Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2014 року

с.м.т. Новотроїцьке

Новотроїцький районний суд
Херсонської області в складі:

Головуючого
судді - Бугрименка В.В.

при секретарі -
Голумбієвській С.Ф.

позивача -
ОСОБА_1

представника
позивача - ОСОБА_2

представника
відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до приватного підприємства
"Арм-Агро", відділ Держземагенства у
Новотроїцькому районі Херсонської
області про визнання договору оренди
землі недійсним,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом посилаючись на те, що
він являється власником земельної
ділянки для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 5,73 га., яка розташована на
території Володимиро-Іллінської
сільської ради. Він вирішив самостійно
обробляти вказану земельну ділянку,
але йому перешкоджає договір оренди
від 7 грудня 2011 року який нібито він
уклав з відповідачем, разом з цим,
вказаного договору він не підписував,
довіреності на укладення договору
нікому не надавав. Крім того, він -
позивач 9 серпня 2012 року звернувся до
відділу Держкомзему у Новотроїцькому
районі Херсонської області з заявою, в
якій просив не реєструвати вище
вказаний договір, але не зважаючи на це,
відповідач здійснив реєстрацію
договору 10 серпня 2012 року. Таким чином,
його волевиявлення при здійсненні
правочину не було вільним та не
відповідало його внутрішній волі, у
зв'язку з чим, на підставі ст.ст.203, 215 ЦК
України, ст.ст.1, 2, 13, 15, 19 Закону України
"Про оренду землі", просив визнати
недійсним зазначений договір оренди
землі.

В судовому засіданні
позивач позов підтримав в повному
обсязі, дав пояснення, що договору
оренди земельної ділянки площею 5,73 га.
не підписував, протягом 2009-2011 років
відповідач, за їх усною домовленістю,
користувався вказаною земельною
ділянкою. Дізнавшись про наявність
договору оренди звертався з заявою щоб
вказаний договір не реєструвався, але
не зважаючи на це, договір було
зареєстровано. Крім того, зазначив, що
підписував з відповідачем договір
оренди іншої земельної ділянки у
зв'язку з чим, відповідач міг зробити
підміну останнього аркушу договору.
Просив визнати договір оренди від 7
грудня 2011 року укладений між ним та
відповідачем недійсним.

Представник позивача
висловила аналогічні доводи та
прохання.

Представник відповідача - ПП
"Арм-Агро" позов не визнала, зазначила.
що доводи позивача є безпідставними та
необґрунтованими, просила в
задоволенні позову відмовити.

Представник
відділу Держземагенства у
Новотроїцькому районі Херсонської
області в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, подав
заяву в якій просить розглянути справу
без їх участі.

Заслухавши учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали цивільної справи та докази
подані сторонами, суд приходить до
висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.93
Земельного кодексу України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Зі змісту ч.1 ст. 14
Закону України "Про оренду землі"
вбачається, що договір оренди землі
укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.2
ст.207 правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний стороною (сторонами).

Частиною 3 статті 203 ЦК
України передбачено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.
1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 7 грудня 2011 року
між ОСОБА_1 і ПП "Арм-Агро" було укладено
письмовий договір оренди земельної
ділянки сільськогосподарського
призначення площею 5,73 га., яка
розташована на території
Володимиро-Іллінської сільської ради
Новотроїцького району Херсонської
області, строком на п'ять років та
належить ОСОБА_1 на підставі державного
акта на право приватної власності
серії ХС №082757 виданого 19 листопада 2003
року. 9 серпня 2012 року ОСОБА_1 подав
заяву до відділу Держкомзему з
проханням не реєструвати договір
оренди земельної ділянки між ним і ПП
"Арм-Агро", однак, незважаючи на
заперечення позивача щодо реєстрації
договору оренди землі з ПП "Арм-Агро", 10
серпня 2012 року відділом Держкомзему
договір оренди земельної ділянки від 7
грудня 2011 було зареєстровано за
№02829.

За клопотанням позивача,
ухвалою суду від 25 липня 2013 року,
відповідно до ст. 143 ЦПК України, для
з'ясування питання чи виконаний
підписи в оспорюваному договорі оренди
землі ОСОБА_4, чи іншою особою,
призначалась судова почеркознавча
експертиза.

Відповідно до висновку
вказаної експертизи за №4251/02 від 10
грудня 2013 року підпис від імені ОСОБА_1
у договорі оренди землі від 7 грудня 2011
року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПП
"Арм-Агро" (орендар) виконаний самим
ОСОБА_1.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.60, ч.2 ст.59 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Обставини справи, які за
законом можуть підтверджуватись
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

За таких обставин, суд вважає доводи
позивача про те, що осопорюваний
договір він не підписував
безпідставними, а пояснення дані в
судовому засіданні стосовно того, що
відповідач міг змінити останній аркуш
договору голослівними та такими, що
ґрунтуються на припущеннях. На
підтвердження зазначених обставин
належних та допустимих доказів
позивачем не надано.

Доводи позивача про те, що
договір необхідно визнати недійсним у
зв'язку з відсутністю його
волевиявлення на укладення договору,
оскільки до реєстрації договору він
звернувся із заявою до відділу
Держкомзему не реєструвати його, суд
вважає також безпідставними.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов’язків.

Відповідно до частини третьої
статті 203 ЦК України волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє
собою поєднання волі та волевиявлення.
Воля сторін полягає в їхній згоді взяти
на себе певні обов’язки, вона повинна
бути взаємною, двосторонньою і
спрямованою на досягнення певної мети.

Як вище зазначено підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,
5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

На підставі ст. 20 Закону України
«Про оренду землі» (у редакції, яка була
чинною на момент виникнення
правовідносин) укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації. Право оренди земельної
ділянки виникає з дня державної
реєстрації цього права відповідно до
закону, що регулює державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно – офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру, тобто
реєстрацією є запис, фіксація фактів
або явищ з метою обліку та надання їм
статусу офіційно визнаних актів,
внесення до списку або книги обліку.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що моментом вчинення
правочину слід вважати момент, коли
сторони свого часу досягли згоди з усіх
істотних умов.

Одностороння незгода сторони з
реєстрацією раніше підписаного нею
договору не може визнаватися
обставиною для визнання його недійсним
із підстав, передбачених ч.3 ст. 203 та ч.1
ст. 215 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦК
України відмова від двостороннього
правочину може відбуватися лише за
взаємною згодою сторін.

Враховуючи вище викладене, в
задоволенні позову має бути
відмовлено.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 15, 59, 60, 61,
88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, на підставі
ст.202, 203, 207, 214, 215, 638 ЦК України, ст.ст.14, 20
Закону "Про оренду землі" від 6 жовтня 1998
року, ст. 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» від 1 липня 2004
року, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Новотроїцький районний суд
Херсонської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
В.В. Бугрименко