Справа № 570/5050/14-ц
Номер провадження 2/570/1768/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської області:

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.П.Могили, 24) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

згідно вимог позовної зяави, які були уточнені, позивач просить шлюб сторін розірвати, визначити місце проживання неповнолітніх дітей сторін за місцем проживання матері, залишити їй шлюдне прізвище.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що подружжя проживає окремо більше року, оскільки одруження виявилось невдалим, що призвело до припинення сімейних стосунків. За вказаних обставин шлюб існує формально і подальше його збереження є неможливим, суперечить їх інтересам.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах.

Відповідач позов визнав повністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, підтверджується відповідним свідоцтвами, сторони одружилися 10 жовтня 2000 року, від шлюбу мають синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з батьками.

В ч.1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Ця вимога кореспондується і з ст.24 СК України. Отже, однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Як встановлено судом, сторони проживають разом, але не ведуть спільного господарства та мають окремі бюджети, що призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивачем двічі на час сімейного життя вже подавалися позови про розірвання шлюбу, згодом сторони примирювалися. Причиною припинення шлюбних відносин стали постійні сварки, розбіжність у поглядах на сімейне життя, втрата почуття любові.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі всебічного дослідження матеріалів, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін та вимогам закону. У розпаді сімї винні обоє подружжя, оскільки не вживали належних заходів для усунення конфліктів та досягнення взаєморозуміння в сімї.

За таких умов суд вважає, що позов доведений і підлягає до задоволення повністю.

Щодо стягнення судових витрат, то позивач пояснила, що вона не наполягає на їх стягненні з відповідача. Тому в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.11 ЦПК України, вказані витрати позивачу не відшкодовуються.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст.104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 174, 213-215, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позо ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 жовтня 2000 року Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області / актовий запис №30 /, розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_1 .

Неповнолітню синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на виховання з матір"ю.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Рівненський районний суд Рівненської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.