Справа № 446/374/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.03.2014 року Кам'янка-Бузький районний
суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бакай
Іванна Анатоліївна

при секретарі Новосад І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кам'янка-Бузька цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Полоничнівської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно колгоспного двору,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним
позовом, в якому просить визнати за ним
право власності в порядку спадкування
за заповітом на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку
площею 2,04 га, яка знаходиться на
території Полоничнівської сільської
ради, що залишилося після смерті його
матері ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
Також зазначає, що оскільки державна
реєстрація права власності на
будинковолодіння (майно колгоспного
двору) на ім'я спадкодавця ОСОБА_2 не
проведена та не виготовлено
правовстановлюючого документа на
належне спадкодавцю будинковолодіння,
тому він не може переоформити спадкове
майно колгоспного двору в
нотаріальному порядку.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але подав до суду заяву, в якій просить
проводити розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Від Полоничнівської сільської ради
надійшла заява, в якій вони просять
розглядати справу за відсутності
їхнього представника, проти позову не
заперечують.

Враховуючи, що особи, які беруть участь
у справі, в судове засідання не
з'явились, суд розглядає справу в
порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК
України без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання позову відповідачем суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно до ст.1223 ЦК України (в
редакції 2003 р.) право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від
08.11.2002 р., за життя вона була головою
колгоспного двору за адресою АДРЕСА_1

21.01.1989 р. вона склала заповіт, яким
заповіла ОСОБА_1 вищевказаний житловий
будинок з всіма господарськими
спорудами, і взагалі все те, що їй
належить на день смерті і на, що вона
матиме по закону право, що
підтверджується копією заповіту.

Як вбачається з копії свідоцтва на
право приватної власності на жилий
будинок від 07.05.1991 р. № 158, ОСОБА_2
належав в цілому жилий будинок з
приналежними до нього будівлями та
спорудами, який розташований в АДРЕСА_1,
а також земельна ділянка площею 2,04 га,
яка знаходиться на території
Полоничнівської сільської ради та
належала ОСОБА_2 на підставі
сертифікату на право приватної
власності на землю (середню земельну
частку) серії ЛВ № 003667 від 14.047.1997 р.

Згідно виписки з земельно-кадастрової
книги, виданої виконкомом
Полоничнівської сільської ради за №19
від 17.01.2014 р., за будинковолодінням
ОСОБА_2, яке знаходиться в АДРЕСА_1
рахуються земельні ділянки площею 0,25
га - під ОЖБ та 0,41 га - ОСГ.

З довідки виданої виконкомом
Полоничнівської сільської ради за № 20
від 17.01.2014 р., вбачається, що станом на
15.04.1991 р. у буд. АДРЕСА_1 була прописана і
проживала ОСОБА_2, яка була головою
даного будинку.

Як вбачається з довідок №17 та №18,
виданих виконкомом Полоничнівської
сільської ради 17.01.2014 р., на житловий
будинок, що в АДРЕСА_1, заборон та
арештів не має, а також на земельні
ділянки площею 0,25 га - під ОЖБ, 0,41-ОСГ,
які знаходяться в с. Полонична та
належали померлим ОСОБА_3, ОСОБА_2, не
приватизовувалися та державні акти не
видавалися.

Відповідно до ч.1, 2 ст.123 ЦК України (в
редакції 1963 р.) частка члена
колгоспного двору в майні двору
визначається при виході його зі складу
двору без утворення нового двору.
Розмір частки члена двору визначається
виходячи з рівності часток всіх членів
двору включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного
Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають право
ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні.

Враховуючи вищенаведене, те, що ОСОБА_2
за життя склала заповіт, яким все своє
майно заповіла, синові ОСОБА_1, суд
приходить переконання, що вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 197, 213-215 ЦПК
України, ст.ст.112,120, 123 ЦК України (1963 р.),
ст.ст. 328-330, 1223, 1258, 1273, 1276 ЦК України (2003
р.), суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1 та належав
ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, за правом
власності члена колгоспного двору,
згідно свідоцтва на право власності на
жилий будинок за № 158 від 07.05.1991 р. та на
земельну ділянку площею 2,04 га, яка
розташована на території
Полоничнівської сільської ради,
належала ОСОБА_2 на підставі
сертифіката на право приватної
власності на землю (середню земельну
частку) серії ЛВ № 003667 від 14.047.1997 р.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Головуючий :

Оригінал рішення.