У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі : Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_1 на рішення Свалявського
районного суду від 19 листопада 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї
особи Опікунської ради Свалявської
РДА, про позбавлення батьківських
прав,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу
на рішення Свалявського районного суду
від 19 листопада 2013 року, яким рішення
цього суду від 15.04.2013 року по даній
справі скасовано. У задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи Опікунської
ради Свалявської РДА, про позбавлення
батьківських прав - відмовлено.

У скарзі просить скасувати зазначене
рішення, як постановлене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, і залишити в силі рішення цього ж
суду від 15 квітня 2013 року.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримали.

Представник відповідачки ОСОБА_4
апеляційну скаргу не визнала, просила
таку відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник
Опікунської ради Свалявської РДА у
судове засідання не з»явилися, хоча про
час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, а тому їх
неявка згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони з жовтня 2008 по жовтень 2011 року
перебували у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька
ОСОБА_5.

Рішенням Свалявського районного суду
від 11.10.2011 року шлюб, укладений між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 21
жовтня 2008 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Свалявського районного управління
юстиції Закарпатської області,
розірвано. Дитину - доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати разом
із батьком ОСОБА_1.

Відповідно до ст.164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є : якщо мати,
батько не забрали дитину з пологового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров»я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявили щодо
неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

Позивач ОСОБА_1, як на підставу для
позбавлення батьківських прав
відповідача ОСОБА_2 посилається на те,
що остання дитиною не цікавиться, не
приймає участі у її вихованні і не несе
витрат на її утримання.

Пленум Верховного Суду України у
пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007
р. №3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз»яснив, що позбавлення батьківських
прав (тобто прав на виховання дитини,
захист її інтересів, на відібрання
дитини в інших осіб, які незаконно їх
утримують та інше), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з»ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла 18 років, і тільки на
підставах, передбачених ст.164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема : не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Відповідачка ОСОБА_2, заперечуючи проти
позову, посилається на те, що вона
проживає у Російській Федерації, де
працює і виховує ще двох своїх синів, а
з донькою ОСОБА_5, яку суд залишив
проживати разом із батьком, вона
спілкується по телефону, по мірі
можливості приїжджає до неї, та
надсилає грошові кошти на її утримання.

Згідно висновку служби у справах дітей
Свалявської РДА від 12 квітня 2013 року,
вирішено вважати недоцільним
позбавлення батьківських прав
відповідача ОСОБА_2 відносно
неповнолітньої доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, зазначений
висновок не є безумовною підставою для
позбавлення відповідачки батьківських
прав щодо її неповнолітньої доньки,
оскільки такий судом повинен
оцінюватися у сукупності з іншими
доказами по справі.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 у
відповідності до вимог ст.60 ЦПК України
не довів у чому саме полягає винна
поведінка відповідачки у свідомому
нехтуванні своїми обов'язками, і в
матеріалах справи відсутні безспірні
докази, які б свідчили про ухилення
відповідачки від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дитини, з
якою вона спілкується по телефону,
навідує, та надає їй матеріальну
допомогу, що стверджується матеріалами
справи, а тому суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
відсутність передбачених законом
підстав для позбавлення відповідачки
батьківських прав щодо неповнолітньої
доньки ОСОБА_5.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без зміни, а
апеляційна скарга позивача відхиленню,
оскільки суд ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
від 19 листопада 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :