Справа № 372/2339/13-ц Головуючий у І
інстанції Мора О.М.Провадження №
22-ц/780/1967/14 Доповідач у 2
інстанції МельникКатегорія 44
УХВАЛА

Іменем України.

13 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Власенко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 15 січня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, управління
Держкомзему в Обухівському районі
Київської області, ОСОБА_3,
Нещерівської сільської ради
Обухівського району Київської області
про встановлення меж земельної
ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року позивачка звернулася
із вказаним позов та просила суд
встановити зовнішні межі земельної
ділянки площею 0,1526 га, яка розташована
на території Старобезрадичівської
сільської ради та належить їй на праві
власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі державного акту на право
власності на землю, вона є власником
земельної ділянки площею 0,1526, що
розташована на території
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області.
Рішенням сільради позивачці було
надано дозвіл на проведення
інвентаризації належної їй земельної
ділянки та дозвіл землевпорядній
організації здійснити інвентаризацію
та розробку технічної документації.
ТОВ «Земельний кадастр», за заявою
ОСОБА_1, було розроблено технічну
документацію по інвентаризації її
земельної ділянки.

Позивачка вказує, що Управлінням
Держкомзему в Обухівському районі було
повідомлено, що при перевірці
технічної документації по
інвентаризації земельної ділянки було
виявлено накладання земельної ділянки
позивача на суміжні земельні ділянки
та роз'яснено, що в разі накладання
земельної ділянки на іншу земельну
ділянку таке питання вирішується
виключно судом. Позивач зазначає, що
оскільки вона раніше, ніж відповідачка
ОСОБА_2 оформила державний акт на
земельну ділянку, то відповідачка
порушила її право володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, так як накладення
земельної ділянки відповідачки на
земельну ділянку позивачки зменшує
площу її земельної ділянки та змінює її
межі.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 15 січня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, позивачці ОСОБА_1 на
праві приватної власності належить
земельна ділянку площею 0,1526 га, що
розташована на території
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області,
з цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, на підставі
Державного акту серії ІІІ-КВ №067222, що
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 2151 від 28 травня
2001 року.

Відповідачці ОСОБА_2 належить земельна
ділянка площею 0,1120 га, що розташована:
АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд, на підставі
державного акту серії КВ № 016752 що
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 145 від 24
червня 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
землевпорядною організацією ТОВ
«Земельний кадастр», було розроблено
технічну документацію по
інвентаризації земельної ділянки
площею 0,1526 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку , яка
знаходиться в АДРЕСА_2 на території
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області.

Рішенням тринадцятої сесії шостого
скликання Старобезрадичівської
сільської ради Обухівського району
Київської області 3 22-13/2012 від 27 січня 2012
року затверджено технічну
документацію по земельно-кадастровій
інвентаризації зі зміною конфігурації
і збереженням площі та узгодженню
зовнішніх меж землеволодіння площею
0,1526 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку, яка
знаходиться в АДРЕСА_2 на території
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області
та надано дозвіл ОСОБА_1 на
виготовлення нового державного акту на
право приватної приватизації на землю
у відповідності до матеріалів
інвентаризації та доручено
землевпорядній організації, яка має
відповідну ліцензію оформити
державний акт ОСОБА_1 в установленому
законом порядку.

Управління Держкомзему в Обухівському
районі в своєму листі № 03-15/4515 від 31.07.2012
року повідомило ОСОБА_1, що технічна
документація по інвентаризації її
земельної ділянки площею 0,1526 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку , яка знаходиться в
АДРЕСА_2 на території
Старобезрадичівської сільської ради
Обухівського району Київської області
розглянута спеціалістами управління
та при перевірці обмінного файла на
помилки та відповідність вимогам, було
виявлено накладання на суміжні
земельні ділянки, окрім того,
зазначено, що частина земельної
ділянки позивача накладається на землі
Нещерівської сільської ради.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
серед способів захисту, передбачених
ст. 152 ЗК України, ст.16 ЦК України, не
зазначено такого способу захисту прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки, як встановлення меж земельних
ділянок згідно державних актів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підставі договору купівлі-продажу
житлового будинку від 14 листопада 2003
року та державного акту на право
власності на землю № від 24 червня 2004
року відповідачці ОСОБА_2 належить на
праві власності земельна ділянка,
площею 0,1120 га, яка розташована на
території Старобезрадичівської
сільської ради Обухівського району
Київської області.

Державні акти на право власності на
земельну ділянку підлягають
виготовленню та видачі за певною
процедурою, встановленою Інструкцією
про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних
актів на правовласності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженою
наказом Державного Комітету України по
земельних ресурсах від 4 травня 1999 року
№ 43 (далі Інструкція), відповідно до п.
2.2 якої підготовчі роботи, окрім іншого,
включають: аналіз матеріалів проекту
відведення земельної ділянки;
підготовку виписки з
земельно-облікових документів про
площу земельної ділянки; аналіз
висновку державного органу земельних
ресурсів про наявні обмеження на
використання земельної ділянки (крім
випадків відчуження земельної ділянки
із земель приватної власності); аналіз
висновку органу у справах будівництва
і архітектури про наявні обмеження на
використання земельної ділянки; підбір
планово-картографічних матеріалів та
збирання інформації про опорну
геодезичну мережу; проведення
рекогносцирування по зовнішній межі
земельної ділянки.

Пунктом 2.3. Інструкції передбачено, що
межі земельних ділянок, що передаються
або надаються у власність чи у
користування, відновлюються або
переносяться в натуру (на місцевість)
за наявними планово-картографічними
матеріалами. Крайні поворотні точки
кожної межі закріплюються
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка, крім випадків
збігу вказаних поворотних точок меж з
твердими точками на місцевості.

Пунктом 2.4. Інструкції передбачено, що
перенесення в натуру (на місцевість)
або відновлення всіх поворотних точок
меж земельної ділянки здійснюється
геодезичними методами з прив'язкою не
менше двох характерних закріплених
поворотних точок до пунктів державної
геодезичної мережі та до твердих точок
на місцевості. Здійснюється кадастрова
зйомка земельної ділянкиз наступним
вирахуванням координат поворотних
точок меж (у державній або умовній
системі координат) і площі ділянки. За
результатами виконаних робіт
складається кадастровий план
земельної ділянки.

Тобто, складанню і видачі державного
акта на право власності на земельну
ділянку обов'язково передує
встановлення (відновлення,
перенесення) меж земельної ділянки в
натуру, на місцевості, що було
дотримано у випадку видачі
відповідачці державного акту,
оскільки державний акт ОСОБА_2 містить
картографічний план земельної ділянки
із зазначенням її зовнішніх меж та
поворотних точок.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу
України визначені органи, що вирішують
земельні спори.

За ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Відповідно до ч.3 ст. 158 ЗК України
органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

Крім того, наказом Державного комітету
України із земельних ресурсів від 18
травня 2010 року № 376, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 16 червня
2010 року за № 391/17686, затверджено
Інструкцію про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками, якою
визначено механізм відновлення меж
земельних ділянок на місцевості,

Крім того, сільські, селищні, міські
ради при здійсненні повноважень,
передбачених пунктами "а-г" ст. 12 ЗК
України по розпорядженню землями
територіальних громад, передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надані земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності, вилучення землі
із земель комунальної власності,
виступають як суб'єкти владних
повноважень, що реалізують надані їм
законом розпорядчі функції у галузі
земельних відносин.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову, оскільки чинним законодавством
передбачений позасудовий порядок
встановлення меж земельної ділянки в
натурі, а обраний позивачкою спосіб
захисту своїх прав, як прийняття судом
рішення про встановлення меж земельної
ділянки згідно державного акту на
землю не ґрунтується на вимогах Закону.

Таким чином суд першої інстанції
обґрунтовано та з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема ст. ст. 16 ЦК, ст. 12, 152, 158
Земельного Кодексу України, ст.ст. 212-213
ЦПК, ухвалив законне і обґрунтоване
рішення на підставі належних та
допустимих доказів по справі.

Інших вагомих та достатніх доводів, які
б містили інформацію щодо предмета
доказування і спростовували висновки
суду першої інстанції та впливали на
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, апеляційна
скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом першої інстанції
при розгляді справи допущені порушення
норм матеріального чи процесуального
права, які, відповідно до ст. 309 ЦПК
України, могли б бути підставою для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів Апеляційного суду
Київської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Судді: