Справа № 729/993/13-ц Провадження №
22-ц/795/487/2014 Головуючий у I інстанції -
Булига Н. О. Доповідач - Скрипка А.
А.Категорія -цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки
А.А.суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М.при
секретарі:Руденко О.М.за участю:ОСОБА_5,
ОСОБА_6, її представника - адвоката
ОСОБА_7, судового експерта Пінчук Н.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Бобровицького районного
суду Чернігівської області від 17 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Рудьківська сільська рада
Бобровицького району Чернігівської
області про усунення перешкод у
користуванні, володінні земельною
ділянкою та повернення самовільно
зайнятої частини земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Рішенням Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 17 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено
частково. Зобов'язано ОСОБА_6, власника
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_1, привести існуючі межі
земельної ділянки у відповідність до
меж, встановлених державним актом на
право приватної власності на землю
серії IV-ЧН № 014727 від 19.11.2001 року, виданим
ОСОБА_5, шляхом переносу існуючої межі у
бік ділянки АДРЕСА_1 відповідно до
додатку № 3 до висновку експертизи та
повернути ОСОБА_5 частину самовільно
захваченої належної йому земельної
ділянки площею 94,0 кв.м. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь держави 114 гривень 70
копійок в рахунок відшкодування
судового збору. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
оскаржуване рішення суду першої
інстанції скасувати в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Доводи апеляційної скарги
зазначають, що оскаржуване рішення
суду є незаконним та необґрунтованим,
ухваленим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт вважає, що суд при розгляді
даної справи ухвалив рішення, яке не
належить до компетенції суду, суд при
цьому не прийняв до уваги статтю 106;
ч.2,3,5 статті 158 Земельного кодексу
України. Апелянт вказує, що позивач не
представив суду доказів про те, що він
звертався до органу місцевого
самоврядування із заявою про
відновлення (встановлення) меж в
натурі, як це передбачено статтями 106, 158
Земельного кодексу України,
''Інструкцією про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками'',
затвердженою наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 18 травня 2010 року № 376. Апелянт
вважає, що позивачем не доведено по
справі, що межі його земельної ділянки
були порушені відповідачем після
відведення їх в натурі та встановлення
межових знаків, тому заявлені позовні
вимоги є передчасними. Крім того,
ОСОБА_6 зазначає, що висновок
проведеної по справі судової
будівельно - технічної експертизи є
недопустимим доказом, тому оскаржуване
рішення суду безпідставно ґрунтується
на вказаному висновку.

В судове засідання апеляційного суду
представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Рудьківської
сільської ради Бобровицького району
Чернігівської області, належним чином
повідомлений про час і місце судового
розгляду справи, відповідно до
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.82), не з'явився,
представивши суду заву про розгляд
справи у його відсутності (а.с.85).
Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_6, її представника- адвоката
ОСОБА_7, ОСОБА_5, судового експерта
Пінчук Н.О., яка підтримала та
роз'яснила висновок № С-295 судової
будівельно-технічної експертизи від
29.11.2013 року, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд на підставі
положень статті 308 ЦПК України
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції, - залишенню без змін,
оскільки його судом ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції нормам матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини
та фактичним обставинам справи не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду даної справи.

В ході розгляду даної справи судом
встановлено і вказані обставини
підтверджуються її матеріалами, що
ОСОБА_5 є власником земельної ділянки
площею 0,27 га в межах згідно з планом,
розташованої на АДРЕСА_2. Вказані
обставини підтверджуються державним
актом на право приватної власності на
землю серії IV-ЧН № 014727 від 19.11.2001 року,
виданому позивачу. Акт зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 126
від 19.11.2001року (а.с. 14). Земельна ділянка
позивача розташована на території
Рудьківської сільської ради і
складається із двох земельних ділянок:
НОМЕР_1 та НОМЕР_2.Земельна ділянка
НОМЕР_1 площею 0, 20 га передана для
обслуговування житлового будинку, а
ділянка НОМЕР_2 площею 0,07 га - для
ведення особистого підсобного
господарства.

ОСОБА_6 є власником земельної ділянки
площею 0,22 га в межах згідно з планом,
розташованої на АДРЕСА_1, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю
серії IV-ЧН № 036751 від 05.11.2001 року,
виданому на ім'я ОСОБА_6 Акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 114 від
05.11.2001року (а.с.35). При цьому земельна
ділянка площею 0,20 га передана для
обслуговування житлового будинку, а
ділянка площею 0,02 га - для ведення
особистого підсобного господарства.

Вказані земельні ділянки НОМЕР_3 і
АДРЕСА_1 є суміжними.

Як вбачається з вимог заявленого
ОСОБА_5 позову ( а.с. 1), позивач вказував,
що він є власником будинку та земельної
ділянки площею 0,27 га, яка розташована
по АДРЕСА_2 на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
серії IV-ЧН № 014727 від 19.11.2001 року. При
цьому позивач зазначав, що ОСОБА_6, його
сусідка, самовільно зайняла частину
належної йому земельної ділянки вздовж
всієї межі розміром більше 0,01 га і в
добровільному порядку її не повертає.
Позивач просив суд зобов'язати
відповідача повернути неправомірно
захоплену частину його земельної
ділянки та не чинити перешкод у
володінні та користуванні його
земельною ділянкою.

В ході судового розгляду даної справи
судом першої інстанції в порядку
статті 143 ЦПК України було призначено
проведення судової будівельно-
технічної експертизи ( а.с. 38 -39).

В ході проведення судової
будівельно-технічної експертизи
судовим експертом встановлено
(а.с.47зворот), що внаслідок виконаних
замірів фактичний розмір земельної
ділянки позивача АДРЕСА_2 становить
0,1951га, що на 49,0кв.м менше, ніж у
державному акті на право власності
(0,20га).Фактичний розмір земельної
ділянки відповідача АДРЕСА_1 становить
0,2013 га, що на 213, 0 кв.м більше, ніж у
державному акті на право власності (0.18
га). З метою виявлення спірної межі між
вказаними земельними ділянками
експертом було виконано суміщення
креслень (планів зовнішніх меж), які
надані в державному акті на право
власності на землю ОСОБА_5 зі схемою
фактичного користування, внаслідок
чого виявилось, що має місце порушення
землекористування, зокрема, порушення
меж ОСОБА_6, власником земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку № С-295 судової
будівельно-технічної експертизи від
29.11.2013 року (а.с.46-51):

1.Існує порушення землекористування
власниками суміжних земельних ділянок,
зокрема порушення меж ОСОБА_6,
власником земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_1.

2.Самозахват частини земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_2, що належить
ОСОБА_5 з боку суміжного землевласника
ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 - існує. Захвачена
площа складає 94,0 кв.м.

3.Є порушення меж користування суміжною
земельною ділянкою, що розташована по
АДРЕСА_2. Привести існуючі межі
земельної ділянки у відповідність до
меж, встановлених державним актом на
право приватної власності на землю,
виданим ОСОБА_5, можна шляхом переносу
існуючої межі у бік ділянки АДРЕСА_1
відповідно до додатку № 3 до висновку
(а.с. 46-51).

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_5, суд першої інстанції з
врахуванням приписів ч.2,ч.3 статті 152
Земельного кодексу України, висновку №
С-295 судової будівельно-технічної
експертизи від 29.11.2013 року (а.с.46-51) та
встановлених фактичних обставин
справи, зобов'язав ОСОБА_6, власника
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_1, привести існуючі межі
земельної ділянки у відповідність до
меж, встановлених державним актом на
право приватної власності на землю
серії IV-ЧН № 014727 від 19.11.2001 року, виданим
ОСОБА_5, шляхом переносу існуючої межі у
бік ділянки АДРЕСА_1 відповідно до
додатку № 3 до висновку експертизи та
повернути ОСОБА_5 частину самовільно
захваченої належної йому земельної
ділянки площею 94,0 кв.м. Також суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем ОСОБА_6 в ході судового
розгляду даної справи не представлено
належних та допустимих доказів
відносно своїх тверджень про те, що
фактично вона є власником земельної
ділянки площею 0, 24 га.

Апеляційний суд погоджується з вірним
по суті висновком суду першої
інстанції, оскільки вказаний висновок
суду узгоджується з нормами
матеріального права, які регламентують
спірні правовідносини та фактичними
обставинами справи. Відповідно до
приписів ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України,
яка регламентує обов'язки доказування
та подання доказів, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача щодо зобов'язання
відповідача не чинити перешкод у
володінні та користуванні земельною
ділянкою, суд першої інстанції
зазначив, що, він не може встановлювати
поведінку особи в подальшому та
зобов'язувати її до тих чи інших дій в
майбутньому. У вказаній частині
рішення суду першої інстанції
апелянтом не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги відносно
того, що позовні вимоги ОСОБА_5, які
задоволені оскаржуваним рішенням суду
першої інстанції, є передчасно
заявленими, оскільки позивач не довів
факту свого звернення до органу
місцевого самоврядування із заявою про
відновлення меж, не можуть бути
підставою для скасування вірного по
суті рішення суду першої інстанції.
Оскільки відповідно до приписів ч.2, ч.3
статті 152 Земельного кодексу України,
яка регламентує способи захисту прав
на земельні ділянки, власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчинення дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Твердження апелянта відносно того, що
державні акти на право приватної
власності на землю, видані на ім'я
позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_6
виготовлені компетентними органами з
порушенням вимог земельного
законодавства, також не можуть бути
підставою для скасування вірного по
суті рішення суду першої інстанції,
оскільки вказані державні акти на
право приватної власності на землю на
час розгляду справи є чинними, питання
про визнання їх недійсними в судовому
порядку сторонами не ставилось.

Доводи апелянта відносно того, що
висновок проведеної по справі судової
будівельно - технічної експертизи є
недопустимим доказом і суд першої
інстанції безпідставно послався на
даний висновок експертизи при
вирішенні справи, також не знайшли
свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду даної справи.
Відповідно до приписів статті 66 ЦПК
України, висновок експерта є одним із
видів доказів по справі, і в даному
випадку суд на виконання ч.3, ч. 4 статті
212 ЦПК України оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, відобразивши результати
оцінки доказів в рішенні, з наведенням
відповідних мотивів їх прийняття та
відмови у прийнятті.

В судовому засіданні апеляційного суду
судовим експертом Пінчук Н.О. були
надані роз'яснення стосовно висновку №
С-295 судової будівельно-технічної
експертизи від 29.11.2013 року, в яких
судовий експерт роз'яснила та
підтримала вказаний висновок
експертизи.

Належних та допустимих доказів щодо
спростування висновків судової
будівельно-технічної експертизи від
29.11.2013 року, відповідно до приписів
статті 60 ЦПК України, апелянтом суду не
представлено. Клопотання про
призначення та проведення по справі
додаткової або повторної експертизи в
порядку статті 150 ЦПК України апелянтом
не заявлялось ні в суді першої
інстанції, ні в суді апеляційної
інстанції. З приводу необхідності
призначення та проведення по справі
додаткової або повторної експертизи
представник відповідача ОСОБА_6 в
судовому засіданні апеляційного суду
висловив позицію про недоцільність
проведення по справі ще однієї
експертизи, оскільки він вважає, що
вимоги заявленого позову по суті є
необгрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для скасування оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, ухваленого на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду
Чернігівської області від 17 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: