АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/801/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пономаренко В. В. УХВАЛА
17 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Пономаренко В. В. суддів
Вишня Н. В. , Ювшин В. І. при
секретаріПосипайко А.І. за участю:
представника позивача
представника відповідача
представника третьої особи
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_9 - ОСОБА_6 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 04 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, третя
особа: Центральний відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, про
стягнення пені по аліментам на
утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивачка
звернулась до суду із вказаним позовом,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 19 листопада 2012 року з
ОСОБА_10 стягнуто аліменти на користь
ОСОБА_9 в розмірі 700 грн. на утримання
дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця до
досягнення нею повноліття, починаючи з
11 червня 2012 року.

Станом на 01 жовтня 2013 року згідно
довідки-розрахунку № 50183 від 21.10.2013 року
заборгованість зі сплати аліментів
ОСОБА_10 на утримання неповнолітньої
ОСОБА_11 становить 6100 грн. відповідачем
за період з червня по серпень 2013 року
сплачено аліменти в розмірі 5100 грн., що
зараховані на погашення
заборгованості, яка утворилась станом
на 01.05.2013 року.

Зазначені виплати відповідачем
здійснювались нерегулярно та не в
повному обсязі, тому позивачка просила
суд стягнути з відповідача пеню
відповідно до ст. 196 СК України в
розмірі 3332 грн.

Заочним рішенням Соснівського
районного суду м. Черкаси від 16 грудня
2013 року позов ОСОБА_9 було задоволено та
стягнуто з ОСОБА_10 на її користь пеню за
несвоєчасну сплату аліментів на
утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_11
в розмірі 3332 грн. за період з червня 2012
року по вересень 2013 року.

20 грудня 2013 року ОСОБА_10 звернувся до
суду із заявою про перегляд вказаного
заочного рішення, яка ухвалою
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 21 січня 2014 року була задоволена,
заочне рішення суду було скасоване та
справу призначено до розгляду.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 04 лютого 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_9 було
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
представник ОСОБА_12 - ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на те, що висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи, просить змінити
рішення суду першої інстанції та
стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9
пеню за несвоєчасну сплату аліментів
на утримання неповнолітньої дочки в
розмірі 3332 грн.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про відмову в задоволенні
апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги не обґрунтовані
та спростовані доказами, які містяться
в матеріалах справи, вина відповідача
за несвоєчасне виконання ним
аліментного зобов'язання не доведена.

З даним висновком погоджується і
колегія суддів.

Судом встановлено, що рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 19 листопада 2012 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 19 березня 2013
року, стягнуто з ОСОБА_10 аліменти на
користь ОСОБА_9 в розмірі 700 грн. на
утримання дочки ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2,
щомісячно і до досягнення дитиною
повноліття, починаючи з 11 червня 2014
року (а.с. 3-4).

Таким чином, рішення суду про стягнення
аліментів набрало законної сили 19
березня 2013 року.

Вказане рішення суду перебуває на
виконанні у Центральному відділі ДВС
Черкаського МУЮ на підставі
виконавчого листа, виданого
Соснівським районним судом м. Черкаси
19.04.2013 року (а.с. 50).

З довідок Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції від 20.01.2014 року № 1480, 03.02.2014 року
№ 5034 ОСОБА_10 сплачував аліменти на
користь ОСОБА_9: у травні 2013 року в сумі
700 грн., у червні 2013 року - 2400 грн., у липні
2013 року - 1400 грн., у серпні 2013 року - 2000
грн., у вересні 2013 року - 1700 грн., у жовтні
2013 року - 1900 грн., у листопаді 2013 року - 1400
грн., у грудні 2013 року - 2100 грн., у січні
2014 року - 700 грн. (а.с. 18, 50).

Факт сплати відповідачем аліментів
підтверджується також копіями
квитанцій наданих ОСОБА_10 (а.с. 10-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" передбачена ст. 196
СК України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст.
196 СК України пеня нараховується не на
всю суму заборгованості, а її
нарахування обмежується лише сумою
несплачених аліментів за той місяць, в
якому не проводилося стягнення
аліментів.

У зв'язку з цим сума заборгованості зі
сплати аліментів за попередні місяці
не додається до суми заборгованості за
наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певної суми заборгованості. При
цьому пеня нараховується не з часу
фактичного ухилення від утримання і не
з часу набрання рішенням суду про
стягнення аліментів законної сили, а з
часу невиконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
заборгованість зі сплати аліментів у
відповідача відсутня.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 19 листопада 2012 року
стягнуто з відповідача аліменти на
користь позивачки, починаючи з 11 червня
2012 року. Дане рішення суду набрало
законної сили після його перегляду
апеляційним судом Черкаської області 19
березня 2013 року.

Виконавчий лист на виконання вказаного
рішення суду видано Соснівським
районним судом м. Черкаси 19 квітня 2013
року.

ОСОБА_10 почав сплачувати аліменти за
рішенням суду з травня 2013 року, тобто
після набрання рішенням законної сили,
видачі виконавчого листа та відкриття
виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає безпідставними
посилання ОСОБА_9 на довідку ЦВДВС
Черкаського МУЮ № 50183 від 21.10.2013 року,
згідно якої заборгованість
відповідача по аліментах станом на
01.10.2013 року складає 6100 грн., оскільки
дана інформація спростовується
копіями квитанцій та довідками ЦВДВС
від 20.01.2014 року та 03.02.2014 року, згідно
яких у ОСОБА_10 відсутня заборгованість
зі сплати аліментів.

Таким чином, судом не встановлено факт
ухилення відповідача від сплати
аліментних зобов'язань та невиконання
рішення суду про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
щодо відсутності підстав для стягнення
з відповідача пені за несвоєчасну
сплату аліментів та відмовив в
задоволенні позову.

За таких обставин, оскільки рішення
суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим, скасуванню чи зміні не
підлягає, тому колегія суддів
апеляційну скаргу відхиляє, а рішення
суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9
- ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 04 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, третя
особа: Центральний відділ державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції, про
стягнення пені по аліментам на
утримання неповнолітньої дитини -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після
проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :