Справа №490/8579/13-ц 20.03.2014 20.03.2014 20.03.2014
Провадження №22-ц/784/952/14
Провадження № 22-ц/784/952/14
Головуючий у першій інстанції-Батченко
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
20 березня 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
головуючого - Данилової О.О.,
суддів - Лівінського
І.В., Шаманської Н.О.,
при секретарі - Яценко Л.В.,
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра»
на заочне рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 26
листопада 2013 року у цивільній справі
публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра»
про стягнення кредитної
У С Т А Н О В И Л А:
У липні 2013 року КБ «Надра» звернувся з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості.
Позивач зазначав, що 29 травня 2006 року
між банком та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 18/МК/2006/840, за яким
відповідачка отримала кредит в сумі 27
000 доларів США. Виконання зобов'язань
забезпечено договором іпотеки
Посилаючись на порушення
позичальником кредитних зобов'язань та
утворення станом на 11 липня 2013 року
заборгованості розміром 33 567, 29 доларів
США, що еквівалентно 268 303, 34 грн., в тому
числі за тілом кредиту - 17 054, 58 доларів
США, що еквівалентно 136 317, 26 грн., за
відсотками 11 073, 32 долари США, що
еквівалентно 88 509, 06 грн., за пенею 4 032, 99
доларів США, що еквівалентно 32 235, 70 грн.,
та 1 406, 40 доларів США штрафу, що
еквівалентно 11 241, 32 грн., банк просив
стягнути з ОСОБА_2 кредитний борг.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, своєї позиції щодо позову
Заочним рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 26
листопада 2013 року позов задоволено
частково, на користь КБ «Надра» з
ОСОБА_2 стягнуто 257 062, 02 грн. кредитної
заборгованості, з яких 136 317, 26 грн. за
тілом кредиту, 88 509, 06 грн. за відсотками
та 32 235, 70 грн. пені.
В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Надра»
просив рішення скасувати та стягнути
борг в повному обсязі, виходячи з
наявності валютних зобов'язань за
кредитним договором.
Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.
Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Статтею 533 ЦК України передбачено, що
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземної
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.
Можливість використання іноземної
валюти в Україні у випадках і в порядку,
встановленому законом, передбачена і
статтею 192 ЦК України.
Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини у сфері
валютного регулювання і валютного
контролю є Декрет Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»,
яким передбачено право банку на
здійснення операцій з валютними
цінностями на підставі генеральної
ліцензії (стаття 5).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
З матеріалів справи вбачається, що 29
травня 2006 року між банком та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
18/МК/2006/840 ( далі - Договір), за яким
відповідачка отримала кредит в сумі 27
000 доларів США зі сплатою 15, 5 відсотків
річних строком до 20 травня 2011 року
Право на здійснення валютних операцій
позивача підтверджено відповідними
банківськими ліцензіями ( а.а.51-53).
Умовами Договору та графіком
щомісячних платежів передбачено
повернення тіла кредиту та сплати
відсотків в валюті кредиту, тобто у
доларах США ( а.с.4,8).
Пунктами 9.1., 9.2 Договору передбачено, що
у разі порушення позичальником строків
повернення кредиту та сплати відсотків
за користування кредитом, позичальник
зобов'язаний сплатити на користь банку
пеню у розмірі 0, 5 відсотків від суми
прострочених зобов'язань за кожен день
За правилами пункту 9.3 Договору за
порушення строків повернення кредиту
та/чи сплати відсотків за користування
кредитом, позичальник сплачує банку
штраф у розмірі 5 відсотків від суми
заборгованості по поверненню кредиту
та/чи сплати відсотків вказаних у
графіку і визначених на дату
Отже, виходячи зі змісту пунктів 9.1-9.3
Договору підставою нарахування як
пені, так і штрафу є порушенням
строків виконання зобов'язання щодо
внесення щомісячних платежів.
Такі умови фактично є подвійною
відповідальністю за одне і те ж саме
порушення, що суперечить загальним
засадам цивільного законодавства та
положенням статті 61 Конституції
Визначаючи вид відповідальності
боржниці необхідно виходити з того, що
штраф та пеня є різновидами неустойки,
яка у розумінні статей 549, 611 ЦК України
є одночасно і способом забезпечення, і
санкцією (відповідальністю) за
порушення цивільно-правових
зобов'язань. Відмінними ознаками
штрафу, у тому числі, є можливість його
встановлення за будь-яке порушення
зобов'язання: невиконання або
неналежне виконання. У свою чергу пеня
застосовується тільки у грошових
зобов'язаннях і лише за порушення умов
про строки (прострочення).
Отже, характеру порушень ОСОБА_2
(порушення строків внесення щомісячних
платежів) відповідає застосування пені
за пунктом 9.1 та 9.2 Договору.
Таким чином, основний висновок суду
першої інстанції про те, що ОСОБА_2 має
невиконані грошові зобов'язання за
Договором станом на 11 липня 2013 року, в
тому числі за тілом кредиту, відсотками
та пенею, відповідає обставинам справи
та вимогам цивільного законодавства.
Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що позивач вимагав сплату
боргу відповідно до умов Договору, в
тому числі з урахуванням валюти
кредитування у доларах США.
Така вимогам відповідає змісту
Договору та положенням частини 3 статті
533 ЦК України (пункт 12 постанови № 15
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»).
Отже, заборгованість ОСОБА_2 станом на 11
липня 2013 року в валюті кредитування
складає 17 054,58 доларів США за тілом
відсотками та 4032,99 доларів США пені, а
всього 32 160,89 доларів США.
Оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на вимоги
вищеназваних законів щодо валютних
зобов'язань, судове рішення підлягає
Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів
Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.
Заочне рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 26 листопада 2013
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра»
заборгованість за кредитним договором
від 29 травня 2006 року № 18/МК/2006/840 станом
доларів США з конвертацією цієї суми в
національну валюту на день здійснення
Рішення суду в частині стягнення
судового збору залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді