У х в а л а

24 березня 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О. С., суддів:
Гончара В. П., Колодійчука В.
М., Карпенко С. О., Остапчука Д.
О., розглянувши заяву ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, управління
Державної міграційної служби України в
Житомирській області про витребування
житлового будинку з незаконного
володіння, виселення з житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та визнання права
власності на Ѕ частини житлового
будинку,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, у якому
просила витребувати житловий будинок
АДРЕСА_1 із незаконного володіння
ОСОБА_4, виселети останнього із
вказаного будинку та зняти його з
реєстрації за вказаною адресою.

Посилалась на те, що відповідач
перешкоджає здійсненню її законного
права володіння вказаним житловим
будинком, що належить їй на праві
власності.

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся
до суду із позовом до ОСОБА_3, у якому
просив встановити факт його проживання
з відповідачкою з 13 квітня 2006 року по
жовтень 2012 року однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та визнати за ним
право власності на Ѕ частини житлового
будинку з надвірними будівлями, що
розташований АДРЕСА_1.

Посилався на те, що з 26 червня 2004
року по 13 квітня 2006 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Після
розірвання шлюбу шлюбні відносини не
припинили і надалі проживали однією
сім'єю. За кошти, отримані у кредит (76
тис. грн), вони придбали незакінчений
будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1.
Кредит, за який було придбано спірний
будинок, був погашений за кошти,
отримані від продажу квартири, яка
належала йому та матері. Вважав, що
оскільки вказаний будинок набутий ними
під час спільного проживання, він та
відповідачка мають рівні права на
нього.

Рішенням Малинського районного суду
Житомирської області від 23
серпня 2013 року в задоволенні позовів
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 22 жовтня
2013 року рішення Малинського
районного суду Житомирської області
від 23 серпня 2013 року в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_4
скасовано і ухвалено в цій частині нове
рішення про задоволення позову.

Встановлено факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без
шлюбу з 13 квітня 2006 року по жовтень 2012
року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності
на Ѕ частини житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2013 року
рішення апеляційного суду
Житомирської області від 22 жовтня 2013
року залишено без змін.

17 березні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме - ст. 74
СК України, що потягло ухвалення різних
за змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, заявник наводить
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 травня 2013 року
у справі № 6-6711св13, від 22 січня 2014 року у
справі № 6-42056св13 та від 05 лютого
2014 року у справі № 6-49239св13.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту судового рішення, про
перегляд якого подана заяву, та судових
рішень, на які посилається заявник як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
вбачається, що вони ухвалені у спорах з
приводу поділу майна, придбаного у
період перебування сторін у фактичних
шлюбних відносинах.

Постановляючи ухвалу 22 травня 2013
року у справі № 6-6711св13 та залишаючи в
силі рішення суду першої інстанції,
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погодився з позицією суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позову з тих підстав, що належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що позивачкою саме за спільні з
відповідачем грошові кошти було
придбано спірне нежитлове приміщення
суду не надано, тому підстави для
визнання за позивачем права власності
на 12 його частини відсутні.

Постановляючи ухвалу 22 січня 2014 року
у справі № 6-42056св13 та залишаючи без
змін рішення суду апеляційної
інстанції, Вищий спеціалізований суд
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ погодився з
позицією суду апеляційної інстанції
про відмову в позові з підстав
відсутності доказів, які б свідчили про
спільне сумісне проживання сторін з 28
лютого 2005 року і, які б спростовували
доводи відповідача про придбання
спірної квартири ним особисто.

Постановляючи ухвалу 05 лютого 2014
року у справі № 6-49239св13 та залишаючи в
силі рішення суду першої інстанції,
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погодився з позицією суду першої
інстанції про відмову в позові з тих
підстав, що вимоги про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя
та визнання за позивачем права
власності на 1/2 частини спірного майна
є похідними від вимог про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. Докази, які б
свідчили про доведеність факту
проживання сторін без реєстрації шлюбу
в період з 01 січня 2004 року по листопад
2010 року відсутні.

У той же час, постановляючи ухвалу 12
грудня 2013 року у справі №
6-48265св13, про перегляд якої подано заяву,
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погодився з позицією суду
апеляційної інстанції про
підставність позову ОСОБА_4 та визнання
за ним права власності на Ѕ частини
спірної квартири з тих підстав, що
основним джерелом, за які була придбана
спірна нерухомість у період
перебування сторін у фактичних шлюбних
відеосинах, є кошти надані матір'ю
ОСОБА_4 для потреб сім'ї сина.

Враховуючи наведене, відсутні
підстави вважати, що у наведених
справах тотожними є встановлені судами
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спорів, які розглядались,
а, відповідно, що правовідносини, які
виникли між особами, які брали участь у
розгляді вказаних справ, подібні і мало
місце неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права в порівнянні
зі справою, у якій постановлена ухвала,
яку просить переглянути заявник, що
потягло за собою ухвалення різних за
змістом судових рішень.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що наведені у
заяві ОСОБА_3 доводи не вказують на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, яке потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
тому у допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, управління Державної
міграційної служби України в
Житомирській області про витребування
житлового будинку з незаконного
володіння, виселення з житлового
будинку та зняття з реєстраційного
обліку та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та визнання права
власності на Ѕ частини житлового
будинку, за заявою ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 грудня 2013 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О. С. Ткачук

Судді
В. П. Гончар

С. О. Карпенко

В. М. Колодійчук

Д. О. Остапчук