Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1263/14
Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„18" березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 10 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання батьківства, стягнення
аліментів, стягнення додаткових витрат
на утримання дитини, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3
про визнання батьківства, стягнення
аліментів.

У позові зазначала, що у період з
24 червня 2011 року по 25 грудня 2011 року
вона проживала однією сім'єю з
відповідачем без реєстрації шлюбу.

За час спільного проживання
відповідач піклувався про неї, робив їй
подарунки, обіцяв оформити з нею шлюбні
відносини, але згодом передумав,
дізнавшись про її вагітність.

Під час її вагітності відповідач
проявляв постійне піклування про неї,
допомагав матеріально, оплачував
витрати на проведення усіх аналізів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина
ОСОБА_4. Пологи були передчасними,
дитина перебувала 18 діб у реанімації,
потім ще 3 тижні у лікарні.

У цей період вони бачилися з
відповідачам, він купував дитині
катетори у медтехніці, оплатив 200 гр. за
проведення аналізу.

Згодом відповідач відмовився
визнати своє батьківство і подати
заяву до відділу РАЦС, тому реєстрація
народження дитини була здійснена за її
заявою на підставі ст.135 СК України.

Зазначає, що відповідач в
добровільному порядку не надає
матеріальної допомоги на утримання
дитини та не бере участі у її вихованні.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд визнати, що ОСОБА_3 є
батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути
з нього аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 грн.
щомісячно від усіх видів заробітку,
починаючи з дня подання позову до суду
у до повноліття дитини, судові витрати
покласти на відповідача.

У червні 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з уточнюючим
позовом, в якому, посилаючись на те, що
дитина за станом здоров'я потребує
додаткових витрат на лікування,
просила стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини,
збільшивши їх розмір до 1 500 грн.
щомісячно, а також додаткові витрати
на дитину у сумі 9 839 грн. 19 коп., які
були витрачені на лікування дитини.

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з заявою про
збільшення розміру позовних вимог в
частині стягнення суми додаткових
витрат на дитину та остаточно просила
суд стягнути з відповідача понесені
нею витрати на лікування сина, а також
витрати, пов"язані з проведенням
експертизи, проїздом до експертної
установи, всього у сумі 17 637 грн. 46 коп.

Ухвалою Бердянського
мськрайонного суду Запорізької
області від 25 червня 2013 року по
справі призначено генетичну
експертизу.

Рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 10 січня 2014 року позовні
вимоги задоволені частково.

Визнано громадянина України
ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.
Бердянська Запорізької області,
батьком дитини ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянську
Запорізької області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 350 грн.
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття, починаючи стягнення з 19
квітня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2
435 грн. 76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати у розмірі 4 576 грн. 75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
державного бюджету м.
Бердянська судовий збір у сумі 243 грн. 60
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
фактично просить рішення суду в
частині стягнення аліментів на
утримання дитини та додаткових витрат
на дитину скасувати і ухвалити нове
рішення, яким заявлені нею в цій
частині позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Рішення суду в частині
встановлення батьківства ОСОБА_3 нею не
оскаржується.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
батьком народженої ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_4, рішення по
даній справі щодо встановлення
батьківства відповідача сторонами не
оскаржується.

Пологи у ОСОБА_2 були
передчасними, у зв"язку з чим народжена
дитина з 18.06.2012 року по 06.07.2012 року
перебувала у відділенні дитячої
анестезіології та інтенсивної терапії
полгогового будинку.

06.07.2012 року дитина була
переведена на стаціонарне лікування у
дитячу лікарню, де перебувала до 24.07.2012
року(т.1,а.с. 38-42), в подальшому
знаходиться під наглядом лікарів(т.1,
а.с.37), отже з моменту народження
потребувала лікування.

Відповідно до ст. 180 СК України
батьки зобов"язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 ЦПК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини(аліменти) присуджуються у
частці від доходу матері(батька) і(або)
у твердій грошовій сумі.

Якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

Задовольняючи частково вимоги
ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача
аліментів на утримання дитини і
визначаючи їх у розмірі 350 гр.
щомісячно, суд врахував матеріальне
становище ОСОБА_3, який, як фізична
особа-підприємець, доходу від своєї
діяльності не має, що підтверджується
довідкою Бердянської об"єднаної
державної податкової інспекції від
05.09.2013 року(т.1,а.с. 83-84) та копією
Податкової декларації(т.2,а.с.25-26) , а
також має на утриманні неповнолітнього
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на
утримання якого були стягнуті з
відповідача рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 30.09.2013 року у розмірі 200
гр. щомісячно(т.2,а.с.24).

Вказані висновки погоджуються
з вимогами ст. 182 СК України, відповідно
до якої при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров"я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров"я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення в частині
стягнення з відповідача 2435 гр. 76 коп.
додаткових витрат, суд, ретельно
перевіривши надані позивачкою докази
на підтвердження понесених витрат на
лікування дитини, зокрема, медичні
призначення щодо лікування дитини та
чеки на підтвердження придбання
медикаментів, й надавши їм оцінку у
відповідності до вимог ст. 212 ЦПК
України, прийшов до обгрунтованого
висновку про доведеність того, що на
утримання неповнолітнього сина
позивачкою фактично були понесені
додаткові витрати у сумі 4871 гр. 52 коп.

Визначаючи розмір додаткових
витрат на дитину, суд дійшов
правомірного висновку, що витрати на
придбання коляски для дитини, іграшок,
гігієнічних засобів, продуктів
харчування не можна вважати такими, що
пов"язані з особливими оставинами в
розумінні ст. 185 СК України, а є
звичайними витратами.

Вказаний висновок суду
грунтується на матеріалах справи та
погоджується з вимогами ст. 185 СК
України.

Згідно з ч.1 ст. 185 СК України той
з батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов"язані
брати участь у додаткових витратих на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібостей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків
у додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно(ч.ч.2,3 ст. 185 СК України).

Як роз"яснив Пленуму
Верховного Суду України у п. 18
постанови № 3 від 15.05.2006 року „Про
застосування судами окремих орм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", до передбаченої
ст. 185 СК України участі у додаткових
витратах на утримання дитини,
викликаних особливими обставинами
(розвитком її здібностей, хворобою,
каліцтвом тощо), можна притягати лише
батьків. У цих випадках ідеться про
фактично зазнані або передбачувані
витрати, тому їх необхідно визначати у
твердій грошовій сумі.

При одночасному розгляді вимог
про стягенння аліментів і додаткових
витрат їх має бути визначено у рішенні
окремо.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов"язана довести ті
обствини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, вирішуючи спір в
частині розміру аліментів, стягнутих з
відповідача на утримання дитини, та в
частині визначення розміру додаткових
витрат, які зазнала позивач у зв"язку
хворобою передчасно народженої дитини,
суд на підставі наданих сторонами
доказів належним чином перевірив
матеріальне становище ОСОБА_3 та його
можливість щодо сплати аліментів на
утримання дитини та участі у
додаткових витратах у зв"язку з
лікуванням сина.

Ті докази та обставини, на які
ОСОБА_2 посилається в апеляційній
скарзі, були предметом дослідення суду
першої інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом першої інстанції
були дотримані норми матеріального та
процесуального права.

Фактично доводи зводяться до
іншої оцінки обставин справи та
доказів, які відрізняються від
зробленої судом першої інстанції, і
підстав для скасування судового
рішення в оскаржуваній частині не
містять.

Додані до апеляційної скарги
фотознімки із зображеннями ОСОБА_3 не
можна вважати належними та допустимими
доказами у розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК
України щодо підтвердження його
матеріального становища, розміру та
джерел доходів, оскільки не несуть в
собі конкретної інформації з приводу
вказаних питань, а тому по суті є
припущеннями.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 10 січня 2014
року по даній справі в оскаржуваній
частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: