Провадження № 2/635/1/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого - Юдіна Є.О.,

за участю секретаря - Власенко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
смт.Покотилівка цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
треті особи: ОСОБА_2, Приватний нотаріус
Харківського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання договору
недійсним,

в с т а н о в и в:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_2,
Приватний нотаріус Харківського
районного нотаріального округу ОСОБА_3
про визнання договору недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що 12 лютого
2007 року між її сином ОСОБА_2 та Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» було
укладено кредитний договір № СNL-701/075/2007
за умовами якого ОСОБА_2 отримав
грошові кошти в розмірі 44000 доларів США.

На забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язання щодо сплати суми кредиту,
відсотків та штрафних санкцій між
позивачем ОСОБА_1 та Закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»
було укладено договір іпотеки №
РCNL-701/075/2007 віт 12.02.2007 року.

Під час укладення вказаного правочину
вона не розуміла значення своїх дій та
не могла керувати ними, з причин
похилого віку та неможливості
самостійного без стороннього догляду
проживання, а тому вказаний договір
іпотеки є недійсним у зв'язку з тим, що
на дату укладення вказаного правочину
вона не розуміла, який правочин вона з
банком укладає.

Про факт укладення зазначеного
правочину та правові наслідки його
укладення ОСОБА_1 дізналась тільки у 2009
році, коли державним виконавцем ВДВС
Орджонікідзевського району
Харківського міського управління
юстиції Кохан М.І. було складено акт
опису та арешту майна.

У серпні 2009 року позивач звернулась із
позовом про визнання недійсним
договорі іпотеки з підстав помилки
щодо істотних обставин правочину.

Відповідно до рішення Харківського
районного суду Харківської області від
22.06.2012 року № справи 2-824/11 у задоволенні
позову з цих підстав ОСОБА_1 було
відмовлено. Однак у мотивувальній
частині вказаного рішення, яке набрало
чинності та не оскаржувалось сторонами
по справі, суд встановив, що «матеріали
справи свідчать, що позивач народилась
у ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує стороннього
догляду, є інвалідом першої групи, а
тому на думку суду можна допустити, що
позивач могла не розуміти суті
договору, що уклала із банком».

За таких обставин, оскільки рішенням
суду встановлено, що позивач не могла
усвідомлювати значення своїх дій при
укладенні договору іпотеки, такий
договір може бути визнаний судом
недійсним.

Позивач просила визнати договір
іпотеки вчинений дієздатною фізичною
особою ОСОБА_1 у момент коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій
та/або/ не могла керувати ними, який
укладений 12 лютого 2007 року між ОСОБА_1
та Публічним акціонерним товариством
«ОТП Банк», посвідчений ПН ХРНО ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за № 412,
недійсним з моменту укладення.

Застосувати правові наслідки
недійсності правочину.

Зобов'язати приватного нотаріуса
Харківського районного нотаріального
округу ОСОБА_5 виключити із реєстру
іпотек та заборон на відчуження запис
про іпотеку та заборону на відчуження
нерухомого майна, яке було передано в
іпотеку на підставі договору іпотеки
віл 12.02.2007 року № PCNL-701/075/2007,
зареєстрований з реєстрі за № 412 а саме:
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 89,1 м.кв., житловою
прощею 57,8 м.кв., який належить ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
09.08.2003 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Державної
нотаріальної контори Харківського
району та зареєстрований в реєстрі за
№1-1554.

Стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні 11.03.2013 року
представник позивача повністю
підтримала позовні вимоги, пояснивши,
12 лютого 2007 року між ОСОБА_2, який є
сином позивача та Відповідачем було
укладено кредитний договір № CNL-701/075/2007
за умовами якого ОСОБА_2 отримав
грошові кошти в розмірі 44000 доларів США.
На забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язання щодо сплати суми кредиту,
відсотків та штрафних санкцій між
ОСОБА_1 та Відповідачем було укладено
договір іпотеки № PCNL-701/075/2007 від 12.02.2007
року. Але під час укладення вказаного
правочину ОСОБА_1 не розуміла значення
своїх дій та не могла керувати ними, з
причин похилого віку та неможливості
самостійного без стороннього догляду
проживання, а тому вказаний договір
іпотеки є недійсним, так як на дату
укладення вказаного правочину ОСОБА_1
не розуміла, який правочин між нею та
Відповідачем укладається, оскільки
уповноважувала сина продати належне їй
нерухоме майно. Про факт укладення
цього правочину та правові наслідки
його укладення вона дізналась тільки у
2009 році, коли державним виконавцем ВДВС
Орджонікідзевського району
Харківського міського управління
юстиції Кохан М.І. було складено акт
опису та арешту майна. Крім цього у
серпні 2009 року ОСОБА_1 зверталась із
позовом про визнання недійсним
договорі іпотеки з підстав помилки
щодо істотних обставин правочину.

Відповідно до рішення Харківського
районного суду Харківської області від
22.06.2012 року № справи 2-824/11 у задоволенні
позову з цих підстав їй було
відмовлено, однак у мотивувальній
частині вказаного рішення, котре
набрало чинності та не оскаржувалось
ні ОСОБА_1, ні Відповідачем, суд
встановив, що «матеріали справи
свідчать, що позивач народилась у
ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує стороннього
догляду, є інвалідом першої групи, а
тому на думку суду можна допустити, що
позивач могла не розуміти суті
договору, що уклала із банком». Таким
чином, ОСОБА_1 не розуміла значення
своїх дій та не могла керувати ними, що,
зокрема встановлено рішенням суду,
котре набрало чинності.

В судове засідання 25 лютого 2014 року не
з'явилась, її представник подала до
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача заперечувала
проти задоволення позову, в останнє
судове засідання 25 лютого 2014 року не
з'явилась, Банк належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_2 не заперечував
проти задоволення позовних вимог,
пояснив суду, що він матері не
пояснював суті договору, тому що був
зацікавлений в отримані кредиту у
банківській установі. Також, в останнє
судове засідання 25 лютого 2014 року не
з'явився, повідомлений належним чином
про день, час та місце розгляду справи.

Третя особа ПН ХРНО ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, причин неявки суду не
повідомила.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень ЦПК
України розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення сторін по
справі, їх представників, свідків,
вивчивши матеріали справ, дійшов
наступного.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, що 12 лютого 2007 року між
ОСОБА_2 та Відповідачем було укладено
кредитний договір № CNL-701/075/2007 за
умовами якого ОСОБА_2 отримав грошові
кошти в розмірі 44000 доларів США. На
забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язання щодо сплати суми кредиту,
відсотків та штрафних санкцій між
ОСОБА_1 та Відповідачем було укладено
договір іпотеки № PCNL-701/075/2007 від 12.02.2007
року. Але під час укладення вказаного
правочину ОСОБА_1 була людиною похилого
віку та не могла самостійно без
стороннього догляду проживати, цей
факт підтверджується медичною
довідкою, котра знаходиться у медичній
книзі ОСОБА_1. Позивач уповноважувала
сина продати належне їй нерухоме майно.
Про факт укладення цього правочину та
правові наслідки його укладення вона
дізналась тільки у 2009 році, коли
державним виконавцем ВДВС
Орджонікідзевського району
Харківського міського управління
юстиції Кохан М.І. було складено акт
опису та арешту майна. Дійсно у серпні
2009 року ОСОБА_1 зверталась із позовною
заявою про визнання недійсним договорі
іпотеки з підстав помилки щодо
істотних обставин правочину до
Харківського районного суду
Харківської області. Згідно рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 22.06.2012 року №
справи 2-824/11 у задоволенні позову з цих
підстав їй було відмовлено, однак у
мотивувальній частині вказаного
рішення, котре набрало чинності та не
оскаржене ні ОСОБА_1, ні Відповідачем,
суд встановив, що «матеріали справи
свідчать, що позивач народилась у
ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує стороннього
догляду, є інвалідом першої групи, а
тому на думку суду можна допустити, що
позивач могла не розуміти суті
договору, що уклала із банком». Таким
чином, ОСОБА_1 не розуміла значення
своїх дій та не могла керувати ними, що,
зокрема встановлено рішенням суду,
котре набрало чинності.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, в судовому засіданні був допитаний
свідок ОСОБА_6, який дав показання суду,
що його мати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є
людиною похилого віку, необразованою,
все життя прожила в сільській
місцевості, працювала різноробочою у
колгоспі, книжок ніколи не читала,
слова «іпотека» ніколи не чула та не
знає що воно значить. Багато років
хворіє на гіпертонічну хворобу,
постійно скаржилась на головний біль.
Він постійно звертав увагу на її
неадекватну поведінку, яка
висловлювалась у незрозумілих для
нього діях та розмов матері, вона майже
кожен день питала у нього як його
справи у школі, розмовляла з пташками,
домашніми тваринами, не орієнтувалася
у часу, добах, днях, забувалася, могла
говорити одне і теж саме по декілька
разів. Має проблеми із зором та слухом,
вона майже нічого не бачить та нічого
не чує.

Також в судовому засіданні був
допитаний свідок ОСОБА_2, який дав суду
показання, що дійсно 12 лютого 2007 року
між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено
кредитний договір згідно якого він
отримав кредитні кошти у розмірі 44 000
доларів США, також цього дня на
забезпечення виконання ним зобов'язань
за кредитним договором було укладено
договір іпотеки між його матір'ю ОСОБА_1
та ПАТ «ОТП Банк» відповідно до
договору іпотеки вона передала під
заставу свій будинок в якому мешкала у
АДРЕСА_1. На час підписання договору
іпотеки мати знаходилась у
безпорадному стані, так як є людиною
похилого віку, все життя мешкала у селі
працювала у колгоспі на різних роботах
не освічена. Що вона підписувала вона
не розуміла, так як цілком довіряла
йому, а він своїй матері нічого не
повідомляв, так як дуже був
зацікавлений в отриманні коштів, які
йому були необхідні для розвитку
бізнесу. Кошти він отримав, однак у
зв'язку з кризою його бізнес загинув, а
він на нервовому стресі тяжко
захворів, переніс інсульти та став
інвалідом першої групи, тому
можливості повернути кошти у нього
немає. У матері іншого житла немає, вона
також постійно хворіє.

25 вересня 2013 року, за клопотанням
представника позивача, ухвалою суду
було призначено комісійну
судово-медичну експертизу проведення
якої було доручено експертам
Харківського обласного бюро
судово-медичної експертизи. На
вирішення експертів були поставлені
наступні запитання: 1.Чи страждала
ОСОБА_1 будь-якими захворюваннями
внутрішніх органів?; 2.Чи мали місце у
ОСОБА_1 у день підписання договору
іпотеки 12 лютого 2007 року патологічні
порушення свідомості та пам'яті?; 3.Чи
мали місце патологічні зміни в стані
здоров'я у ОСОБА_1 станом на 12 лютого 2007
року, які б могли перешкоджати
здійснювати самостійно дії - чи читати,
ознайомлюватись з текстом, розуміти
зміст, адекватно реагувати на те, що
відбувається (підписання договору),
наслідки своїх дій?

Згідно висновку експерта за
№351-КЕ/2013пп, яка проведена за участю
лікарів встановлено, що виходячи із
представленої медичної документації, у
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 мали місце:
гіпертонічна хвороба ІІ ст., ішемічна
хвороба серця, атеросклеротичний
кардіосклероз, НК II А-Б, церебральний
атеросклероз, дисциркуляторна
(атеросклеротична та гіпертонічна)
енцефалопатія (ДЕП) II ст., хронічний
двосторонній кохлеарний неврит
судинного генезу.

Розвиток дисциркуляторной
енцефалопатії у ОСОБА_1 став наслідком
наявності вираженої поєднаної
судинної патології у вигляді
гіпертонічної хвороби і атеросклерозу
церебральних судин.

Судячи із записів в амбулаторній карті,
ОСОБА_1 з 1965 року страждала
вегето-судинною дистонією, потім
гіпертонічною хворобою, ДЕП II ступеня
була відмічена невропатологом у 2006
році з двократною вказівкою на те, що
хвора потребує постійного стороннього
нагляду. Порушення церебрального
кровотоку підтверджено не тільки
клінічними даними, а і результатами
додаткових методів дослідження - РЕГ
від 25.02(05).2007 -
Дисциркуляторно-атеросклеротический
тип РЗГ.

За даними із спеціальної літератури,
дисциркуляторна енцефалопатія - це
синдром хронічного прогресуючого
ураження головного мозку судинної
етіології, який розвивається в
результаті хронічної недостатності
кровопостачання головного мозку або
повторних гострих порушень мозкового
кровообігу (при цьому гострі порушення
мозкового кровообігу можуть протікати
з клінікою інсультів або без такої, так
звані "німі" інфаркти, що виявляються за
допомогою нейровізуалізації -
комп'ютерної рентгенівської або
магнітно-резонансної томографії
головного мозку) і що проявляється
клінічно неврологічними,
нейропсихологічними і психічними
порушеннями.

При ДЕП II (стадія субкомпенсації)
характерне формування чітких
клінічних синдромів, що істотно
знижують функціональні можливості
хворого: клінічно явних когнітивних
порушень, що пов'язані з дисфункцією
лобових доль і виражаються в зниженні
пам'яті, уповільненні психічних
процесів, порушенні уваги, мислення,
здатності планувати і контролювати
свої дії; виражених
вестибуло-мозочкових розладів,
псевдобульбарного синдрому,
постуральної нестійкості і порушення
ходьби, апатії, емоційної лабільності,
депресії, підвищеної дратівливість і
разторможенності. На цій стадії
страждає професійна і соціальна
адаптація хворого, значно знижується
його працездатність, але він зберігає
здатність обслуговувати себе. Ця
стадія відповідає II - III групі
інвалідності.

Провідними проявами ДЕП III (стадія
декомпенсації) служать поглиблення
неврологічних, нейропсихічних і
психічних порушень, набутих при ДЕП II,
глибоких розладів когнітивних
(пізнавальних) функцій, афективні
розлади, поліморфні рухові порушення,
що включають пірамідні,
екстрапірамідні, псевдобульбарні,
мозочкові розлади, вестибулярну і
вегетативну недостатність.
Порушується соціальна адаптація, хворі
поступово втрачають здатність
обслуговувати себе і потребують
стороннього обслуговування. Ця стадія
відповідає І - II групі інвалідності.

Враховуючи тривалість виражених
судинних захворювань з 1965 року у
вигляді діенцефального синдрому,
вегето-судинної дистонії, з 2002 року
фіксування наявності гіпертонічної
хвороби 2 стадії (що вказує на
виникнення захворювання значно раніше
2002 року, бо для даної клінічної форми
повинні розвинутися
патолого-морфологічніічні зміни у
тканинах головного мозку, серця, нирок
і судинах) і тривалий їх перебіг дають
змогу вважати що в даному випадку мало
місце і поступове прогресування
дисциркуляторної енцефалопатії (у
амбулаторній карті відсутні записи про
гіпертонічну хворобу і
дисциркуляторну енцефалопатію
починаючи з 1 ступеня, хронологічна
послідовність та розташування
сторінок у картці порушено).

У даному випадку, наявність
відповідних скарг хворої, когнітивних
порушень у вигляді зниження пам'яті та
відповідної неврологічної
симптоматики - психо-органічних
синдромів - вестибуло-атаксичного
(головокружіння, порушенням
координації та ходи), підкоркового
(головний біль, тремор рук); астенічного
(слабкість, плаксивість і інше), а також
втрата соціальної адаптації
(відсутність здатності до
самообслуговування) дають можливість
дійти до висновку, що у хворої ОСОБА_1
мала місце дисциркуляторна
енцефалопатія ні II, а III ступеню. А ця
форма захворювання представляє собою
комплекс неврологічних і психічних
порушень, обумовлених дегенеративними,
дистрофічними та атрофічними змінами
мозкової тканини, та пов'язані з
хронічною судинною мозковою
недостатністю. Когнітивні порушення
при ДЕП Ш досягають помірної або важкої
деменції (придбане недоумство за
рахунок розпаду психічних функцій) і як
за правило супроводжуються грубими
афективними і поведінковими
порушеннями (грубим зниженням критики,
інтелекту, пам'яті, апатико-абуличним
синдромом, розгальмованістю,
експлозивністю).

При ДЕП III стадії окрім поглиблення та
обтяження органічних синдромів
(вестибуло-атактичного, пірамідного і
т.п.) поглиблюються та стають стійкими
психопатологічні синдроми, при цьому, у
клінічному перебігу головна біль стає
практично постійною, з'являється шум у
голові, порушення сну, відмічаються
головокружіння та хиткість ходи,
уповільнення рухів, скованість,
ритмічний тремор рук та голови,
дискоординація, незграбність рухів у
пальцях рук, порушення зору, зниження
слуху, різко страждає пам'ять,
характерні слабкість, плаксивість,
послаблення уваги, пригнічений
настрій, підвищена втома, зниження
працездатності та соціальної
адаптації и т.п.

Приймаючи до уваги наведене вище
(незважаючи на відсутність деяких
хронологічних даних про послідовне
спостереження в медичному закладі за
станом здоров'я хворої з тяжкою
соматичною патологією) можна зробити
висновок, що хронічна церебральна
патологія мала тенденцію к
прогресуванню особливо у 2006 році, коли
були зафіксовані ознаки вже у вигляді
морфологічних змін головного мозку які
відповідають ДЕП ПІ. Про це свідчить
наявність вестибуло-атактичного,
підкоркового та астенічного синдромів,
відповідних скарг хворої зафіксованих
в медичній карті.

2,3. Відсутність фіксації у медичній
документації даних про патологічні
порушення свідомості та пам'яті у
ОСОБА_1 у день підписання договору
іпотеки від 12.02.2007 року, не виключає
наявності у цей період часу стану або
порушень, котрі могли перешкоджати
діям читання, ознайомлення з текстом,
розуміння змісту, адекватності
реагування на те що відбувається
(підписання договору), можливості
оцінювання наслідків своїх дій (з
урахуванням вираженої тяжкої
соматичної патології що
супроводжується когнітивними та
неврологічного порушеннями.

Відповідно до ст.1 ЦПК України,
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_1
вчинила правочин у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними, що
підтверджується висновком
судово-медичної експертизи за
№351-КЕ/2013/пп.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України,
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Згідно ст.203 ЦК України, однією з умов
чинності правочину є дотримання вимоги
закону про те, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

З урахуванням, медичного стану ОСОБА_1,
вона на момент укладання зазначеного
договору іпотеки не могла адекватно
виразити свою волю щодо вчиненого
правочину.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав і
інтересів є визнання правочину
недійсним.

У зв'язку з вищенаведеним, позовні
вимоги в частині визнання договору
іпотеки недійсним підлягають
задоволенню.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
приватного нотаріуса Харківського
районного нотаріального округу ОСОБА_5
виключити із реєстру іпотек та заборон
на відчуження запис про іпотеку та
заборону на відчуження нерухомого
майна - житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,
яке було передано в іпотеку не
підлягають задоволенню у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизначених або оспорюваних права,
свобод чи інтересів.

Тобто, ОСОБА_1 не надала суду доказів в
підтвердження того, що приватний
нотаріус Харківського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 своїми
діями або бездіяльністю порушує її
права, свободи чи інтереси, тому вимога
позивача є передчасною.

Суд розподіляє судові витрати між
сторонами, на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,61,88,197,209,212,214-216 ЦПК
України, ст.ст. 1,16,203,225 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати договір іпотеки вчинений
дієздатною фізичною особою ОСОБА_1 у
момент коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та/або/ не могла
керувати ними, який укладений 12 лютого
2007 року між ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
посвідчений ПН ХРНО ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 412,
недійсним з моменту укладення.

Застосувати правові наслідки
недійсності правочину.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» на користь
ОСОБА_1 сплачений судовий збір у
розмірі 107 (сто сім) гривень 30 копійок.

У задоволені іншої частини позовних
вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги, через суд який
постановив рішення, в 10-денний строк із
дня проголошення. У разі якщо рішення
було постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя: