АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3194
Головуючий у 1-й інстанції: Неганова Н.В.
Доповідач: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г.,
Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 19 грудня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві, Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи: Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, Державна акціонерна компанія
«Національна мережа аукціонних
центрів», ОСОБА_6 про встановлення
факту придбання частини будинку з
прилюдних торгів, визнання права
власності на частину будинку.

Заслухавши доповідь судді Волошиної
В.М., перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2010 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві, Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи: Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, Державна акціонерна компанія
«Національна мережа аукціонних
центрів», ОСОБА_6 та з урахуванням
уточнених позовних вимог просив суд,
встановити факт придбання частини
будинку з прилюдних торгів, визнати
право власності на частину будинку,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.07.2007
з прилюдних торгів, які були проведені
за заявкою ВДВС Подільського РУЮ м.
Києва ДАК «Національна мережа
аукціонних центрів», він придбав 2/16
частини житлового будинку АДРЕСА_1,
сплатив всі необхідні платежі. 17.07.2009 на
підставі акту ВДВС Подільського РУЮ м.
Києва про продаж нерухомого майна з
прилюдних торгів від 09.07.2009 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
оформлено свідоцтво про право
власності на 2/16 частини житлового
будинку АДРЕСА_1. Для оформлення права
власності на придбане майно та його
державної реєстрації ОСОБА_3, як
переможець торгів, 05.02.2010 звернувся до
Київського міського БТІ для проведення
державної реєстрації даного свідоцтва.
Однак документи були повернуті ОСОБА_3
через наявність неточностей у
свідоцтві нотаріуса та акті державного
виконавця. Постановою в.о. начальника
ВДВС Подільського РУЮ м. Києва Гріненко
Л.І. про перевірку виконавчого
провадження від 07.05.2010 було виправлено
текст в другому абзаці Акту про продаж
майна з прилюдних торгів від 09.07.2009
року. Однак, постановою приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 від 27.05.2010
року ОСОБА_3 відмовлено у внесенні змін
до свідоцтва про придбання майна з
прилюдних торгів, оскільки згідно
чинного законодавства дописки і
виправлення можуть бути зроблені
тільки під час вчинення нотаріальної
дії. Таким чином, ОСОБА_3 не може
зареєструвати свідоцтво в Київському
міському БТІ через допущені неточності
в його змісті. В акті про продаж майна з
прилюдних торгів від 09.07.2009 із змінами
за постановою від 07.05.2010 чітко вказані
розмір будинку і розмір частки майна,
яке було оцінено в межах виконавчого
провадження, а тому, на думку позивача,
нічого іншого, ніж визначено у
документах по прилюдних торгах,
уточняти немає необхідності. Позивач
просить встановити факт придбання ним
з прилюдних торгів 09.07.2007- 2/16 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, що раніше
належали ОСОБА_5, та визнати за
позивачем право власності на 2/16
частини житлового будинку АДРЕСА_1,
придбаних 09.07.2007 з прилюдних торгів.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 19 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до Відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві, Приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
треті особи: Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, Державна акціонерна компанія
«Національна мережа аукціонних
центрів», ОСОБА_6 про встановлення
факту придбання частини будинку з
прилюдних торгів, визнання права
власності на частину будинку,
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції представник
позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник
позивача порушує питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
яким повністю задовольнити позов
ОСОБА_3, мотивуючи тим, що рішення суду
по даній справі є необгрунтованим і
незаконним та таким, що ухвалено з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, невірною оцінкою
доказів, з невідповідністю висновків
суду обставинами справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що необхідність
звернення до суду виникла саме з
підстав неможливості зареєструвати за
позивачем придбаного ним на прилюдних
торгах майна та не визнання попереднім
власником придбання позивачем частки у
майні з прилюдних торгів. Таким чином,
вважає, що права позивача порушені і
без судового захисту не могли бути
відновлені, так як він фактично набув
прав власника на майно відчужене йому
на прилюдних торгах. Для юридичного
закріплення за ним права власності
необхідне відповідне судове рішення,
яке є підставою для проведення
державної реєстрації майнових прав за
позивачем.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримав доводи
апеляційної скарги. Представник
третьої особи ОСОБА_8 - заперечувала,
просила рішення суду першої інстанції
залишити без змін. Відповідачі - Відділ
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа:
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві, Державна
акціонерна компанія «Національна
мережа аукціонних центрів» в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи судом повідомлені у
встановленому законом порядку. У
відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, а тому колегія
суддів вважає можливим слухати справу
у їх відсутність.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення осіб, які з'явились в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
недоведеності позивачем своїх вимог.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають вимогам
закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 став
переможцем прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна - 2/16 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 згідно з
протоколом №1-162-1/4 ДАК «Національна
мережа аукціонних центрів» від 09.07.2007,
за заявою Відділу державної виконавчої
служби Подільського районного
управління юстиції м. Києва (т.1 а.с.8).

09.07.2007 Відділом державної виконавчої
служби Подільського районного
управління юстиції м. Києва видано
позивачу акт про продаж з прилюдних
торгів вищевказаного нерухомого майна
(т.1 а.с.11), на підставі якого 17.07.2009 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
оформлено свідоцтво про право
власності на 2/16 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.12).

Для проведення державної реєстрації
права власності 05.02.2010 року ОСОБА_3
звернувся до КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна», проте документи
були йому повернуті через неточності у
свідоцтві нотаріуса та акті державного
виконавця. Так, у свідоцтві зазначено
«…що раніше належало ОСОБА_5 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого Першою
київською державною нотаріальною
конторою 6 червня 1994 року, за реєстром
№1-730, зареєстрованого у Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна 30
жовтня 2003 року в реєстровій книзі
№д.45-75 за реєстровим №15996…».

На підставі заяви представника ОСОБА_3
постановою в.о. начальника ВДВС
Подільського РУЮ у м. Києві Гріненко
Л.І. про перевірку виконавчого
провадження від 07.05.2010 року (т.1 а.с.15)
було виправлено текст в другому абзаці
акта про продаж майна з прилюдних
торгів від 09.07.2009 року на текст «…що
раніше належало ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, посвідченого Першою київською
державною нотаріальною конторою, №11730,
6 червня 1994 року, дублікат якого виданий
Першою київською державною
нотаріальною конторою 27 серпня 1995 року
№24-3013 (зареєстрованого в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
за реєстровим №15996 від 1 вересня 1995
року)».

З цих підстав ОСОБА_3 була подана заява
про внесення виправлень нотаріусом до
свідоцтва.

Проте, постановою від 27.05.2010 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
відмовлено у внесенні змін до
свідоцтва про придбання майна з
прилюдних торгів, оскільки згідно з
чинним законодавством дописки і
виправлення можуть бути зроблені під
час вчинення нотаріальної дії (т.1 а.с.17).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги,
надаючи оцінку зібраним у справі
доказам в межах заявлених позивачем
вимог щодо порушення прав позивача,
колегія суддів виходить із такого:

Статтею 15 ЦК України передбачено право
кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене,
невизнане або оспорюване право чи
цивільний інтерес, саме вони є
підставою для звернення особи за
захистом свого права із застосуванням
відповідного способу захисту. Такі
способи захисту передбачені статтею 16
ЦК України.

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_3 посилався на те, що необхідністю
звернення до суду виникла саме з
підстав неможливості зареєструвати
придбане ним на прилюдних торгах майна.
Як на підставу позову посилався на
положення статті 392 ЦК України.

З урахуванням положень частини першої
статті 15 та статті 392 ЦК власник майна
має право пред'явити позов про визнання
його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Виходячи зі змісту наведених норм
права, потреба в такому способі захисту
права власності виникає тоді, коли
наявність суб'єктивного права власника
не підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється.

Встановивши у ході розгляду справи, що
09.07.2007 Відділом державної виконавчої
служби Подільського районного
управління юстиції м. Києва видано
позивачу акт про продаж з прилюдних
торгів вищевказаного нерухомого майна
(т.1 а.с.11), на підставі якого 17.07.2009 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
оформлено свідоцтво про право
власності на 2/16 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.12), суд першої
інстанції прийшов до законного
висновку про те, що свідоцтво про право
власності у відповідності до п. 6
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27 жовтня 1999 року №
68/5 та зареєстрованого в зазначеному
Міністерстві 2 листопада 1999 року за №
745/4838 (далі - Тимчасове положення) є
правовстановлюючим документом, що
підтверджує право власності позивача
на придбане майно.

Також судом першої інстанції не
встановлено факту невизнання чи
оспорення відповідачами суб'єктивного
права власника на придбане майно з
прилюдних торгів.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про те, що з
урахуванням положень статей 15, 16 ЦК
України не є належним способом захисту
судом цивільних прав та інтересів
особи пред'явлення позову про визнання
права власності, коли суб'єктивне право
власника підтверджене відповідними
доказами та не оспорюється іншими
особами.

Доводи представника позивача про те, що
попереднім власником не визнається
право власності позивача на придбане
нерухоме майно, були предметом
дослідження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до Державної виконавчої
служби Подільського районного
управління юстиції у м. Києві,
Державної акціонерної компанії
«Національна мережа аукціонних
центрів», треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_3
про визнання недійсними прилюдних
торгів від 09.07.2007 з реалізації 2/16 частин
житлового будинку АДРЕСА_1. По даній
справі рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 04 березня 2009 року, залишеним
без змін ухвалою Верховного суду
України, в задоволенні позову ОСОБА_5
відмовлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 19 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: