те, що вони
не встановлюють порядку та правил
проведення прилюдних торгів, а лише
закріплюють, як і ст. 650 ЦК України,
такий спосіб реалізації майна, як його
продаж на прилюдних торгах, і
відсилають до інших
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України та Міністерства
юстиції України, якими повинен
визначатися порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (ст. 62 Закону №
606-ХІУ від 21 квітня 1999 року та п.п. 4.5, 4.5.3
Інструкції №512/5 від 2 квітня 2012 року).

Відповідно до положень указаних
правових норм державний виконавець
здійснює лише підготовчі дії з метою
проведення прилюдних торгів, а самі
прилюдні торги з реалізації нерухомого
майна організовують і проводять
спеціалізовані організації, з якими
державною виконавчою службою
укладається відповідний договір.

Правила ж проведення прилюдних торгів
визначені Тимчасовим положенням.

Цим Тимчасовим положенням визначено,
що прилюдні торги є спеціальною
процедурою продажу майна, за
результатами якої власником майна стає
покупець, який у ході торгів
запропонував за нього найвищу ціну (п.
2.2 Тимчасового положення), та
передбачені певні правила проведення
цих торгів, а саме: по-перше, правила,
які визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувану та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила,
які стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Тільки у разі встановлення порушення
правил, встановлених Тимчасовим
положенням, прилюдні торги можуть бути
визнані недійсними на підставі статей
203, 215, 216 ЦК України, оскільки за своєю
правовою природою реалізація такого
майна з прилюдних торгів є правочином.

Дії державного виконавця у виконавчому
провадженні, які не стосуються правил
проведення прилюдних торгів, мають
самостійний спосіб оскарження й не
можуть бути підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними, а тим
більше підставою для визнання
недійсними похідних від вказаного
правочину документів, а саме:

- протокола проведення торгів;

- акта державного виконавця про
проведені публічні торги,
затвердженого у передбаченому законом
порядку;

- свідоцтва про право власності на
майно, видане приватним нотаріусом.

Таким чином, відмовивши у задоволені
позову про визнання прилюдних торгів
недійсними, правових підстав для
визнання недійсними вказаних
протокола, акта та свідоцтва у суду
першої інстанції не було.

Дійшовши правильного висновку про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_6
про визнання прилюдних торгів
недійсними, суд допустив протиріччя,
визнавши недійсними похідні від цього
правочину документи, зазначені вище.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Звертаючись до суду, позивач за власним
розсудом обирає спосіб захисту.

ОСОБА_6, як стягувачем грошових коштів з
боржника ОСОБА_7, заявлено вимоги про
визнання недійсними прилюдних торгів
по реалізації нерухомого майна
належного ОСОБА_7, протоколу проведення
торгів, акту державного виконавця про
проведення прилюдних торгів, свідоцтва
про посвідчення права власності на
майно та про повернення сторін в
первісний стан, і саме ці вимоги
вирішив суд.

Обравши такий спосіб захисту, ОСОБА_6, в
силу ст. 10 ЦПК України, не довела ані
правову, ані фактичну підставу вимог.

Колегією суддів не встановлено фактів,
що мало місце порушення:

- прав і законних інтересів
позивачки, яка оспорювала результати
торгів;

- вимог Тимчасового положення та
інших норм при проведенні прилюдних
торгів, які вплинули на результати
торгів.

Як вбачається із цивільної справи №
2-344/2011р. 20 липня 2007р. між ОСОБА_5 та
ОСОБА_7 укладено договір позики,
відповідно до якого остання отримала
757500 грн., що складало еквівалент 150 000
доларів США по курсу НБУ на день
підписання договору (т. 2 а.с. 149; а.с. 4
справи № 2-344/11).

На забезпечення виконання зобов'язання
за вказаним договором укладено
договір іпотеки від 20 липня 2007 року,
відповідно до якого ОСОБА_7 передано в
іпотеку земельну ділянку, площею 0,10 га,
розташованої на території АДРЕСА_1 (т. 2
а.с. 144-147; а.с. 6-9 справи №2-344/2011).

Рішенням Овідіопольського районного
суду Одеської області від 18 лютого 2011р.,
зміненим рішенням апеляційного суду
Одеської області від 22 листопада 2011
року, з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5
стягнуто 2030100 грн. та судові витрати (т.2
а.с. 128-129, 130-133; а.с. 53-54, 127-130 справи №
2-344/2011).

Таким чином, вимоги ОСОБА_5 у
виконавчому проваджені щодо виконання
виконавчого листа №2-344/11, виданого 6
квітня 2011 року Овідіопольським
районним судом Одеської області, були
забезпечені іпотекою (т.2 а.с. 144-147; т. 1
а.с. 41-44 справи № 2-430/10).

Відповідно до ст. З Закону України «Про
іпотеку», іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду.

Частинами 5-6 ст. б Закону України «Про
іпотеку» встановлюється, що якщо в
іпотеку передається земельна ділянка,
на якій розташовані будівлі (споруди),
які належать іпотекодавцю на праві
власності, така земельна ділянка
підлягає передачі в іпотеку разом з
будівлями (спорудами), на якій вони
розташовані. Об'єкти незавершеного
будівництва, розташовані на переданій
в іпотеку земельній ділянці,
вважаються предметом іпотеки,
незалежно від того, хто є власником
об'єкта незавершеного будівництва.

Статтею 16 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що передача в іпотеку
об'єктів незавершеного будівництва
здійснюється шляхом передачі в іпотеку
прав на земельну ділянку, на якій
розташований об'єкт незавершеного
будівництва, об'єктів незавершеного
будівництва та майнових прав на них.
При цьому, після завершення
будівництва будівля (споруда), житловий
будинок або житлова квартира
залишається предметом іпотеки
відповідно до іпотечного договору.

Закінчення будівництва об'єкта
нерухомості за адресою: АДРЕСА_1
здійснювалось у відповідності до вимог
ст. 9 Закону України «Про іпотеку» з
дозволу іпотекодержателя.

Та обставина, що в договорі іпотеки
зазначено, що ОСОБА_7 стверджує, що
земельна ділянка, яка є предметом
іпотеки вільна від забудов, об'єктивно
спростовується наступним.

Із змісту розписок, виданих 20 липня 2007
року ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_11,
вбачається, що подружжя отримало
позику від ОСОБА_5 під заставу
земельної ділянки площею 0,10 га, з
незавершеним будівництвом,
розташованої АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 125-126; а.с.11,
13 справи №2-344/2011).

В суді апеляційної інстанції
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3, який при
розгляді справи №2-344/2011 та № 2-430/10
представляв інтереси ОСОБА_5, пояснив,
що про наявність незавершеного
будівництва на земельній ділянці, яка
передавалась в іпотеку, сторони
договору нотаріусу не повідомили,
оскільки процедура, пов'язана з
підготовкою необхідних документів
могла ускладнити оформлення договору
позики 20 липня 2007 року (т. 2 а.с. 156а; т. 1
а.с.151 справи №2-430; а.с. 91 справи № 2-344/2011).

Згідно акту державної приймальної
комісії від 14 травня 2008 року
двоповерховий з цокольним поверхом
житловий будинок з господарчими
будівлями та спорудами, загальною
площею 437, 3 кв.м., розташований АДРЕСА_1
прийнято в експлуатацію.

При цьому в п. 5 акту зазначено, що
будівельно-монтажні роботи здійснено в
термін з червня 2005 року до лютого 2008
року (т.2 а.с. 141-142; т.1 а.с. 22-23 справи №
2-430/10).

Вказаний акт затверджено
розпорядженням Овідіопольської
районної державної адміністрації № 941
від 10 липня 2008 року (т. 2 а.с.143; т.1 а.с.24
справи №2-430/10).

18 липня 2008 року виконкомом
Молодіжненської сільської ради видано
свідоцтво про право власності на
спірний будинок на ім'я ОСОБА_7 (т. 2 а.с.
140; т. 1 а.с.21 справи №2-430/10).

Крім того, наявність незавершеного
будівництва на земельній ділянці, до
укладення іпотечного договору від 20
липня 2007 року підтверджена й іншими
доказами (т. 2 а.с.160, 164, 169а, 173-178; а.с. 58,
65-66, 109, 120-125 виконавчого провадження
№169/В-8; т.2 а.с.145-146; т. 1 а.с. 241-242 справи №
2-430/10).

Відтак, і земельна ділянка і житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1
забезпечували виконання зобов'язань
ОСОБА_7 перед ОСОБА_5 як предмети
іпотеки.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
іпотеку», остання являє собою вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника.

З урахуванням того, що не мало місце
порушення прав і законних інтересів
ОСОБА_6, яка оспорює результати торгів,
сам по собі факт не зазначення в
інформаційному повідомленні ОФПП
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
від 5 липня 2012 року про:

- дату, час та місце ознайомлення з
майном (п.п. 6 п. 3.6. Тимчасового
положення);

- розмір житлової та нежитлової
площі будинку, матеріали стін будинку,
процент зносу (п. 3.9. Тимчасового
положення);

- об'єднання житлового будинку та
земельну ділянку в один, а не два лоти
(п. 2.5. Тимчасового положення),

не є такими порушеннями, які вплинули
на результати торгів.

З огляду на те, що доводи апеляційних
скарг:

- ОСОБА_3 про те, що ВПВР УДВС ГУЮ в
Одеській області є неналежним
відповідачем у справі за позовом про
визнання прилюдних торгів недійсними;

- ОСОБА_5 про те, що справа за
позовом ОСОБА_6 не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства,

є безпідставними, вказані апеляційні
скарги підлягають задоволенню
частково.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч.
1 ст. 309, ст.ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного
суду Одеської області від 25 листопада
2013 року в частині визнання недійсними
протоколу проведення торгів, акту
державного виконавця про проведення
прилюдних торгів, свідоцтва про
посвідчення права власності на майно
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції в
Одеській області, Одеської філії
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція», ОСОБА_4, про визнання
недійсними протоколу проведення
торгів, акту державного виконавця про
проведення прилюдних торгів, свідоцтва
про посвідчення права власності на
майно відмовити.

В іншій частині рішення
Овідіопольського районного суду
Одеської області від 25 листопада 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту набрання чинності.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області

Г.Я. Колесніков