Справа № 344/2550/14-ц
Провадження № 22-ц/779/831/2014
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Мелінишин Г.П., Шишка А.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

з участю апелянта ОСОБА_2 та його
представника - ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за заявою
ОСОБА_2, заінтересована особа:
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права на спадщину у четверту чергу
спадкування, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського
міського суду від 25 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 25 лютого 2014 року відмовлено у
відкритті провадження у справі за
заявою ОСОБА_2 заінтересована особа:
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради про встановлення факту
проживання однією сім'єю та визнання
права на спадщину у четверту чергу
спадкування. Роз'яснено ОСОБА_2, що він
має право подати позов на загальних
підставах.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що висновок суду про
існування спору про право є
необгрунтований, оскільки в заяві він
вказав, що встановлення факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 не
пов'язане з подальшим вирішенням
спорів щодо спадкування, оскільки
померла ОСОБА_4 не мала інших родичів чи
спадкоємців.

Апелянт вказує, що встановлення факту
його проживання разом із померлою у
відповідний проміжок часу має для
нього значення для підтвердження свого
права на спадкування за нею в порядку
ст. 1264 ЦК України, тобто такий факт
породжує для нього юридичні наслідки у
вигляді реалізації права на
спадкування, не може бути встановлений
іншим способом і не пов'язаний із
наступним вирішенням будь-якого спору,
оскільки у померлої відсутні інші
спадкоємці.

З цих підстав, ухвалу суду першої
інстанції апелянт просить скасувати, а
справу направити для вирішення питання
відкриття провадження.

В судовому засіданні апелянт та його
представник доводи апеляційної скарги
підтримали з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просили про їх
задоволення.

Представник заінтересованої особи в
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином повідомлявся про час й
місце розгляду справи, що у
відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процессу, перевіривши
письмові матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги з наступних підстав.

Відмовляючи заявнику у відкритті
провадження, суд першої інстанції
керувався ч. 4 ст. 256 ЦПК України, згідної
якої суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст.
256 ЦПК України суд розглядає в порядку
окремого провадження справи про
встановлення фактів, якщо згідно із
законом вони породжують юридичні
наслідки.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
заокрема із вимог заявника про
встановлення проживання однією сім'єю
з ОСОБА_4 з січня 2007 року по 02.05.2013 року,
визнання його спадкоємцем четвертої
черги за законом на спадщину, що
відкрилася після смерті ОСОБА_4 та
визнання права на спадкування за
померлою ОСОБА_4, випливає спір про
право.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.п.1,5
постанови «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» від 31 березня
1995 року N 5, в порядку окремого
провадження розглядаються справи, якщо
встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право. У
тому разі, коли буде виявлено, що
встановлення підвідомчого судові
факту пов'язане з вирішенням спору про
право, суд відмовляє в прийнятті заяви
до розгляду в окремому провадженні, а
якщо це буде виявлено під час розгляду
справи, залишає заяву без розгляду і
роз'яснює заінтересованим особам, що
вони мають право подати позов на
загальних підставах.

Аналогічне положення містять ч.4 ст.256,
ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що встановлення підвідомчого судові
факту пов'язане з вирішенням спору про
право, що є підставою для залишення
заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду не
спростовують, а тому підстав для її
задоволення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 25 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання нею законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Г.П. Мелінишин

А.І. Шишко