Єдиний унікальний номер 247/5447/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/604/2014
Головуючий в 1 інстанції Чапланова
Доповідач: Іванова А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого ЛІСОВОГО О.О.,

Суддів: КІЯНОВОЇ С.В., ІВАНОВОЇ А.П.,

При секретарі Люліній Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку справу за
апеляційною скаргою державного
підприємства «Торезантрацит»

на рішення Торезького міського суду
Донецької області від 02 грудня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
державного підприємства
«Торезантрацит» про відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 02 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до державного
підприємства «Торезантрацит» про
відшкодування моральної шкоди
задоволено частково. Стягнуто з
державного підприємства
«Торезантрацит» на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 29000грн.
Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

В апеляційній скарзі державне
підприємство «Торезантрацит» просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення за суттю позовних вимог.
Посилається на порушення судом вимог
матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
позивач звернулась до суду поза межами
трьохмісячного строку, протягом якого
є право на вирішення трудового спору, в
т.ч. і стягнення моральної шкоди,
оскільки професійне захворювання
померлому вперше встановлено в 1995 році,
а з позовом ОСОБА_1 звернулась тільки в
2013 році. Крім того, ДП «Торезантрацит»
не є належним відповідачем по справі,
оскільки обов'язок відшкодування
моральної шкоди несе Фонд соціального
страхування відповідно до діючого на
момент втрати працездатності
законодавства. За працю у шкідливих
умовах труда на підприємстві
відповідача було встановлено
скорочену тривалість робочого часу,
додатково оплачувана відпустка,
пільгове пенсійне забезпечення,
безкоштовне забезпечування засобами
індивідуального захисту, проходження
періодичних медичних оглядів,
отримання відповідного відшкодування
шкоди в зв'язку із пошкодженням
здоров'я. Також при укладанні трудового
договору надавалась інформація про
умови праці та про наявність на
робочому місці небезпечних і шкідливих
виробничих факторів та можливих
наслідках їх впливу на здоров'я,
чоловік позивачки також мав право
розірвати трудовий договір, був
зобов'язаний турбуватись про особисту
безпеку та здоров'я, користуватись
засобами індивідуального захисту.
Таким чином, відповідачем не були
порушені законні права позивача, тому
його вимоги про стягнення моральної
шкоди є необґрунтованими. Крім того,
посилався на те, що в матеріалах справи
відсутні докази проживання позивача
однією родиною з померлими чоловіком,
оскільки позивач зареєстрований за
іншою адресою. До того ж факт моральних
страждань не підтверджений медичними
документами та позивачем не надані
докази спричинення моральної шкоди,
зміни життєвих обставин, оскільки з
моменту смерті чоловіка пройшло більше
2 років. При визначенні розміру
стягнутої суми суд першої інстанції не
навів мотивів в обґрунтування розміру
моральної шкоди. Позивачем також не
надані документи про первинне
встановлення факту втрати
працездатності, у зв'язку із чим
неможливо зробити висновок про ступінь
втрати працездатності, характер
моральних страждань.

Сторони судове засідання не з'явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином (а.с.54-59).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення виходив із того, що чоловік
позивачки ОСОБА_2 працював на шахті ім.
«Лутугіна» ДП «Торезантрацит» в якості
гірника очисного забою, електрослюсаря
підземного з постійним перебуванням
під землею (а.с. 16-18.)

Висновком МСЕК від 10.08.2011 року йому
безстроково встановлено втрату
професійної працездатності 80%, а також
визнано інвалідом другої групи (а.с.22).

З Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1
вбачається, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.20).

Довідкою серії ДОН № 000236 від 13.03.2012
року, виданої на підставі акту № 389,
встановлено з 24.01.2012 року причинний
зв'язок смерті ОСОБА_2 з професійним
захворюванням - хронічний
обструктивний пиловий бронхіт (а.с. 6).

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 18.05.2012 року
встановлений факт сумісного
проживання однією сім'єю за адресою:
АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 1960 року до
смерті останнього (а.с. 14-15).

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

На підставі вказаних норм
матеріального права і відповідно до
встановлених обставин, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що державне підприємство
«Торезантрацит» повинно відшкодувати
заподіяну позивачці моральну шкоду,
оскільки право на відшкодування такої
шкоди у ОСОБА_1 виникло з моменту
встановлення МСЕК причинного зв'язку
смерті ОСОБА_2 з професійним
захворюванням - з 24.01.2012 року. А тому
доводи апеляційної скарги в частині
пропущення позивачем строку позовної
давності звернення до суду не
ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно із ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Моральну шкоду, зважаючи на її
сутність, не можна відшкодувати в
повному обсязі, оскільки немає (і не
може бути) точних критеріїв майнового
виразу душевного болю. Зважаючи на це,
будь-яка компенсація моральної шкоди
не може бути адекватною дійсним
стражданням, тому будь-який її розмір
може мати суто умовний вираз.

При вирішенні спору суд першої
інстанції правильно врахував вину
підприємства в заподіянні шкоди
позивачці, що випливає з Довідки серії
ДОН № 000236 від 13.03.2012 року, якою було
встановлено причинний зв'язок смерті
ОСОБА_2 з професійним захворюванням.
Суд врахував глибину душевних
страждань позивача ОСОБА_1, пов'язаних
з безповоротною втратою чоловіка, що
смерть чоловіка спонукала її
вирішувати матеріальні та інші
проблеми самостійно, що потребувало
додаткових зусиль для організації
свого життя, і з врахуванням конкретних
обставин справи визначив розмір
відшкодування моральної шкоди 29000 грн.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про те,
що позивач має право на відшкодування
моральної шкоди, розмір моральної
шкоди визначений судом на підставі
здобутих по справі доказів.

Усі доводи апеляційної скарги були
предметом дослідження суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законів, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Згідно із статтею 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Торезантрацит»
відхилити.

Рішення Торезького міського суду
Донецької області від 02 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: