Справа № 521/659/14-ц
№пр.2/521/3334/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2014 року місцевий Малиновський
районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання порядку
користування житловою квартирою,
усунення перешкод в користуванні
підсобними приміщеннями та входом в
квартиру, суд
Позивачка звернулась з
позовом до ОСОБА_2 та просить
Визначити порядок користування
житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1
між співвласниками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
а саме: виділити окрему житлову
кімнату, площею 19,4 кв.м та лоджію 6,4 кв.м
в користування ОСОБА_2; виділити окрему
житлову кімнату, площею 26,1 кв.м в
користування ОСОБА_1; залишити в
загальному користуванні ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 нежитлові приміщення
загального користування: коридор,
кухню, санвузол та вхід в квартиру;
зобов*язати ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_1 в користуванні підсобними
приміщеннями квартири за вказаною
адресою та входом в квартиру .
Свої вимоги позивачка
обґрунтовує тим, що на підставі
Свідоцтва про право власності від 27
серпня 2008 року, виданого Виконавчим
комітетом Одеської міської ради ОСОБА_1
та ОСОБА_2 належить квартира за адресою:
АДРЕСА_1 в рівних долях ( по ? частині
кожному). Право приватної власності
зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» від
03.10.2008 року, реєстраційний № 24936794,
запису № 3444, стор. 703пр- 22. В даній
квартирі на теперішній час
зареєстровані позивачка по справі,
відповідач та їх дві малолітні доньки.
На теперішній час між співвласниками
даної квартири виникли суперечки та
конфлікти щодо порядку користування
та володіння спірною квартирою. З
метою відновлення свого порушеного
права позивачка змушена звернутися з
вказаним позовом до суду.
В судовому засіданні
представник позивачки позовні
вимоги підтримав, просив позов
Відповідач в судове засідання
з'явився, проти задоволення позовних
вимог не заперечував.
Заслухавши пояснення
сторін, дослідивши зібрані по справі
докази, з'ясувавши дійсні
взаємовідносини сторін, обставини
справи, суд дійшов висновку про
можливість задоволення позовних вимог
Судом встановлені наступні факти
та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що на підставі
Свідоцтва про право власності від 27
серпня 2008 року, виданого Виконавчим
комітетом Одеської міської ради ОСОБА_1
та ОСОБА_2 належить квартира за адресою:
АДРЕСА_1 в рівних долях ( по ? частині
кожному). Право приватної власності
зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» від
03.10.2008 року, реєстраційний № 24936794,
запису № 3444, стор. 703пр- 22.
Спірна квартира, згідно
технічному паспорту, має дві житлові
кімнати, загальною площею - 82,1 кв.м, в
тому числі житловою - 19,4 кв.м, 26,1 кв.м та
підсобні приміщення: кухня - 21,7кв.м,
санвузол - 6,4 кв.м, коридор - 8,5 кв.м ,
лоджія - 1,6 Х 4,00 кв.м, = 6,4 кв.м та має один
Квартира розташована на 7 (сьомому)
поверсі десятиповерхового житлового
В даній квартирі на сьогоднішній
день зареєстровані: позивачка ,
відповідач, та їх дві малолітні
доньки, 2004 та 2007 року народження.
Представник позивача надав
пояснення, згідно яких вбачається, що
на теперішній час між співвласниками
даної квартири виникли суперечки та
конфлікти щодо спільного сімейного
проживання, утримання дітей, а також
відповідно порядку користування та
володіння спільною квартирою.
В даній квартирі постійно проживали
позивачка та їх малолітні діти, але в
результаті конфлікту з відповідачем,
вони були вимушені тимчасово змінити
своє місце мешкання. На теперішній час
позивачка має наміри вселитись в
квартиру, але відповідач чинить
перешкоди, не впускає її в квартиру,
тобто між сторонами відсутня
домовленість щодо порядку
користуванням житловими приміщеннями
Згідно зі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК
України власнику належать права
володіння, користування і
розпорядження своїм майном; власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України
власність двох або більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою, співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їх спільною частковою
власністю. Відповідач уникає таких
домовленостей, перешкоджає позивачу
користуватися своєю часткою у спільній
Відповідно до ст..156 ЖК України, члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним
у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири). До членів сім*ї
власника належать дружина, діти, батьки
Відповідно до п. 14 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 20
від 22.12.95 р., «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» квартира, яка є
спільною сумісною чи спільною
частковою власністю, на вимогу
учасника (учасників) цієї власності
підлягає поділу в натурі, якщо можливо
виділити сторонам ізольовані жилі та
інші приміщення з самостійними
виходами, які можуть використовуватися
як окремі квартири або які можна
переобладнати в такі квартири. У
протилежному випадку може бути
встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
Враховуючи, що реальному розподілу
квартира не підлягає, а також що
заявлений порядок користування
спірною квартирою фактично
підтверджено відповідачем в судовому
засіданні, суд вважає за необхідне,
заявлений порядок зберегти та
визначити порядок користування
спірною квартирою, виділивши окрему
житлову кімнату, площею 19,4 м. кв. та
лоджію, площею 6,4кв.м в користування
відповідача - ОСОБА_2. Виділити в
квартирі за адресою : м АДРЕСА_1 окрему
житлову кімнату, площею 26,1 кв.м в
користування ОСОБА_1. Нежитлові
приміщення квартири залишити у
загальному користуванні сторін.
Згідно зі ст. 391 ЦПК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
Таким чином, вимоги позивачки
стосовно усунення перешкод у
користуванні приміщеннями загального
призначення підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Запропонований позивачкою
порядок користування квартирою не
порушує інтереси сторін. Тому суд
вважає, що такий порядок користування
житловими кімнатами, кухнею та іншими
приміщеннями квартири може бути
закріплений судовим рішенням.
Оцінюючи зібрані по справі
докази в їх сукупності суд вважає, що
позов обґрунтований і підлягає
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209,
212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 356, 358, 391 ЦК
України , п. 14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 р.,
«Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання порядку користування
житловою квартирою, усунення перешкод
в користуванні підсобними
приміщеннями та входом в квартиру -
Визначити порядок користування
житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1
між співвласниками - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Виділити в квартирі за адресою :
АДРЕСА_1 окрему житлову кімнату, площею
19,4 кв.м та лоджію 6,4 кв.м в користування
Виділити в квартирі за адресою :
АДРЕСА_1 окрему житлову кімнату, площею
26,1 кв.м в користування ОСОБА_1.
Залишити в загальному
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1
нежитлові приміщення загального
користування: коридор, кухню, санвузол
та вхід в квартиру.
Зобов*язати ОСОБА_2 не перешкоджати
ОСОБА_1 в користуванні підсобними
приміщеннями житлової квартири за
адресою: АДРЕСА_1 та входом в квартиру .
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. Якщо апеляційна скарга не була
подана протягом десяти днів після
отримання копії рішення відповідачем,
рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
О.М. Буран