Провадження № 4-с/761/183/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарях: Лазоришинець К.М., Касянчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва скаргу Публічного Акціонерного Товариства "Комерційний Банк "Експобанк" (ПАТ "КБ "Експобанк") (стягувач у виконавчому провадженні) про визнання бездіяльності неправомірною, скасування постанови та зобов"язання вчинити дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, при проведенні виконавчих дій по виконанню рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.10.2010р. у цивільній справі №2-3451/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в рамках виконавчого провадження № 31312015, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга стягувача - ПАТ "КБ "Експобанк" на бездіяльність державного виконавця відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Київській області, а саме: щодо не зняття арешту з майна боржника при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Скаргу мотивовано тим, що 06.02.2012 р. ПАТ "КБ "Експобанк" було подано заяву про відкриття виконавчого провадження з метою виконання виконавчого листа № 2-3451/10 від 02.02.2012, виданого Шевченківським районним судом м.Києва. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області (далі- відділ ПВР управління ДВС ГУЮ у Київській області) від 21.02.2012 було відкрито виконавче провадження № 31312015. В ході проведення виконавчих дій по виконанню рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.10.2010р. у цивільній справі №2-3451/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, державним виконавцем відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Київській області було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження. Таким чином, було арештовано земельну ділянку загальною площею 0,1853га. та домоволодіння (складається з житлового будинку загальною площею 742 кв.м., гаражу, сараю, двох колодязів, огорожі та замощення), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 (боржник у виконавчому провадженні). Однак 24.06.2014 р. державним виконавцем відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Київській області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Разом з тим, як зазначається у скарзі, у порушення статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем не було знято арешт з майна боржника, а саме земельну ділянку та домоволодіння, які були передані ПАТ "КБ "Експобанк" в іпотеку, на підставі іпотечного договору від 16.08.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за 3997 та договору про його зміну від 05.03.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за № 403. Так відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та пункту 4.3.1, Іпотечного договору, АТ "КБ "Експобанк" має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, однак, бездіяльність державного виконавця щодо зняття арешту з майна боржника, перешкоджає реалізації ПАТ "КБ "Експобанк" своїх прав на звернення стягнення на заставне майно в порядку визначеному Законом України "Про іпотеку". Таким чином, на думку представника ПАТ "КБ "Експобанк", бездіяльність державного виконавця, щодо зняття арешту з майна боржника не тільки прямо порушує положення Закону України "Про виконавче провадження", але й порушує законні права та інтереси ПАТ "КБ "Експобанк".

Враховуючи викладене, скаржник просив: - "визнати бездіяльність державного виконавця відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Київській області, щодо не зняття арешту, неправомірною; - скасувати постанову про повернення виконавчого документу від 24.06.2014р. у виконавчому провадженні № 31312015; - зобов'язати державного виконавця відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Київській області усунути допущені порушення, шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документу із зазначенням про зняття арешту з майна та скасування заборони на його відчуження, боржника ОСОБА_2, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,1853 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1".

В судовому засіданні представник ПАТ "КБ "Експобанк" - Вергелес Д.Є. скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 (боржник у виконавчому провадженні) поклалася на розсуд суду.

Представник Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції к Київській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст.386 Цивільним процесуальним кодексом України та на належність повідомлення відділу державної виконавчої служби про дату та час розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними доказами в матеріалах справи за відсутності державного виконавця.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закону) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Положеннями ч 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, державний виконавець: - здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; - надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; - розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; - заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; - роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Токарем Д.А. від 21.02.2012р. було відкрито виконавче провадження ВП №31312015 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-3451/10, виданого 02.02.2012р. Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Експобанк" заборгованість по кредиту в розмірі 5 388 405 (п'ять мільйонів триста вісімдесят вісім тисяч чотириста п'ять) грн. 16 (шістнадцять) коп.; судовий збір в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн.. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять) грн.. 00 коп., а всього підлягає стягненню: 5 390 135 (п'ять мільйонів триста дев'яносто тисяч сто тридцять п'ять) грн. 16 (шістнадцять) коп. в частині боржника ОСОБА_2 (а.с. 5).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Токарем Д.А. від 21.02.2012р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, з метою забезпечення виконання рішення накладено арешт на все майно у межах суми боргу, що належить боржнику ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_1, у межах суми звернення стягнення 5360135, 16 грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику: ОСОБА_2 у межах суми боргу (а.с. 6).

Поряд з цим, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Митин О.С. постановою від 24.06.2014р. виконавчий лист № 2-3451/10, виданий 02.02.2012р., повернуто стягувачеві, в порядку п.4 ч.1 ст. 47 Закону України "Провиконавче провадження". (а.с.8).

Згідно ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження", у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За ч.3 вказаної статті Закону державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: -5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; -6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; -7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 30 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Згідно ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Частиною 3 зазначеної статті Закону встановлено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження")

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищезазначене виконавче провадження фактично було закрито, у зв'язку з чим державний виконавець при закритті виконавчого провадження у відповідності до вимог ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" мав зняти арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_2 постановою від 21.02.2012 р. в межах виконавчого провадження № 31312015, в тому числі з земельної ділянки загальною площею 0,1853га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

За ч.1 та ч.2 ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.4 договору про зміну Іпотечного договору, посвідченого 16.08.2007р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, та зареєстрованого в реєстрі за № 3997, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки за хоча б однією підставою з наступних: - порушення позичальником договору кредиту (несвоєчасне повернення кредиту повністю або частково, або несвоєчасна сплата процентів, комісій тощо). Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється, на розсуд Іпотекодержателя, відповідно до цього договору або законодавства України за виконавчим написом нотаріуса, рішенням суду або шляхом позасудового врегулювання через продаж від власного імені предмету іпотеки чи передачу іпотекодержателю предмету іпотеки у власність.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.09.2010р. (у цивільній справі №2-3451/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості), встановлено, що 16.08.2007р. між ВАТ КБ "Експобанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11/USD-CK про відкриття кредитної лінії.

Для забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1 за договором кредиту від 16.08.2007р. між ВАТ КБ "Експобанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 11/USD-CK, згідно якого вона поручилася перед банком за виконання ОСОБА_1 договору кредиту. Разом з тим, вказані зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 08.02.2011р. рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.09.2010р. залишено без змін.

Згідно приписів ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що скарга ПАТ "КБ "Експобанк" є обґрунтованою, оскільки не виконання державним виконавцем вимог ч. 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" щодо зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_2 а саме: -земельної ділянки загальною площею 0,1853 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 (боржник у виконавчому провадженні), перешкоджає реалізації ПАТ "КБ "Експобанк" своїх прав на звернення стягнення на заставне майно в порядку визначеному Законом України "Про іпотеку". Отже, дії державного виконавця відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Київській області при поверненні документа стягувачу без зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2, суд знаходить неправомірними.

Таким чином суд вважає за можливе задовольнити частково скаргу ПАТ "КБ "Експобанк" про визнання бездіяльності державного виконавця відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Київській області, при проведенні виконавчих дій по виконанню рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.10.2010р. у цивільній справі №2-3451/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в рамках виконавчого провадження № 31312015.

При цьому, жодних доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-210, 383, 387 ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 30, 49, 50, 52, 60, 82, 83 Закону України "Про виконавче провадження", суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного Акціонерного Товариства "Комерційний Банк "Експобанк" (ПАТ "КБ "Експобанк") (стягувач у виконавчому провадженні) про визнання бездіяльності неправомірною, скасування постанови та зобов"язання вчинити дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, при проведенні виконавчих дій по виконанню рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.10.2010р. у цивільній справі №2-3451/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Експобанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в рамках виконавчого провадження № 31312015- задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2, накладеного згідно постанови від 21.02.2012р. (ВП №31312015) - неправомірними.

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області зняти арешт з майна боржника ОСОБА_2, накладений згідно постанови державного виконавця від 21.02.2012р. (ВП №31312015), а саме з земельної ділянки загальною площею 0,1853 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 (боржник у виконавчому провадженні) (ВП №31312015).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її винесення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: