Справа № 466/8144/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2014 року
Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді
Невойта П.С.

за участю представників
ОСОБА_1, ОСОБА_2

прокурора
Семікової О.З.

при секретарях с/з -
Костюк А.В., Коваль Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, третьої особи органу опіки та
піклування Сокальської районної
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав та
зустрічною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третьої особи органу опіки та
піклування Сокальської районної
державної адміністрації про
визначення порядку спілкування з
дитиною, -

у с т а н о
в и в:

24.10.2014 року позивач ОСОБА_5 звернулася
до суду з позовом до відповідача
ОСОБА_6, третьої особи органу опіки та
піклування Сокальської районної
державної адміністрації, в якому
просить позбавити відповідача
батьківських прав відносно - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Позовні вимоги мотивує тим, що з
відповідачем ОСОБА_6 вона перебувала у
шлюбі, який 29.01.2013 року було розірвано.
Від даного шлюбу у неї з відповідачем
народився син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який після розірвання шлюбу залишився
проживати разом з нею. Відповідач
починаючи з липня 2011 року, проживає
окремо в іншому місті - Львові та
жодного з покладених законом на
батьків обов'язків не виконує, не бере
педагогічної, матеріальної, грошової,
посильної трудової, або будь-якої іншої
участі у вихованні сина. Матеріальної
допомоги на утримання дитини батько не
надавав і не надає по цей час, не
піклується про фізичний і духовний
розвиток сина, не спілкується з дитиною
взагалі, тобто не дбає про синове
нормальне самоусвідомлення, не сприяє
засвоєнню загальновизнаних норм
моралі, не надає доступу до культурних
та інших духовних цінностей, так як це
встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про
охорону дитинства». Враховуючи
наведене, просить позбавити ОСОБА_6
батьківських прав.

23 грудня 2013 року до Шевченківського
районного суду м.Львова з позовом
звернувся ОСОБА_6 про зобов'язання
ОСОБА_5, усунути перешкоди у його
спілкуванні з сином ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, визначення такого способу
його участі у спілкуванні та вихованні
дитини: систематичні побачення з сином
у 1-у та 3-ю суботу місяця та в день
народження сина з 12.00 год. до 16.00 год.

Позовні вимоги мотивує тим, що після
розірвання шлюбу у нього з
відповідачкою почалися непорозуміння
щодо прийняття участі у вихованні сина,
його відвідування, почалися
створюватися штучні перешкоди зі
сторони відповідачки та осіб, які
проживають разом із його сином,
стосовно неможливості його
нормального спілкування із сином
ОСОБА_7. На неодноразові прохання
надати йому можливість бачитись з
дитиною відповідачка відмовляє.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
надала пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві. Первісний
позов просила задовольнити, а у
зустрічному відмовити, так як батько не
бажає зустрічатися з сином, жодних
перешкод у спілкуванні йому не створює,
на виконання рішення опікунської ради
батько не намагався бачитися з дитиною
у першу неділю березня. Рішення
опікунської ради про встановлення днів
для побачення з сином вона оскаржить,
так як не погоджується з таким.

Позивач та його представник - ОСОБА_1,
який діє згідно довіреності від 06.11.2013
року (а.с.22) у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_5 заперечили та
підтримали зустрічний позов, давши
аналогічні пояснення тим, які
зазначені у зустрічній позовній заяві.

Представник 3-ї особи - ОСОБА_2, яка діє
на підставів довіреності від 06.03.2014
року (а.с.72), у судовому засіданні
підтримала рішення комісії з питань
захисту прав дитини Сокальської
райдержадміністрації від 11.02.2014 року
про визначення способу участі ОСОБА_6 у
вихованні малолітнього сина ОСОБА_7 та
залишила на розгляд суду рішення про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_6 відносно малолітнього сина
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Прокурор просила первісний позов
задовольнити та позбавити ОСОБА_6
батьківських прав щодо малолітнього
сина, щодо можливості побачення з
дитиною, то не заперечує, але з
урахуванням думки матері.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, показання свідків,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, вважає, що позовні вимоги
первісної та зустрічної заяви не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 та
відповідач ОСОБА_6 перебу-вали у шлюбі з
25.02.2011 року, який 29.01.2013 року було
розірвано згідно рішення суду. Від
даного шлюбу у нихІНФОРМАЦІЯ_1
народився син - ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 6).

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції
України сім'я, дитинство, материнство і
батьківство охороняються державою.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України
дитина належить до сім'ї своїх батьків
і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати,
батько можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону
дитинства» передбачено, що кожна
дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або в сім'ї одного з
них та на піклування батьків. Статтею 12
Закону передбачено, що виховання в
сім'ї є першоосновою розвитку
особистості дитини.

Держава надає батькам або особам, які
їх замінюють, допомогу у виконанні ними
своїх обов'язків щодо виховання дітей,
захищає права сім'ї.

Відповідно до пунктів 15,16 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» №3 від 30
березня 2007 року із змінами і
доповненнями, внесеними постановою
Пленуму Верховного Суду України від 19
грудня 2008 року № 20, позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно її утримують, та ін.), що
надані батькам до досягнення дитиною
повно-ліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не вико-нують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце лише за умови
винної поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Крім того, відповідно до частин 4 -6 ст. 19
СК України при розгляді судом спорів
щодо позбавлення та поновлення
батьківських прав обов'язковою є
участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, оскільки
він є недостатньо обґрунтованим та
суперечить інтересам дітей. Так, під
час проведення засідань опікунською
радою, відповідач не був присутній при
тому, а в судовому засіданні заперечив
про отримання повідомлення на
засідання.

У судовому засіданні встановлено, що
подружжя після одруження деякий час
проживали у с.Бобятин та працювали у
м.Львові. При народженні дитини
подружжя разом не проживали, батько не
був під час народження дитини з
дружиною. Після народження дитини
батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кілька
місяців проживали разом, однак у звязку
з загосотренням конфлікту у сімї,
ОСОБА_6 залишив сімю та проживає у
м.Львові. Будучи у суді батьки не
зщаперечили про те, що ОСОБА_6 сплачує
алімкенти на дитину, хоча і має
невеликук заборгованість. У судовому
засіданні пояснив, що він бажає
бачитися з дитиною, але відносини з
колишньою дружиною та її батьками не
дозволяють йому цього робити. Він дбає
про матеріальне забезпечення дитини,
надає посильну допомогу.

З показань свідка ОСОБА_9 вбачається, що
відповідач разом з її чоловіком їздив
до селе і відвозили велосипед для
дитини. Але зі слів чоловіка, батька до
будинку не впустили, з сином побачитись
не дали, відносини між батьками
неприязні. Їй також відомо, що батько
сплачує аліменти на дитину та бажає з
нею бачитися.

Показання свідка ОСОБА_10, яка є мамою
позивача, щодо небажання ОСОБА_6
приймати участь у вихованні дитини, суд
оцінює критично, так як у суді сторони
не заперечили про неприязні стосунки
як батьків між собою, так і ОСОБА_6 із
свідком ОСОБА_10

З урахуванням того, що відносини батька
і дитини не мали постійного характеру,
спілкування та взаємні відносини
носили досить короткий термін, а саме
протягом останнього року з часу
звернення з позовами до суду про
розірвання шлюбу та стягнення
алміментів, намагання відповідача
налагодити відносини між ним та мамою,
суд вважає, що за таких обставин
позивач ОСОБА_5 не надала суду доказів
на підтвердження того, що відповідач
свідомо нехтує своїми батьківськими
обов'язками та ухиляється від
виховання дитини та її утримання.

Факт наявності незначної
заборгованості по аліментах також суд
не вважає тою обставиною, яка може
слугувати про забезпечення позову та
позбпавлення батьківських прав.

Крім того, відповідно до частин 4 -6 ст. 19
СК України при розгляді судом спорів
щодо позбавлення та поновлення
батьківських прав обов'язковою є
участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, оскільки
він є недостатньо обґрунтованим та
суперечить інтересам дитини. Так, під
час проведення засідань опікунською
радою, відповідач не був присутній. В
матеріалах до висновку опікунської
ради про позбавлення батьківських прав
від 09.10.2013 року відсутні дані про участь
батька у матеріальній допомозі дитині,
не з'ясовані причини неможливості
бачитися батька з сином. З огляду на
зазначене, суд не приймає до уваги
даний висновок, оскільки такий
ухвалений на неповно з'ясованих
обставинах.

На виконання ухвали суду 27.01.2014 року,
комісією з питань захисту прав дитини
Сокальської районної державної
адміністрації 11.02.2014 року розглянуто
заяву ОСОБА_6 про визначення способу
його участі у вихованні малолітнього
сина ОСОБА_7, який проживає разом з
матір'ю ОСОБА_5 у с.Боб'ятин та прийнято
відповідне рішення.

Розпорядженням голови Сокальської
районної державної адміністрації від
14.02.2014 року № 31 визначено спосіб участі
ОСОБА_6 у вихованні малолітнього сина
ОСОБА_7: у першу неділю місяця з 11.00 год.
до 13.00 год. на нейтральній території, за
попередньою домовленістю батьків, у
присутності матері ОСОБА_5 (а.с.67-69).

У судовому засіданні сторони
підтвердили свою участь у засіданні
комісії та отримання копії даного
розпорядження через кілька днів після
його прийняття.

Згідно ч.1,2 ст.19 СК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, особа має
право на попереднє звернення за
захистом своїх сімейних прав та
інтересів до органу опіки та
піклування.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання, якщо
протягом десяти днів від часу його
винесення заінтересована особа не
звернулася за захистом своїх прав або
інтересів до суду, крім випадку,
передбаченого частиною другою статті
170 цього Кодексу.

При цьому частиною 6 цієї статті
передбачено, що суд може не погодитися
з висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини.

Станом на час розгляду справи сторони у
справі: батьки - не оскаржували
розпорядження голови Сокальської
районної державної адміністрації від
14.02.2014 року №31 і таке є обов'яз-ковим до
виконання. 09 березня 2014 року була перша
неділя місяця для побачення з дитиною.
Як пояснила ОСОБА_5 у суді, батько не
звертався до неї з проханням надати
дитину для зустрічі, відповідно вона і
не вчиняла будь-яких перешкод.
Позивачем за зустрічним позовом не
представлено суду доказів щодо чинення
перешкод мамою дитини, або іншими
особами у спробі побачитися з сином
ОСОБА_7, а тому суд вважає, що зустрічні
вимоги є також безпідставними.

З урахуванням наведеного, суд вважає,що
у позовних вимогах слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214,
215 ЦПК України, ст.ст.19,157,158 Сімейного
кодексу України, суд, -

в
и р і ш и в:

у задоволенні первісного позову ОСОБА_5
до ОСОБА_6, третьої особи органу опіки
та піклування Сокальської районної
державної адміністрації про
позбавлення батьківських прав
відносно сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третьої особи органу опіки та
піклування Сокальської районної
державної адміністрації про
визначення порядку спілкування з
дитиною - відмовити.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова.

Суддя: П. С. Невойт