Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :
головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів
: Буцяка З.І., Гордійчук С.О., секретар
судового засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" на рішення
Млинівського районного суду
Рівненської області від 27 грудня 2013
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в
и л а :

Рішенням Млинівського районного
суду Рівненської області від 27.12.2013 р.
у задоволенні позову ПАТ КБ
"Приватбанк" відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" вважає його
незаконним, ухваленим з порушенням
матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд , застосувавши норми ст.
257 ЦК України, не взяв до уваги
положення п. 9.12 договору б/н від 20.12.2007 р.
укладеного між сторонами та не
застосував ч. 1 ст. 259 ЦК України.
Зазначає, що договір між сторонами було
укладено відповідно до ст.ст. 626,627,629, 638,
639, 640 ЦК України, підписано
відповідачем, що свідчить про його
вільне волевиявлення та визнання умов
договору. Відмовляючи у задоволенні
позову судом не враховано норм ст.ст. 631,
526, 527, 520, 261 ЦК України. Просить рішення
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду 1-ї
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку про її задоволення, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було
укладено договір б/н від 20.12.2007 р. за
умовами якого остання отримала кредит
у сумі 750 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

У жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 у
зв'язку з неналежним виконанням
останньою умов кредитного договору
заборгованості за вказаним кредитом,
яка станом на 31.10.2013 р. становить 17079,57
грн. та складається з 4487,32 грн.
заборгованості за кредитом, 8758,90 грн.
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 2781,94 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 250 грн. штраф
(фіксована частина), 801,41 штраф
(процентна складова), що
підтверджується відповідним
розрахунком позивача (а.с. 3).

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ
КБ « Приватбанк», місцевий суд послався
у

________________________________________________________________________
_________________________

Справа № 566/1899/13-ц
Головуючий у 1-й інст. -
Лободзінський А.С.

Провадження № 22ц/787/450/2014

Доповідач - Оніпко О.В.

рішенні на ст.ст. 257, 259 ЦК України, п. 7 ч.
11 ст.11 Закону України « Про захист прав
споживачів», згідно з яким
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення кредиту від позивальника,
строк давності якого минув, незалежно
від наявності чи відсутності заяви
останнього про застосування строків
позовної давності.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки він
суперечить закону та не ґрунтується на
доказах, наявних у матеріалах справи.

Апеляційним судом встановлено, що
у своїй заяві клієнта (позичальника)
від 20 грудня 2007 року, адресованій банку,
відповідачка визнала, що вона
ознайомлена і згідна з Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
а також Тарифами банку, які були надані
їй для ознайомлення у письмовому
вигляді; підтвердила факт отримання
від банку повної інформації про умови
кредитування; та погодилася, що її
заява разом із Умовами та Правилами
надання банківських послуг, Пам'яткою
клієнта, а також Тарифами становить
укладений ним із банком кредитний
договір, підтвердивши це своїми
підписами (а. с. 6).

Укладення кредитного договору у такий
спосіб не суперечить вимогам ст. ст. 638,
639, 640 і 1055 ЦК України.

Оскільки свої зобов'язання за
укладеним кредитним договором
відповідачка не виконала, ПАТ КБ
«ПриватБанк» у своїй позовній заяві
від 11.11.2013 року просило суд стягнути з
позичальника 17079,57 грн. допущеної
кредитної заборгованості, розмір якої
підтверджується розрахунком , наданим
позивачем.

Відповідачкою вказаний розрахунок не
спростований, власних розрахунків з
даного приводу не надано, а тому
колегією суддів він приймається як
достовірний.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит)позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 6.5. Умов та Правил
надання банківських послуг клієнт
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Згідно з нормами частини 1 статті 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору. Якщо
у зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (частина 1 статті 530 ЦК
України).

Згідно з пунктом 9.12. Умов та Правил
надання банківських послуг вбачається,
що договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк ( а.с. 8-11).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009 року № 14
"Про судове рішення у цивільній справі"
роз'яснено, встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Згідно з правовою позицією, викладеною
у постанові Верховного Суду України
від 20 листопада 2013 р. пункт 7 ч. 1 ст. 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачка, належним чином
повідомлена судом про розгляд справи, в
судових засіданнях участі не брала і
заяву про застосування строку позовної
давності не подавала, а тому у
місцевого суду не було правових
підстав для застосування такого
строку.

Також, суд 1-ї інстанції не звернув
уваги на те, що пролонгація договору
полягає у продовженні його строку зі
збереженням тих умов, на яких його було
укладено (якщо інше не передбачено
договором), зокрема, щодо самої умови
про порядок пролонгації договору, які
також залишаються чинними.

Дані про те, що хоча б одна із сторін
мала намір припинити цей договір, і
протягом його чинності вчинила дії, які
передбачені пунктом 9.12. Умов та Правил
надання банківських послуг, у
матеріалах справи відсутні.

Відтак суд першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
необґрунтовано застосував до спірних
правовідносин позовну давність.

За наведених обставин рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням апеляційним судом нового
рішення у справі про задоволення
позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-314 , 316 ЦПК
України, ст.ст. 303, 307, 313-314, 316 ЦПК
України, ст.ст. 256, 257, 259, 267, 526, 638,
638-640,1054,1055, ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів», колегія
суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" - задовольнити.

Рішення Млинівського районного суду
Рівненської області від 27 грудня 2013
року - скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" заборгованість за
договором б/н від 20.12.2007 р. у сумі 17079
(сімнадцять тисяч сімдесят дев'ять) грн.
57 коп., що складається з: 4487,32 грн.
заборгованості за кредитом, з 8758,90 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, з 2781,94 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом, з 250 грн. штрафу
(фіксована частина), та з 801,41 штрафу
(процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" судові витрати в сумі
351 гривня 20 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: