Справа № 124/1074/14-ц
Центральний районний суд
м. Сімферополя АР Крим у складі:
судді - Деменка С.В.,
секретарі - Штін Ю.П.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.
Свої доводи мотивувала тим, що
вона є власницею квартири АДРЕСА_1.
Разом з позивачкою у квартирі проживає
та зареєстрований її онук - ОСОБА_3. 18
грудня 2007 року за письмовою згодою
позивачки, ОСОБА_2 було зареєстровано
за цією же адресою. Вселяючи ОСОБА_2 в
квартиру та укладаючи з нею договір
найму житлового приміщення, позивачка
сподівалась на те, що вона буде
допомагати у веденні спільного
господарства, оплачувати комунальні
послуги. Однак відповідачка починаючи
з 2009 року стала вести асоціальний,
розгульний спосіб життя, псувати
орендоване майно, відмовилася
виконувати взяті на себе зобов'язання,
пов'язані з утримання житлового
приміщення та оплатою комунальних
послуг. На початку 2013 року на вимогу
позивачки договір найму житлового
приміщення був розірваний, після чого
відповідачка віддала ключі від
квартири та залишила її. На даний час
сторони ніяких стосунків не
підтримують. Майна, яке б належало
відповідачці у квартирі також не має,
де на теперішній час вона проживає
позивачці не відомо. Однак
відповідачка залишається
зареєстрованою у квартирі. Зазначена
обставина перешкоджає позивачці у
користуванні та розпорядженні
власністю. Позивачка позбавлена
можливості розпорядитися квартирою,
несе тягар додаткових витрат на оплату
комунальних платежів. З урахуванням
наведеного, на підставі ст.391 ЦК
України, позивачка просить усунути
порушення її права власності шляхом
визнання відповідачки такою, що
втратила право користування квартирою.
Позивачка в судове засідання не
з'явила ся, надіславши заяву про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримала у повному
Відповідачка також в судове
засідання не з'явилася, повідомлена
На підставі ст.224 ЦПК України, суд
вважає можливим розглянути справу в
заочному порядку, на підставі доказів,
що є в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
вважає за необхідне позов
Згідно з положеннями ст. 10, 11 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог,
зазначених та доведених ним обставин.
Судом встановлено, що позивачці
належить на праві власності квартира
АДРЕСА_1 (а.с.12-13).
Згідно з довідкою КП ЖЕО Центрального
району м. Сімферополя та особового
рахунку НОМЕР_1 у квартирі позивачки
зареєстровані її онук ОСОБА_3 та
відповідачка ОСОБА_2 (а.с.14-15).
Судом встановлено, що єдиним
юридичним власником зазначеної
Непорушність прав власника на
володіння і користування своїм майном
передбачена ч.4 ст.41 Конституції
Відповідно до ст.317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
Згідно зі ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.
На підставі статті 321 ЦК України,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
Частина 1 ст.383 ЦК України містить
положення про те, що власник житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.
Стаття 150 ЖК України також
передбачає, що громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ними
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст.317 ЦК України,
на зміст права власності не впливають
місце проживання власника та
місцезнаходження майна.
Таким чином, право власності, яке
є основним з речових прав, не залежить
від суб'єктивної волі інших осіб та
підлягає беззаперечному захисту від
будь-яких порушень та обмежень.
Гарантуючи захист права
власності, закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень, в
тому числі не пов'язаних із
позбавленням права володіння.
Як вбачається із довідки КП ЖЕО
Центрального району м. Сімферополя та
особового рахунку НОМЕР_1 у квартирі
позивачки зареєстровані її онук ОСОБА_3
та відповідачка ОСОБА_2 (а.с.14-15).
Згідно зі ст.391 ЦК України,
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
Факт реєстрації відповідачки у
квартирі перешкоджає позивачці вільно
розпоряджатися своєю власністю.
З урахуванням наведеного,
приймаючи до уваги ту обставину, що
позивачка позбавлена можливості
звернутися до суду з відповідними
вимогами про втрату відповідачкою
ОСОБА_2 права користування квартирою з
підстав, передбачених ст.405 ЦК України,
ст.71,72,116,156 ЖК України, з метою захисту
законних прав позивачки, суд вважає, що
іншим шляхом, ніж тим, про який
ставиться питання в позові, захистити
права ОСОБА_1 як єдиного власника
квартири на вільне користування та
розпорядження нею не можливо.
Положення ст.1 Протоколу №1 Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод захищають традиційну концепцію
власності, що включає в себе рухоме та
нерухоме майно, права, що випливають із
взаємовідносин між приватними особами.
Виходячи з концепції власності,
що вбачається із рішень Європейського
суду з прав людини, яка поширюється на
«законні сподівання» та «свідчення»
(підтвердження) права власності і,
враховуючи наведений підхід до захисту
права власності, суд вважає, що
відповідач дійсно порушує принцип
обґрунтованих сподівань позивачки на
розпорядження своїм майном на власний
розсуд.
Доводи позивачки про те, що
відповідачка ОСОБА_2 більше року не
мешкає в її квартирі будучи в неї
зареєстрованою, будь-якими доказами не
спростовані та фактично
підтверджуються конвертом з позовом та
повісткою до суду, який, будучи
направленим за зареєстрованим місцем
проживання відповідачки, повернувся
із відміткою «за закінченням терміну
зберігання» (а.с.24).
Крім того, як вбачається із акту
сусідів по будинку, підписи яких
завірені заступником Начальника ЖЕУ,
останні підтвердили, що більш ніж один
рік не бачать у квартирі відповідачку
За таких обставин, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
підлягають задоволенню. Оскільки
відповідачка, будучи зареєстрованою у
квартирі, але фактично не проживаючи в
неї, чинить перешкоди позивачці у
користуванні та розпорядженні її
власністю. Позивачка позбавлена
можливості розпорядитися квартирою,
несе тягар додаткових витрат на оплату
комунальних платежів.
У зв'язку з цим, порушені права
ОСОБА_1 як власника квартири підлягають
судовому захисту.
Питання про розподіл судових
витрат між сторонами суд вирішує
відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст..41 Конституції
України, ст. ст. 16,317,319, 321,383,391 ЦК України,
ст.150 ЖК України, ст.ст. 7, 10, 11, 27, 30, 33, 60, 88,
212-215,224-233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням -
задовольнити повністю.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні та розпорядженні
власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом
визнання ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування зазначеною
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання копії
судового рішення.
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіці Крим через Центральний
районний суд м. Сімферополя шляхом
подачі до суду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя:
С. В. Деменок