Справа № 301/3252/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

"09" січня 2014 р.
м.
Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської
області в особі головуючої Пітерських
М. О., при секретарі Халак Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Іршава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
будинок в порядку спадкування за
законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський
районний суд Закарпатської області з
позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею
права власності на будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
будинок у АДРЕСА_1, був збудований
батьком позивача ОСОБА_3 у 1981 році.
Разом з сім'єю він проживав у даному
будинку, вважав його своєю власністю,
згідно записів у погосподарській книзі
села саме ОСОБА_3 був його власником.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, не залишивши
заповіту. Після смерті батька
позивачка фактично вступила в
управління та володіння спадковим
майном, тобто прийняла спадщину, але не
може оформити свідоцтво про право на
спадщину та право власності на
спадкове майно, оскільки будинок не
зареєстрований.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи була належним чином
повідомлена, подала до суду заяву, в
якій позов підтримала і просила
розглянути справу по суті в її
відсутності (а.с. 23).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи була належним чином
повідомлена, подала до суду заяву, в
якій позов визнала і просила
розглянути справу по суті в її
відсутності (а.с. 24, 25).

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши повно і всебічно обставини,
на які позивач посилався, як на
підставу своїх вимог, оцінивши докази
на ствердження цих обставин в їх
сукупності, суд вважає позов
задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок, що розташований в
АДРЕСА_1, не зареєстрований в органах
БТІ, однак згідно записів в
погосподарській книзі села Довге,
власником будинку рахується ОСОБА_3
(а.с.9).

Технічний паспорт на вказаний житловий
будинок виготовлений. Будівництво не є
самочинним, оскільки таке здійснено
відповідно до наданого дозволу на
земельній ділянці, відведеній для
будівництва (а.с. 10-14).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 01.07.1991 року (а.с.4).
заповіту ОСОБА_3 не складав ( а.с. 8).

Оскільки спадщина відкрилась у період
чинності ЦК УРСР, тому застосуванню
підлягають норми ЦК УРСР.

Спадкоємць першої черги ОСОБА_1
відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняла
спадщину, оскільки вступила в
управління і володіння спадковим
майном до складу якого входить будинок
АДРЕСА_1. Згідно ст. 548 ЦК УРСР, прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Інший спадкоємець першої черги -
відповідачка по справі ОСОБА_4
здійснювати своє право на спадкування
за померлим чоловіком не бажає, позов
визнає і не заперечує проти визнання
права власності на вказаний будинок за
позивачем.

Визнання позову відповідачем не
суперечить закону, не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про
право на спадщину та оформити право
власності на житловий будинок,
оскільки такий побудований у 1981 році,
коли набуття права власності на
нерухоме майно не пов'язувалося з його
державною реєстрацією, тому такий не
зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема такими, як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного
акту виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.524, 525, 529, 548, 549 та 561 ЦК
УРСР, ст.ст. 328 та 392 ЦК України, ст.ст.11, 15,
57-60, 158 ч.2, 174 ч.4, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК
України,

р і ш
и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований за
адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії до апеляційного
суду Закарпатської області через цей
районний суд.

Головуючий :
М. О. Пітерських