Справа № 209/5149/13-ц
Провадження № 2/209/1617/13
"13" січня 2014 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової А.Б.
при секретарі Золотих Л.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ПАТ «ПРОСТО-страхування» до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в
Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечень до позову від
ПАТ «ПРОСТО-страхування» в 2008
році звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в
порядку регресу. На обґрунтування
позову посилається на те, що 20 травня 2008
року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та
ОСОБА_2 уклали договір страхування №
АТК 151139 майнових інтересів власника
автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний
номер НОМЕР_1. 23 травня 2008 року в м.
Дніпропетровську на перехресті вул..
Свердлова та вул. Шмідта відбулась
дорожньо-транспортна пригода.
Учасниками даної пригоди були
номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1 та
застрахований автомобіль «Toyota Rav 4»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керувала ОСОБА_2. У результаті цієї
пригоди був пошкоджений автомобіль
страхувальника. Відповідно до звіту
№02/07/08-К про оцінку автомобіля від 09
червня 2008 року вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
«Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1,
поновлювального ремонту автомобіля
Постанови Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська,
дорожньо-транспортна пригода сталася в
результаті порушення Правил
дорожнього руху ОСОБА_1 29 липня 2008 року
«ПРОСТО-страхування» було складено
Розрахунок страхового відшкодування
страхувальнику. Згідно з даним
розрахунком страхове відшкодування
2008 року ПАТ «ПРОСТО-страхування»
виплатила страхове відшкодування за
ремонт автомобіля «Toyota Rav 4»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі
розпорядження №012398 від 31 липня 2008 року
іншу частину страхового відшкодування
в розмірі 6754,65 грн. було зараховано у
сплату недоплаченої частини страхової
премії шляхом взаємозаліку із
Дніпропетровською філією ПАТ
«ПРОСТО-страхування».
Цивільно-правова відповідальність
відповідача на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована в ПАТ «Українська
страхова компанія «Княжа»». Згідно з
Полісом ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну (на одного
цьому франшиза складала 510,00 грн. Тому
ПАТ «Українська страхова компанія
«Княжа»» взяла на себе
відповідальність щодо врегулювання
наслідків дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 23 травня 2008 року
в межах ліміту суми грошових коштів у
франшизи 510,00 грн.). Однак суми грошових
для покриття збитків, яких зазнало ПАТ
«ПРОСТО-страхування» у зв'язку з даною
подією. Таким чином до позивача в
право вимоги до відповідача, який
визнаний винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди. Просить
суд стягнути з відповідача на користь
позивача суму виплаченого
витрати на оплату державного мита 315,14
грн. та витрати на оплату інформаційних
послуг в розмірі 120,00 грн.
«ПРОСТО-страхування» в судове
засідання не з'явився, до судового
розгляду справи від представника
Бузінського В.А. надійшла заява про
розгляд справи за його відсутності,
в якій він зазначив, що позовні
вимоги по суті та за обставинами
підтримує у повному обсязі, просить
ухвалити рішення про задоволення
позову, у випадку неявки в судове
засідання відповідача не заперечує
проти ухвалення судом заочного
рішення, йому роз'яснений порядок
перегляду заочного рішення за заявою
відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
позивача відповідно до вимог ч.2 ст.158
ЦПК України, згідно якої особа, що бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином
судовими повістками за своїм
зареєстрованим місцем проживання, про
причину неявки суд не повідомив, заяв
про розгляд справи за його відсутності
суду не надав.

Відповідно до статті 77 ч.2 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки в
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних
причин.

В зв'язку з тим, що суд не має
відомостей про причину неявки
відповідача, який був повідомлений
належним чином, і який про причини
своєї неявки суд не повідомив, і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності суд,
відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі
згоди представника позивача, який
не заперечує проти розгляду справи по
суті за відсутності відповідача,
ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у справі даних та доказів.

Судом досліджені письмові докази у
справі:

- договір №151139 серії АТК
добровільного страхування
транспортних засобів (а. с. 4) укладений
між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2,
яким підтверджується факт
страхування ОСОБА_2
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів;

- калькуляція 02/07/08-К вартості
відновлювального ремонту автомобіля
«Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1(а.
с. 5), якою підтверджується вартість
матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 в
сумі 3348,00 грн.;

- довідка №002844 (а. с. 7-8), якою
підтверджується перелік механічних
ушкоджень, що були завдані автомобілю
«Toyota Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що мала місце 23 травня 2008 року;

- копія постанови Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області (а. с. 9), якою
підтверджуються факт притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП за
порушення 23 травня 2008 року ПДР
України, внаслідок чого відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля під його керуванням та
автомобіля ОСОБА_2;

- звіт про оцінку автомобіля «Toyota
Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 27
травня 2008 року (а. с.10-13) та протокол
огляду транспортного засобу від 27
травня 2008 року(а. с. 14-15), якими
підтверджується вартість
матеріального збитку, завданого
власнику Toyota Rav 4», реєстраційний номер
НОМЕР_1 в результаті
дорожньо-транспортної пригоди в сумі
53156,18 грн. .

- звіт про оцінку автомобіля «Toyota
Rav 4», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 02
липня 2008 року (а. с.16-22) та протокол
огляду транспортного засобу від 01
липня 2008 року(а. с. 23), якими
підтверджується вартість
матеріального збитку, завданого
власнику Toyota Rav 4», реєстраційний номер
НОМЕР_1 в результаті
дорожньо-транспортної пригоди в сумі
3348,00 грн..

- заява на страхового
відшкодування (а. с. 26), якою
підтверджується факт звернення ОСОБА_2
до позивача про виплату страхового
відшкодування

- розпорядження № 012398 від 31 липня
2008 року та платіжного доручення №16452
від 01 серпня 2008 року, якими
підтверджується факт відшкодування
ОСОБА_2 шкоди на суму 56504,18 грн.

Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що 23 травня 2008 року в
м. Дніпропетровську на перехресті вул.
Свердлова та вул. Шмідта відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «ВАЗ 21093», реєстраційний
номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_1 та
автомобіля «Toyota Rav 4», реєстраційний
номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_2

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 02 липня 2008 року
винним у дорожньо-транспортній
пригоді визнаний відповідач ОСОБА_1

Тому суд вважає, що вина ОСОБА_1 у
скоєнні ДТП, повністю встановлена
Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення.

За результатами огляду автомобіля
«Toyota Rav 4», державний номер НОМЕР_1, який
був проведений оцінювачем ОСОБА_5,
складений звіт про оцінку автомобіля,
метою якого було визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля «Toyota Rav 4»,
державний номер НОМЕР_1, відповідно до
якого розмір збитків, що були
завдані ОСОБА_2 через пошкодження її
автомобіля, склав 56504,18 грн.

Позивачеві сума завданих збитків була
компенсована частково, у сумі 24990,00 грн.,
відповідно до страхового полісу ПАТ
«Українська страхова компанія «Княжа»,
яким застрахована цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_1

Таким чином, позивач після виплати
ОСОБА_2 матеріальної шкоди, отримав
право вимоги до водія транспортного
засобу, який визнаний винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, а тому
суд вважає, що з ОСОБА_1 належить
стягнути в порядку регресу на користь
позивача страхове відшкодування в
сумі 31514,18 грн.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.. 27 Закону України
«Про страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
особа, що одержала страхове
відшкодування має до особи
відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків, має право на їх
відшкодування у розмірі витрат, які
вона зробила чи мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлено
законом.

Відповідно до ч.1,.2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою;

На підставі досліджених доказів, суд
доходить до висновку, що з ОСОБА_1 на
користь позивача належить стягнути в
порядку регресу грошове
відшкодування в розмірі 31514,18 грн.

Належить стягнути з відповідача на
користь позивача сплачені витрати на
оплату державного мита в розмірі 315,14
грн. та витрати на оплату інформаційних
послуг 120,00 грн.

На підставі Закону України «Про
страхування», ст. ст..22, 1187, 1188, 1191 ЦК
України, керуючись статтями 8, 10, 57, 59, 60,
61, 88, 209, 212, 213-218 , 224 - 226 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «ПРОСТО-страхування»
до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в
порядку регресу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«ПРОСТО-страхування» суму виплаченого
страхового відшкодування в розмірі 31514
(тридцять одну тисячу п'ятсот
чотирнадцять) гривень 18 коп., та
витрати на оплату державного мита в
розмірі 315,14 грн. і витрати на оплату
інформаційних послуг 120,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення. Якщо рішення
було проголошено без участі особи, яка
його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
А.Б.
Ковальова