Справа №
Провадження 4с/201/22/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещова
В.В., при секретарі Горбатенко Д.К.

розглянувши за участю представника
скаржника та державного виконавця у
відкритому судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, зацікавлена особа:
Публічне акціонерне товариство
Всеукраїнський Акціонерний банк про
визнання дій незаконними та про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В

Скаржник звернулась з даною скаргою до
суду в обґрунтування якої зазначила, що
державним виконавцем було винесено
постанови про відкриття виконавчого
провадження, які їй не надсилалися, чим
її було позбавлено можливості
добровільно виконати рішення суду.
Зазначила також, що державним
виконавцем виконавчі дії провадяться з
порушенням закону, у тому числі
порушено шестимісячний строк
проведення виконавчих дій, не отримано
коштів в якості авансу від стягувача на
проведення виконавчих дій, про
проведення виконавчих дій не
повідомлявся начальник ВДВС на
території якого вчиняються виконавчі
дії, в якості понятого при проведені
виконавчих дій було залучено стажера
виконавчої служби. Вважаючи вказане
неправомірним, скаржник просила
визнати дії державного виконавця щодо
не направлення боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження,
проведення опису майна належного
боржнику неправомірними та
незаконними. Просила, також, визнати
протиправним та скасувати акт опису й
арешту майна боржника, зобов'язати
державного виконавця винести
постанову про відкладення виконавчих
дій, якою надати боржнику строк для
самостійного виконання рішення суду.

Представник скаржника ОСОБА_3 у
судовому засіданні скаргу підтримав з
підстав у ній викладених, та пояснив
суду, що скаржником, як боржником у
виконавчому провадженні, з моменту
набрання чинності рішенням суду не
було вчинено жодних дій для реального
виконання рішення суду, кошти на
користь стягувача не сплачено до цього
часу.

Державний виконавець Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровську МУЮ Квашенко Д.В. у
судовому засіданні вимоги скарги не
визнала, посилаючись на їх
необґрунтованість та безпідставність.
Пояснила суду, що нею направлялися
спірні постанови про відкриття
виконавчого провадження у тому числі і
боржнику, але не рекомендованим
поштовим відправленням, а простим
листом в зв'язку з відсутністю коштів
на поштові послуги у виконавчій службі.
Крім того, пояснила, що вона постійно
інформувала, як скаржника, так і її
представника про дії вчинені нею в ході
виконавчих проваджень, представник
скаржника був особисто присутній при
описі майна боржника. Скаржником, як
боржником у виконавчому провадженні, з
моменту набрання чинності рішенням
суду не було вчинено жодних дій для
реального виконання рішення суду,
кошти на користь стягувача не сплачено
до цього часу в жодному обсязі.
Представнику скаржника було надано всі
матеріали спірних виконавчих
проваджень, у тому числі і копії
постанов про відкриття виконавчих
проваджень, в яких було надано боржнику
7 днів для добровільного виконання
рішення суду, але боржник уникає від
офіційного отримання будь яких
документів виконавчого провадження та
намагається, на її думку неправомірно
затягнути виконання рішення суду.
Надала суду письмові заперечення.

Інші особи в судове засідання не
з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили, тому суд вважає за
необхідне вирішити справу по суті за
такою явкою сторін.

Суд, вислухавши представника скаржника
та державного виконавця, дослідивши
скаргу та матеріали справи приходить
до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Правовідносини, що виникли між
сторонами справи врегульовано нормами
Конституції України, нормами діючого
ЦК України, нормами ЗУ «Про виконавче
провадження».

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК
України, сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
р. № 14 Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії. або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження: п. 13. У справах за скаргами
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи інших
посадових осіб державної виконавчої
служби предметом судового розгляду
можуть бути рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби (дії чи
бездіяльність органів державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів).

Відповідно до ч.2 ст.384 ЦПК України,
скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Судом встановлено, що рішенням
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська у цивільній справі
№ 412/10636/2012, провадження № 2/412/4594/2012 від 27
грудня 2012 року було стягнуто солідарно
з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_6
(АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) на користь
Публічного акціонерного товариства
Всеукраїнський Акціонерний Банк у
рахунок погашення заборгованості за
договором № 174/в від 04.10.2006 року в
загальній сумі - 234288 гривень 13 копійок у
тому числі заборгованість за кредитом
у сумі 206398 гривень 52 копійки та штраф за
пропуск платежів за користування
кредитом в сумі 27889 гривень 61 копійку, а
також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 на користь Публічного
акціонерного товариства
Всеукраїнський Акціонерний Банк
судові витрати - 1820 гривень, що
підтверджується рішенням суду, наявним
в матеріалах справи.

Дане рішення набрало чинності 04.04.2013
року після розгляду апеляційної
скарги, що визнано сторонами справи.

23.07.2013 року у справі за даним рішення
було видано виконавчі листи, що визнано
сторонами справи.

07 серпня 2013 року державним
виконавцем Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Квашенко Д.В.
винесено постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП №39575374, ВП
№39570749 про примусове виконання
виконавчих листів виданих на підставі
рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 27.12.2012 року, що
визнано сторонами справи та
підтверджується копіями спірних
постанов. В обох спірних постановах
було надано боржнику 7 денний строк для
добровільного виконання рішення суду,
що підтверджується копіями постанов
(а.с. 191, 197).

Державним виконавцем було направлено
спірні постанови скаржнику, як
боржнику у виконавчому провадженні,
простим листом, що підтверджується
поясненнями державного виконавця в
судовому засіданні та копіями
відповідного реєстру (а.с.165, 211). В
наступному представником скаржника
було отримано копії спірних постанов
та надано їх до матеріалів скарги в
якості додатків.

Оцінюючи вимоги скарги в частині
визнання дій державного виконавця щодо
не направлення боржнику постанов про
відкриття виконавчого провадження,
суд приходить до висновку про
безпідставність таких вимог, оскільки
державним виконавцем було направлено
скаржнику копії спірних постанов, та в
наступному вручено їх копії
представнику скаржника. Вимога про
визнання дій державного виконавця
неправомірними в частині саме
направлення неналежним способом, тобто
без відправки рекомендованим поштовим
відправленням спірних постанов
скаржником у скарзі та представником
скаржника у судовому засіданні не
заявлялася, тому судом по суті і не
вирішується.

Вирішуючи вимоги скарги в частині
визнання незаконними дій державного
виконавця щодо проведення опису майна
належного боржнику суд приходить до
наступного.

Згідно вимог ст.124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно з вимогами ч.1,2 ст.3 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону державною виконавчою
службою підлягають виконанню, в тому
числі, такі виконавчі документи -
виконавчі листи судів у цивільних
справах у випадках, передбачених
законом.

Вищевказане рішення суду не виконано
боржником (скаржником у даній справі) в
жодній частині до цього часу, що
визнано представником скаржника, та
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог статті 11 ЗУ «про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право:
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Аналізуючи матеріали справи, фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини, суд прийшов до
висновку, що в даному випадку
оскаржувані дії державного виконавця
відповідали вимогам закону і були
правомірними. Доводи скаржника в
частині залучення практиканта до
складання опису майна та
неповідомлення начальника Ленінського
відділу ДВС про проведення виконавчих
дій не є суттєвими, та спростовуються
матеріалами справи. Так, спірний опис
було підписано безпосередньо
державним виконавцем, що визнано
сторонами справи та підтверджується
його копією, наявною в матеріалах
справи. Згідно наданого суду
повідомлення від 07.03.2014 року за № 6843/25
начальником Жовтневого ВДВС
Дніпропетровського МУЮ було
повідомлено начальника Ленінського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ про
проведення виконавчих дій на території
вказаного району. Таким чином, суд
приходить до висновку про те, що доводи
скаржника спростовуються матеріалами
справи та зводяться до переоцінки
доказів у справі.

Вирішуючи вимоги скарги в частині
визнання протиправним та скасування
акту опису та арешту майна суд
приходить до висновку про
безпідставність та необґрунтованість
таких вимог з вищевикладених підстав.
Крім того, за даною вимогою скаржником
обрано спосіб захисту цивільного
права, який не передбачено діючим
законодавством, оскільки акт опису
майна не є нормативним актом
індивідуальної дії, який може бути
оскаржено, а лише документом який
фіксує наявність такого майна.

Вирішуючи вимоги скарги в частині
зобов'язання державного виконавця
винести постанову про відкладення
виконавчих дій суд приходить до
наступного. По перше, ці вимоги скарги
носять загальний, неконкретний
характер, оскільки в них відсутня
вказівка на те, які конкретно
виконавчі дії скаржник просить
відкласти. По друге, судом встановлено
та визнано сторонами справи, що
скаржник не зверталася до державного
виконавця з клопотанням про
відкладення виконавчих дій, тому в
даному випадку взагалі відсутній спір
між сторонами справи і , відповідно,
такі вимоги скарги є передчасними.

У даній справі суд приходить до
висновку про штучний характер спору, та
про те, що скаржником не виконується
відповідне рішення суду і дії по
оскарженню дій та постанов державного
виконавця спрямовані на затягування
процесу примусового виконання рішення
суду про стягнення коштів з боржника на
користь стягувача, що протирічить
вимогам ст.124 Конституції України в
частині обов'язковості виконання
судових рішень.

Аналізуючи матеріали справи, фактичні
обставини та відповідні їм
правовідносини у їх сукупності та
взаємозв'язку, суд прийшов до висновку,
що в даному випадку оскаржувані дії
державного виконавця відповідали
вимогам закону і були правомірними.
Таким чином, судом не встановлено, а
скаржником не надано належних та
достатніх доказів, які могли б бути
підставою для задоволення скарги по
суті, тому в її задоволенні необхідно
відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 293, 383 - 388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги відмовити у
повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя