ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2014 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря - Зоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного між нею та відповідачем договору купівлі-продажу від 12.08.2014 року вона набула у власність квартиру АДРЕСА_1. Відповідач зобов'язався знятися з реєстраційного обліку у вказаній квартирі та надав їй довіреність для вирішення цього питання. Однак у зв'язку з недоліками довіреності та тим, що відповідач самостійно не знявся з реєстраційного обліку, позивач просила зняти його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову змінила та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, а також вказала, що проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до статей 158, 169 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.08.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, та зареєстрованого в реєстрі за № 7963, відповідач передав у власність позивача квартиру АДРЕСА_1. Право власності на цю квартиру було зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2014 року.
Згідно відомостей адресно-довідкового бюро УДМС України в Житомирській області від 26.10.2014 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1.
Внаслідок переходу права власності на зазначену квартиру від колишнього власника - відповідача до позивача відповідач втратив право користування нею. Доказів укладення договору між сторонами про надання у користування відповідачу вказаним житловим приміщенням до суду не надано. Тому суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у даній квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, у зв'язку з чим підлягають судовому захисту шляхом зняття визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України.
На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви, підтвердженням чого є оригінал квитанції.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, ратифікованою Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року, ст. ст. 10, 60, 77, 88, 158, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Богунського районного суду міста Житомира протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.М. Семенцова