Справа № 2-161/13 Головуючий у І
інстанції Скарлат О.І.Провадження №
22-ц/780/1652/14 Доповідач у 2 інстанції
Верланов С.М.Категорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Вишгородського районного
суду Київської області від 23 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, мотивуючого
його тим, що 08 липня 2005 року вона
позичила ОСОБА_2 грошові кошти у
розмірі 31 426 доларів США, а 20
січня 2007 року - 117 000 доларів США, про що
відповідачка написала відповідні
розписки, згідно з якими строк
повернення боргу був обумовлений
моментом пред'явлення її вимоги. Крім
того, 20 травня 2009 року позивачка
позичила відповідачці грошові кошти у
розмірі 195 000 доларів США та 65000 євро, про
що остання написала розписку, згідно з
якою зобов'язалася повернути борг до 31
грудня 2009 року.

Однак ОСОБА_2 в добровільному порядку
борг не повернула, тому позивачка, з
урахуванням уточнень, просила суд
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь борг
за договором позики від 20 травня 2009
року станом на 23 серпня 2013 року на
загальну суму 3 626 028 грн. 08 коп., з яких:
борг у розмірі 195 000 доларів США, що
згідно з офіційним курсом
Національного Банку України становить
1 558 635 грн.; борг у розмірі 65 000 євро, що
згідно з офіційним курсом
Національного Банку України становить
692 189 грн. 81 коп., інфляційні у розмірі 321
101 грн. 14 коп., 3% річних у розмірі 251 750
грн. 78 коп., проценти на рівні облікової
ставки Національного Банку України у
розмірі 69 511,63 доларів США, що згідно з
офіційним курсом Національного Банку
України становить 555 606 грн. 45 коп. та
проценти на рівні облікової ставки
Національного банку України у розмірі
23 170,55 євро, що згідно з офіційним курсом
Національного банку України становить
246 744 грн. 90 коп.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області суду від 23 серпня 2013
року вимоги ОСОБА_3 про стягнення боргу
за розписками від 08 липня 2005 року та від
20 січня 2007 року - залишено без
розгляду.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 23 вересня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за
розпискою від 20 травня 2009 року з
урахуванням інфляційного збільшення
заборгованості, трьох відсотків річних
та суми процентів, визначених на рівні
облікової ставки Національного банку
України у розмірі 3 626 028 грн.08 коп., а
також судовий збір у розмірі 3354 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним
вимогам закону в повному обсязі не
відповідає.

Ухвалюючи рішення суду про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що, між сторонами 20 травня 2009 року
був укладений договір позики,
оформлений письмовою розпискою, за
яким позивачка передала відповідачці
грошові кошти у розмірі 195 000 доларів
США та 65000 євро, а відповідачка
зобов'язалася повернути таку ж суму
грошей до 31 грудня 2009 року, але не
виконала зазначеного зобов'язання, що є
підставою для стягнення процентів від
суми позики, визначених на рівні
облікової ставки Національного банку
України відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК
України, а також заборгованості з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення зобов'язання та трьох
відсотків річних, відповідно до
ч.2 ст.625 ЦК України.

Проте повністю погодитися з висновками
суду першої інстанції не можна з
наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується наявними у справі
доказами, що 20 травня 2009 року у
відповідності письмової розписки,
ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_3 грошові
кошти у розмірі 195 000 доларів США та 65 000
євро, які зобов'язалася повернути до 31
грудня 2009 року (а.с.6). В установлений
термін відповідачка позичені грошові
кошти не повернула.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
надана позивачкою розписка
підтверджує укладення між сторонами
договору позики та його умов у
відповідності до ст.ст.1046, 1047 ЦК
України, за яким позикодавцем є ОСОБА_3,
а позичальником - ОСОБА_2

Тому доводи апеляційної скарги про те,
що договір позики між сторонами не
укладався, є безпідставними.

Доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_2 зазначених коштів не отримувала
матеріали справи не містять, тому
наявні усі підстави вважати цей
правочин укладеним.

Крім того, судом встановлено, що
договір позики у встановленому законом
порядку не оскаржувався та не
скасовувався.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась
на те, що у зазначений договором позики
строк відповідачка позичені кошти не
повернула, а тому, крім позики, повинна
сплатити проценти, визначені на рівні
облікової ставки Національного банку
України відповідно до ст.1048 ЦК України,
а також сплатити заборгованість з
урахуванням інфляційних збитків та
трьох процентів річних, відповідно до
ст.625 ЦК України, про що надала
розрахунок заборгованості (а.с.164-169).

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Правовий аналіз вказаної норми закону
свідчить про те, що позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, розмір яких
визначається на рівні облікової ставки
Національного банку України у випадку,
якщо договір не містить заборони їх
стягнення.

Крім того, за правилами ч.1 ст.1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Правовий аналіз зазначених норм закону
вказує на те, що проценти, нараховані на
підставі різних статей 625 і 1048 ЦК
України, не є тотожними.

Таким чином, всупереч доводам
апеляційної скарги, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
підлягає стягненню заборгованість за
договором позики від 20 травня 2009 року
станом на 23 серпня 2013 року у розмірі 195
000 доларів США, що в еквіваленті
становить 1 558 635 грн., заборгованість у
розмірі 65 000 євро, що в еквіваленті
становить 692 189 грн. 81 коп., з урахуванням
процентів, визначених на рівні
облікової ставки Національного банку
України у розмірі 69 511, 63 доларів США, що
в еквіваленті становить 555 606 грн. 45 коп.,
процентів, визначених на рівні
облікової ставки Національного банку
України у розмірі 23 170, 55 євро, що в
еквіваленті становить 246 744 грн. 90 коп., а
також трьох процентів річних від
простроченої суми з 1 січня 2010 року по 23
серпня 2013 року у розмірі 251 750 грн. 78 коп.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
заборгованості з урахуванням індексу
інфляції у розмірі 321 101 грн. 14
коп., виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Грошовою одиницею України є гривня, а
інфляція це знецінювання грошей і
безготівкових коштів, що
супроводжується зростанням цін на
товари і послуги.

Показником, який характеризує рівень
інфляції, є індекс споживчих цін.
Індекс споживчих цін характеризує
зміни у часі загального рівня цін на
товари та послуги, які купує населення
для невиробничого споживання. Він є
показником зміни вартості фіксованого
набору споживчих товарів та послуг у
поточному періоді порівняно з
базисним.

Застосування до простроченої суми
грошового зобов'язання встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення за своєю правовою
природою є відшкодуванням збитків,
завданих кредитору внаслідок
знецінювання його грошових коштів у
зв'язку зі зростанням загального рівня
цін на товари і послуги протягом
певного періоду часу.

Таким чином за ст. 625 ЦК України
встановлений індекс
інфляціїураховується до суми боргу в
разі наявності між сторонами грошових
зобов'язань у валюті України - гривні.

Однак суд першої інстанції в порушення
вимог ст.213 ЦПК України зазначеного не
врахував та помилково стягнув з
відповідачки гривневий еквівалент
валютної заборгованості з урахуванням
інфляційних збитків.

За таких обставин суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального
права та ухвалив незаконне рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення по суті
позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Позивачка при подачі позову сплатила
судовий збір у розмірі 3 354 грн. Оскільки
колегія суддів ухвалює нове рішення і
позов задовольняє частково, то
понесені ОСОБА_3 витрати присуджуються
їй пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 23 вересня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
борг за договором позики від 20 травня
2009 року у розмірі 195 000 доларів США, що
згідно з офіційним курсом
Національного Банку України станом на
23 серпня 2013 року становить 1
558 635 грн., борг у розмірі 65 000 євро, що
згідно з офіційним курсом
Національного Банку України станом на
23 серпня 2013 року становить 692 189 грн. 81
коп., проценти на рівні облікової
ставки Національного банку України у
розмірі 69 511, 63 доларів США, що згідно з
офіційним курсом Національного Банку
України станом на 23 серпня 2013 року
становить 555 606 грн. 45 коп., проценти на
рівні облікової ставки Національного
банку України у розмірі 23 170, 55 євро, що
згідно з офіційним курсом
Національного Банку України станом на
23 серпня 2013 року становить 246 744 грн. 90
коп. та три проценти річних у розмірі 251
750 грн. 78 коп., а всього 3 304 926 (три
мільйони триста чотири тисячі
дев'ятсот двадцять шість ) грн. 94 коп.

У решті вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 3 056 грн. 99 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді