АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/3472/14
Головуючий у 1 інстанції Калініченко
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 березня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

Головуючого
Панченка М.М.

Суддів
Вербової І.М., Кирилюк Г.М.

При секретарі
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє
за дорученням ОСОБА_2, на рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 26 липня 2013 року у справі за позовом
Заступника прокурора м.Києва до
Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2,
третя особа Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) про визнання
незаконним рішення, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку,
договору купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року Заступник прокурора м.
Києва звернувся у суд з позовом до
Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2
і просив:

- визнати незаконним рішення Київської
міської ради від 29.10.2009 р. № 655/2724 "Про
передачу громадянину ОСОБА_3 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд АДРЕСА_1;

-визнати недійсним, виданий ОСОБА_3,
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 922806,
зареєстрований 22.11.2009 р. Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за № 07-7-05117;

-визнати недійсним укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0719 га (кадастровий номер
:90:371:0055), посвідчений 31.12.2009 р.
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрованого в реєстрі за № 19011;

-визнати недійсним виданий ОСОБА_2
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 794078,
зареєстрований 22.06.2010 р. Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за № 07-7-05575;

-відновити становище, яке існувало до
порушення, шляхом визнання права
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1»
кадастровий номер :90:371:0055,
вартістю 250.479,06 грн. за територіальною
громадою міста Києва в особі Київської
міської ради.

Позивач посилається на те, що
Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.03.2012 р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12.06.2013 р., визнано
протиправним та скасовано рішення
Київської міської ради № 214/2283 від
17.09.2009 р. про передачу земельних ділянок
ТОВ "Мегатранс" АДРЕСА_1» загальною
площею 4,64 га (куди увійшла також і
земельна ділянка, запроектована для
відведення ОСОБА_3) для будівництва,
експлуатації та обслуговування
об»єктів рекреаційного призначення та
для житлової забудови.

Тим самим, як вважав позивач, визнано
незаконність подальшої передачі
спірної земельної ділянки у власність
ОСОБА_3, оскільки указаними рішеннями
визнано незаконність внесення
Київрадою змін до Генерального плану
розвитку міста Києва та переведення
земель рекреаційного призначення до
земель житлової та громадської
забудови.

Рішенням Голосіївського районного
суду м.Києва від 26 липня 2013 року позов
задоволено /т.1 а.с.228-237/.

Указаним судовим рішенням: визнано
незаконним та скасоване рішення
Київської міської ради від 29.10.2009 р. №
655/2724 «Про передачу громадянину ОСОБА_3
у приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд АДРЕСА_1»;

визнано недійсним виданий ОСОБА_3
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 922806,
зареєстрований 22.12.2009 р. Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за № 07-7-05117;

визнано недійсним укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0719 га
(кадастровий номер :90:371:0055),
вартістю 250.479,06 грн., посвідчений 31.12.2009
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
зареєстрований в реєстрі за № 19011;

визнано недійсним виданий ОСОБА_2
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 794078,
зареєстрований 22.06.2010 р. Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) за № 07-7-05575;

зобов»язано відновити становище, яке
існувало до порушення, шляхом визнання
права власності на земельну ділянку
АДРЕСА_1» кадастровий номер
:90:371:0055, вартістю 250479,06 грн. за
територіальною громадою, міста Києва в
особі Київської міської ради.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
який діє за дорученням ОСОБА_2,
пославшись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
Голосіївського районного суду м.Києва
від 26 липня 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у позові.

Скаржник послався на те, що позивачем
пропущено строк позовної давності
звернення до суду за захистом
порушеного права Київської міської
ради.

Крім того, як зазначив скаржник,
прокурор, звертаючись до суду в
інтересах Київської міської ради не
обгрунтував своє право звертатись до
суду з даним позовом, оскільки прокурор
мав право пред»являти позов в
інтересах держави, відповідно до ч.2
ст.45 ЦПК України лише в разі
відсутності такого органу або
відсутності у нього повноважень щодо
звернення до суду. При цьому, на думку
скаржника, прокурор пред»явив позов до
Київської міської ради в інтересах
Київської міської ради, що робить
указані позовні вимоги
безпідставними.

Скаржник послався також на те, що
позивачем не доведено недійсність
оспорюваного рішення Київради про
передачу ОСОБА_3 земельної ділянки, а
тому відсутні підстави для визнання
недійсним відповідного договору
купівлі-продажу та державних актів на
землю.

Також, як зазначив скаржник в
апеляційній скарзі, наявність у діях
власника майна волі на передачу цього
майна виключає можливість його
витребування від добросовісного
набувача.

Учасники судового розгляду, будучи
належним чином повідомленими про день
та час розгляду справи, у судове
засідання не з'явилися, клопотання про
перенесення судового розгляду не
подали, тому відповідно до положень ст.
305 ЦПК України колегія суддів провела
судовий розгляд у їх відсутність.

Заслухавши доповідь по справі,
вивчивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення без змін рішення суду першої
інстанції з таких підстав.

Статтею 20 Земельного кодексу України
встановлено, що порушення порядку
встановлення та зміни цільового
призначення земель є підставою для: а)
визнання недійсними рішень органів
державної влади, Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування
про надання (передачу) земельних
ділянок громадянам та юридичним
особам; б) визнання недійсними угод
щодо земельних ділянок.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", акти органів місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
Законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Згідно частини 1 статті 21 Цивільного
кодексу України, суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Як слідує з матеріалів справи і таке
встановлено судом, рішенням Київської
міської ради № 214/2283 від 17.09.2009 р.
земельну ділянку АДРЕСА_1 загальною
площею 4,64 га передано у довгострокову
оренду на 49 років ТОВ»Мегатранс» для
будівництва, експлуатації та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення та для житлової забудови
/т.1 а.с.65-67/.

На підставі рішення Київської міської
ради № 655/2724 від 9.10.2009 р. зі складу
переданої в оренду ТОВ»Мегатранс»
земельної ділянки, відповідачу ОСОБА_3
надана у приватну власність земельна
ділянка площею 0,07 га, для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, а
також видано Державний акт про право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№922806 зареєстрований 22.11.2009 року
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) за №07-7-95117(т.1 а.с.
10-11,12)

Також судом встановлено, що 31.12.2009 р.
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
посвідчений договір купівлі-продажу
спірної земельної ділянки, розміром 0,07
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, якому
видано державний акт про право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№794078, зареєстрований 22.06.2010 року
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА) за №07-7-05575 (а.с. 13-14,
15).

Із матеріалів також слідує, що за
позовом Прокуратури постановою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01.03.2012 р., залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12.06.2013 р., визнано
протиправним та скасовано рішення
Київської міської ради № 214/2283 від
17.09.2009 р. про передачу земельних ділянок
ТОВ "Мегатранс" АДРЕСА_1» загальною
площею 4,64 га (куди увійшла також і
земельна ділянка, запроектована для
відведення ОСОБА_3) для будівництва,
експлуатації та обслуговування
об»єктів рекреаційного призначення та
для житлової забудови (т.1 а.с. 68-71, 72-75)

Визнаючи незаконним рішення Київської
міської ради від 29.10.2009 р. № 655/2724 "Про
передачу громадянину ОСОБА_3 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд АДРЕСА_1, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з наступного.

Статтею 51 Земельного кодексу України
встановлено, що до земель
рекреаційного призначення належать,
зокрема, земельні ділянки зелених зон і
зелених насаджень міст та інших
населених пунктів.

Частиною 2 статті 52 Земельного
кодексу України передбачено, що на
землях рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Згідно висновку Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища від 07.08.2009 р. № 19-7925
зазначається: відповідно до
Генерального плану міста,
затвердженого рішенням Київради від
28.03.2002 р. № 370/1804, територія за адресою:
АДРЕСА_1 за функціональним
призначенням належить до території
рекреаційної забудови. Згідно Програми
комплексного розвитку зеленої зони м.
Києва до 2010 р. та концепції формування
зелених насаджень у центральній
частині міста затвердженої рішенням
Київради від 19.07.2005 р. № 806/3381 ця
територія резервується для розвитку
мережі об»єктів природно-заповідного
фонду місцевого значення. Замовник
ініціює питання будівництва об»єктів
на території, що не відповідає
затвердженій містобудівній
документації. Погодження надання
земельної ділянки можливе лише за
умови прийняття рішення Київради щодо
внесення у встановленому порядку змін
до рішення Київської міської ради від
19.07.05 р. № 806/3381 "Про затвердження
програми розвитку зеленої зони м. Києва
до 2010 р." та до Генерального плану
розвитку міста. При невиконанні вище
зазначених умов, чинність даного листа
(висновку) втрачає свою дію, при цьому
усі витрати пов'язані з виконанням
робіт по оформленню матеріалів
відведення земельної ділянки належить
до комерційного ризику замовника /т.1
а.с.39/.

При цьому, як встановлено судом, зміни
цільового призначення відведеної,
згідно оскаржуваного рішення Київради,
земельної ділянки не здійснювалось,
внесення змін до Генерального плану м.
Києва не було та не вносились зміни до
рішення Київської міської ради від
19.07.2005 р. № 806/3381 "Про затвердження
Програми розвитку зеленої зони м. Києва
до 2010 р. та концепції формування
зелених насаджень у центральній
частині міста", відповідно вважати
зазначені висновки позитивним не
можна. В свою чергу, за відсутності
позитивних висновків Головного
управління екології та охорони
природних ресурсів, Київської міської
санепідемстанції, Головного
управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища, проект землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки,
суд вважає не погодженим відповідно до
статті 118 Земельного кодексу України (в
редакції чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення).

Тому, у зв'язку з тим, що на підставі
незаконного рішення Київської міської
ради від 29.10.2009 р. № 655/2724 ОСОБА_3 було
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,07 га. АДРЕСА_1 він підлягає визнанню
недійсним на підставі ст. ст. 118, 155
Земельного кодексу України, пункту 1.4
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договір оренди землі, яка була
затверджена наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.1999 р. № 43, а також згідно форми
державного акта на право власності на
земельну ділянку, яка була затверджена
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.04.2002 р. № 449.

В частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,07 га (кадастровий номер
:90:371:0055), посвідченого 31.12.2009 р.,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за № 19011, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції правомірно
врахував наступне.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності".

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

А, відповідно до статті 210 Земельного
кодексу України угоди, укладені із
порушенням встановленого законом
порядку купівлі-продажу, ренти,
дарування, застави, обміну земельних
ділянок, визнаються недійсними за
рішенням суду.

Згідно частини 3 статті 215 Земельного
кодексу України якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно зі статтею 378 ЦК України право
власності особи на земельну ділянку
може бути припинене за рішенням суду у
випадках, встановлених законом.

З огляду на це, підлягає визнанню
недійсним спірний договір
купівлі-продажу указаної земельної
ділянки, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 від 31.12.2009 р., який було
зареєстровано в реєстрі за № 19011, у
зв'язку з продажем земельної ділянки
особою, що не є її власником, тобто, не
наділений повноваженнями по володінню,
користуванню та розпорядженню нею.

Тим самим порушене право підлягає
захисту у спосіб, визначений п. 4 ч. 2 ст.
16 ЦК України, - відновлення становища,
яке існувало до порушення.
Застосування саме такого способу
захисту забезпечить досягнення мети
захисту порушених прав та інтересів -
збереження у власності територіальної
громади міста Києва земельної ділянки.

У зв»язку з цим, для захисту порушеного
права необхідно відновити становище,
яке існує до порушення, шляхом визнання
права власності на спірну земельну
ділянку за територіальною громадою
міста Києва в особі Київської міської
ради на підставі ст. 392 ЦК України.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено на повно
з»ясованих обставинах з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права, а доводи, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє за
дорученням ОСОБА_2, відхилити, а
рішення Голосіївського районного суду
м.Києва від 26 липня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення шляхом подання
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді