Справа № 341/1513/13-ц
Провадження № 22-ц/779/669/2014
Головуючий у 1 інстанції Мельник І. І.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Матківського
Р.Й.,

суддів Ковалюка Я.Ю.,
Шалаути Г.І.

секретаря Вилки І.В.

з участю представника апелянта
ОСОБА_2, представника споживчого
товариства Іванціва М.В.,
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
Галицького районного споживчого
товариства, Галицької міської ради,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про встановлення
земельного сервітуту, з апеляційною
скаргою представника Галицького
районного споживчого товариства на
рішення Галицького районного суду від
22 січня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2012 року з позовом в суд
звернувся ОСОБА_5 та після уточнення
позовних вимог просив ухвалити рішення
про встановлення постійного та
платного земельного сервітуту на його
користь щодо земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні Галицького
районного споживчого товариства по
АДРЕСА_1, шириною 3,5 метра по межі
земельної ділянки ОСОБА_4 загальною
площею 0,0138 гектара для проїзду
автотранспортом до власної земельної
ділянки по АДРЕСА_2. Оплату за сервітут
визначити в розмірі 50% орендної плати,
яку сплачує Галицьке РСТ за ту частину
земельної ділянки, на яку буде
накладено сервітутні обмеження.

Залучити в якості співвідповідача по
справі Галицьку міську раду,
ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Заявлені вимоги позивач обґрунтував
тим, що 3 серпня 2012 року придбав згідно
договору купівлі-продажу земельну
ділянку площею 0,14 га по АДРЕСА_2, яка
межує із земельною ділянкою
відповідача і саме через цю ділянку
можливий проїзд для найбільш
оптимального доступу до його земельної
ділянки. Використання проїзду через
ділянки інших сусідів обумовлює
пошкодження їхньої власності.
Відповідач, не дотримуючись вимог
добросусідства, заперечує
використання його земельної ділянки
для проїзду. Відділ регіонального
розвитку містобудування та
архітектури Галицької РДА підтвердив,
що заїзд до його земельної ділянки
можливий тільки через територію
Галицького РСТ.

Ухвалою Галицького районного суду від
24 грудня 2012 року залучено в якості
співвідповідача Галицьку міську раду
та ухвалою Галицького районного суду
від 23 грудня 2013 року залучено ОСОБА_4 та
ОСОБА_6

Рішенням Галицького районного суду від
22 січня 2014 року позов задоволено
частково. Встановлено постійний та
оплатний земельний сервітут на
земельній ділянці площею 0,0138 га, що
знаходиться по АДРЕСА_3 і є в
користуванні Галицького РСТ на
підставі договору оренди, шириною 3,5 м
по межі земельної ділянки ОСОБА_4, з
правом проїзду по ній легковим та
вантажним транспортом до належної на
праві приватної власності земельної
ділянки ОСОБА_5 Визначено розмір плати
при встановленні сервітуту з
розрахунку 50% орендної плати за площу в
0,0138 га, що становитиме 362,63 гривень на
рік. У разі зміни розміру орендної
плати за землю, зміні підлягатиме
розмір плати по сервітуту.

В задоволенні позову до Галицької
міської ради, ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відмовлено.

На дане рішення представник Галицького
РСТ подав апеляційну скаргу , просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_5

Апелянт у скарзі зазначає, що суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи та неправильно
застосував норми матеріального і
процесуального права та прийшов до
помилкового висновку про відсутність
інших варіантів встановлення
земельного сервітуту, крім
облаштування проїзду тільки через
земельну ділянку райспоживтовариства.
Не взяв до уваги факти, встановлені
Вищим спеціалізованим судом України
при перегляді попереднього рішення
суду, що прохід та проїзд до земельної
ділянки позивача можливий через
ділянку його матері, яка є суміжним
землекористувачем і встановлення
сервітуту для позивача робить
неможливим використання земельної
ділянки товариств за цільовим
призначенням.

Суд першої інстанції зіслався на
старий акт обстеження земельної
ділянки від 05 грудня 2012 року,
зазначений в рішенні, пізніше
скасованому Вищим спеціалізованим
судом України і не взяв до уваги, що в
цьому ж акті зазначено про можливість
використання земельної ділянки
позивача за цільовим призначенням без
встановлення сервітуту, оскільки існує
прохід (хвіртка) з суміжної земельної
ділянки, яка є власністю ОСОБА_4 матері
позивача. Суд першої інстанції в повній
мірі не дослідив питання можливого
проїзду через земельну ділянку матері
позивача ОСОБА_4, не з'ясував реальний
розмір її ділянки та можливість
проїзду через ділянку бувшого власника
ділянки ОСОБА_6

Крім цього, позивач звернувся із
позовом про встановлення земельного
сервітуту до споживчого товариства як
орендаря земельної ділянки, а не до її
власника - Галицької міської ради.

Суд не повинен був брати до уваги
лист-відповідь головного архітектора
від 20 серпня 2012 року, оскільки позивач
став власником земельної ділянки з
моменту її державної реєстрації 22
серпня 2012 року.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, який вимоги
апеляційної скарги підтримав,
представника позивача та відповідача,
які вимоги скарги не визнали,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що заїзд
автотранспортом до придбаної
позивачем ОСОБА_5 земельної ділянки
площею 0,14 га по АДРЕСА_2 з метою зміни її
цільового призначення для будівництва
індивідуального житлового будинку
відсутній. Встановлення земельного
сервітуту через земельну ділянку
Галицького РСТ є найменш обтяжливим
способом перед іншими землевласниками,
тому саме через зазначену ділянку і
необхідно встановити постійний та
оплатний земельний сервітут.

Однак, такий висновок суду першої
інстанції зроблено при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, не доведено обставини, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
неправильно застосовано норми
матеріального права, що є підставою для
його скасування і ухвалення нового
рішення.

Судом встановлено, що позивач на
підставі договору купівлі-продажу від 3
серпня 2012 року придбав земельну
ділянку площею 0,14 га по АДРЕСА_2.

Відповідно до поданої ним схеми на а.с.
11, земельна ділянка межує із ділянкою
його матері ОСОБА_4 з вул. Львівської,
колишнього власника ОСОБА_6, який її
продав з вулиці С. Бандери та
Галицького районного споживчого
товариства з вулиці Коновальця.

Окремого заїзду для автомобільного
транспорту до земельної ділянки у
позивача немає, оскільки він раніше
проходив через ділянку продавця ОСОБА_6

Згідно схеми на а.с. 34, земельна ділянка
Галицького РСТ з вул. Львівської межує
із земельною ділянкою матері позивача
ОСОБА_4, а довжина ділянки товариства,
по якій позивач має намір встановити
сервітут для проїзду транспорту
становить 42, 42 м.

Відповідно до схем на а.с. 68, 78,
можливість встановлення сервітуту для
користування земельною ділянкою
ОСОБА_5 є через земельні ділянки
співвласників та користувачів
Галицького РСТ, матері позивача та
колишнього власника відчуженої
позивачу ділянки - ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що при вирішенні
спорів щодо встановлення сервітуту
суду першої інстанції, крім іншого,
слід було з'ясувати, чи не будуть
внаслідок встановлення сервітуту
порушуватись права власників майна або
інших його користувачів, чи може
позивач задовольнити свою потребу у
користуванні своїм майном інакше як
установленням такого сервітуту.

Визначення змісту та види права
земельного сервітуту і порядок його
встановлення закріплено в статтях 98, 99,
100 ЗК.

Задовольняючи позов про встановлення
сервітуту за рахунок земельної ділянки
Галицького РСТ суд першої інстанції
без врахування матеріалів та обставин
справи вважав, що він є найменш
обтяжливим для землекористувача
земельної ділянки, щодо якої він
встановлений та що встановлення
сервітуту призводить до позбавлення
права користування, володіння та
розпорядження.

Відповідно до рішення Галицької
міської ради на а.с. 46, Галицьке РСТ є
користувачем земельної ділянки тільки
площею 0,1220 гектара для обслуговування
об'єктів торгівлі, а площа ділянки, по
якій встановлюється сервітут
становить 0,0138 гектара. На ділянці
знаходиться приміщення кафе та
адміністративний будинок.

Відповідно до листа заступника
міського голови Галицькому РСТ
відмовлено у видачі дозволу на
встановлення гаража у зв'язку з
вирішенням судового спору щодо
встановлення сервітуту. Колегія суддів
у зв'язку з цим вважає, що при
встановленні сервітуту за рахунок
земельної ділянки споживче товариство
буде позбавлено можливості
використовувати ділянку для
необхідної і повноправної
господарської діяльності, що
обов'язково повинно враховуватись при
встановленні сервітуту на цій ділянці.
Саме з такою метою зверталось
товариство до міської ради для дачі
дозволу на будівництво гаража.

Схема земельної ділянки на а.с. 34
підтверджує необхідність використання
її саме для господарської діяльності
товариства. Суд першої інстанції не
звернув увагу у достатній мірі на
конфігурацію земельної ділянки
товариства і що встановлення сервітуту
на площу довжиною 42,42 метра та шириною
3.5 метра суттєво вплине на можливість
використання ділянки для визначених
договором оренди цілей.

Саме у зв'язку з цим суд першої
інстанції повинен був взяти до уваги
можливість , чи не будуть внаслідок
установлення сервітуту порушуватись
права власників майна або інших його
користувачів, чи може позивач
задовольнити свою потребу у
користуванні своїм майном інакше, як
установленням сервітуту тільки за
рахунок ділянки Галицького РСТ.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
повинен був взяти до уваги встановлені
під час розгляду обставини, що позивач
ОСОБА_5 проживає разом із своєю матір'ю
ОСОБА_4 у власному житловому будинку по
АДРЕСА_1, у власності якої є земельні
ділянки площею 0,1000 га для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд та
ділянка площею 0, 1133 га для ведення
особистого селянського господарства.

Позивачем придбана земельна ділянка
площею 0, 1400 га, до якої намагається
встановити сервітут для проїзду
автотранспортом, яка межує із
земельною ділянкою його матері, і як
встановлено комісією між ділянками є
прохід.

Відповідно до схеми земельних ділянок
на а.с. 34, 68 та 78, довжина земельної
ділянки матері позивача по межі
земельної ділянки Галицького РСТ, по
якій можливий сервітут, значиться
також довжиною 42, 42 метра.

Позивачем не доведено, що земельний
сервітут вздовж земельної ділянки
матері тією ж довжиною 42, 42 метра
категорично не може бути встановлений
або можливість його встановлення на
іншій відстані з необхідним
використанням тільки частини ділянки
Галицького РСТ для заїзду до придбаної
у ОСОБА_6 земельної ділянки.

Актом №20 від 05 грудня 2012 року, який суд
взяв до уваги також не встановлено, що
земельний сервітут можливий тільки з
використанням земельної ділянки
Галицького РСТ. У цьому акті комісії
зазначається, що сервітут може
проходити також через земельні ділянки
ОСОБА_4 та колишнього власника ОСОБА_6

Складений комісією акт 24 липня 2013 року
на а.с. 190 про обстеження земельної
ділянки ОСОБА_4 і неможливість
використання її для проїзду вантажним
транспортом у зв'язку із розміщенням
жилих та господарських будівель і
споруд, також не може бути переконливим
доказом для задоволення позову. До
даного акту, на відміну від попередніх
актів, не складено схему розміщення
будівель, споруд чи іншого з
відображенням промірів між об'єктами,
відстань споруд від межі земельної
ділянки, що в користуванні Галицького
РСТ та зображення земельних ділянок
для обслуговування будівель і для
особистого селянського господарства в
цілому.

Крім цього, у запереченнях на заявлені
позовні вимоги позивача ОСОБА_5,
представником Галицького РСТ постійно
наголошувалося на можливості
встановлення сервітуту з
використанням земельної ділянки його
матері, а у разі необхідності доведення
цієї обставини, призначення по справі
висновку відповідного спеціаліста.
Однак, позивач для доведення
можливості встановлення земельного
сервітуту через земельну ділянку
Галицького РСТ, яка буде найменш
обтяжливою для використання
землекористувачем, не використав свого
права про доведення цієї обставини, не
скористався висновком спеціаліста для
доведення необхідних обставин.

Колегія суддів вважає, що визначений
судом першої інстанції спосіб
земельного сервітуту за рахунок
земельної ділянки Галицької РСТ не
може вважатись найменш обтяжливим для
цього землекористувача і позивачем
зазначених обставин не доведено.

Це має істотне значення, оскільки за
наявності альтернативних варіантів
використання землі без встановлення
сервітуту саме за рахунок
землекористувача - Галицького РСТ, на
чому наполягав позивач, суд повинен
відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Галицького районного споживчого
товариства задоволити.

Рішення Галицького районного суду від
22 січня 2014 року скасувати та ухвалити
нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5 про
встановлення постійного та платного
земельного сервітуту на його користь
щодо земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні Галицького
районного споживчого товариства по
АДРЕСА_3, шириною 3,5 метра по межі
земельної ділянки ОСОБА_4, загальною
площею 0,0138 гектара для проїзду
автотранспортом до власної земельної
ділянки по АДРЕСА_2 відмовити за
недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Р.Й. Матківський

Судді
Я.Ю. Ковалюк

Г.І. Шалаута