Справа № 712/5016/13-ц
Провадження № 2/712/56/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року Соснівський районний
суд м.Черкаси в складі:

головуючого-судді Марцішевської О.М.

при секретарі Снігурській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчого комітету
Черкаської міської ради, треті особи
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування свідоцтв
органу приватизації про право
власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8,
посилаючись на те, що сторони та треті
особи є співвласниками домоволодіння
по АДРЕСА_1: ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які
також є спадкоємцями ОСОБА_9 - в
загальній частці 47/100 на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, видане органом
приватизації Соснівського
райвиконкому від 13.07.2005р., відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 -
в загальній частці 57/100 частини даного
домоволодіння на підставі свідоцтва
органу приватизації від 19.05.1997р. В
зв'язку з відступом від рівності часток
при приватизації квартир в
домоволодінні по АДРЕСА_1 та видачі
свідоцтв на 57/100 та 47/100 частки, які не
складають 1, порушені права позивачів,
на грунті нерівності часток між
співвласниками з 2011 року виник спір
про порядок користування земельною
ділянкою. Просить суд скасувати
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 № 614 від 22.07.2005 року та скасувати
свідоцтво про право власності на житло,
видане ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_5 від 19.05.1997р.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_10 позовні вимоги
підтримав, просив суд позов задоволити.
Вказував, що про порушення своїх прав
при набутті у власність в 2005 році
внаслідок приватизації 47/400 частини
домоволодіння житловому будинку по
АДРЕСА_1 позивач дізнався лише в 2013
році, під час розгляду судом справи за
спором між співвласниками про порядок
користування земельною ділянкою, тому
просив скасувати свідоцтва про
приватизацію.

Відповідачка ОСОБА_2,
представник відповідачів ОСОБА_11 позов
не визнали, заперечили порушення
закону при приватизації квартир в
житловому будинку по АДРЕСА_1 в 1997 році
- членами сім'ї ОСОБА_3 в частці 53/100, в 2005
році - ОСОБА_1 в частці 47/100 згідно
рішення органу приватизації та
розрахунку ідеальних часток БТІ, з
урахуванням частки надвірних споруд у
користуванні кожної сім'ї, при
оформленні свідоцтва на підставі
рішення органу приватизації була
допущена помилка в написанні частки
відповідачів як 57/100, яка була
виправлена та реєстрація права
власності відповідачів здійснена на
53/100. Також просили застосувати при
вирішенні позову строк позовної
давності, вказуючи, що звернення з
позовом про скасування актів
приватизації в 2013 році має місце після
спливу трирічного строку позовної
давності, оскільки про порушення своїх
прав позивач міг довідатись в 2005 році,
отримавши власне свідоцтво про право
власності на 43/400 частку в зазначеному
будинку, крім того позов про скасування
свідоцтва приватизації відповідачів
пред'явлений в 2013 році через 16 років
після видачі оскаржуваного свідоцтва в
1997 році. Вказували також, що між
співвласниками склався фактичний
порядок користування ділянкою, при
якому у користуванні відповідачів
знаходиться ділянка меншої площі, ніж
відповідає 53/100, проти чого відповідачі
не заперечують.

Представник виконавчого
комітету Черкаської міської ради до
судового засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, спеціаліста, вивчивши
матеріали приватизаційної справи КП
ЧООБТІ, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Житлового Кодексу
України громадяни мають право на
приватизацію квартир (будинків)
державного житлового фонду на
підставах, передбачених
законодавством України.

Ст. 41 Конституції визначає, що право
приватної власності набувається у
порядку, визначеному законом. Право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
з закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду"
приватизація державного житлового
фонду - це відчуження квартир
(будинків), де мешкають два і більше
наймачів, державного житлового фонду
на користь громадян України.
Приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними органами
місцевого самоврядування, у повному
господарському віданні або
оперативному управлінні яких
знаходиться державний житловий фонд.

Передача займаних квартир (будинків)
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається
право на житло, з обов'язковим
визначенням уповноваженого власника
квартири (будинку).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" приватизація державного
житлового фонду (далі - приватизація) -
це відчуження квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Згідно з п.п.2,7 Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян, затвердженому Державним
комітетом України по
житлово-комінальному господарству
від 15 вересня 1992 р. N 56 із змінами та
доповненнями, внесеними наказом
Держжитлокомунгоспу України від 5
серпня 1994 року N 72 передачі у власність
громадян підлягають квартири
багатоквартирних будинків та
одноквартирні будинки, які
використовуються громадянами на
умовах найму. Загальна площа квартири
(будинку) визначається як сума площ
жилих і підсобних приміщень квартири
(будинку).

Судом встановлено, що 02.10.1996 року ОСОБА_2
звернулась до органу приватизації
виконавчого комітету Соснівської
районної ради м.Черкаси з заявою про
передачу у власність членам сім'ї -
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5 , ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1, згідно довідки про
склад сім'ї від 21.09.1996р. жила площа 37,11
кв.м, загальна площа 68,9 кв.м, за наймачем
закріплений сарай площею 9 кв.м.

Згідно розрахунку ідеальних часток від
22.10.1996р. частка будинку та надвірних
споруд у користуванні членів сім'ї
ОСОБА_3 складає 53/100, що у вартісному
виразі становить 50% будинку А-1 - 5675 грн.,
100% сіни а - 1497 грн., сарай Б - 1100 грн.,
погріб Д - 722 грн., всього 8994 грн., частка
сім'ї ОСОБА_1 - 47/100 : 50% будинку А-1 - 5675
грн., 100% сіни а' - 1527 грн., погріб В - 747
грн., всього 7949 грн.

Рішенням органу приватизації
Соснівського райвиконкому № 186 від
02.04.1997р. у власність ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_3 передано 53/100
частин домоволодіння по АДРЕСА_1 та
видане свідоцтво про право власності
на житло, в якому згідно архівної копії
мається застереження про виправлення
технічної помилки його оформлення з
57/100 на 53/100. Реєстрація права власності
відповідачів здійснена на 53/100.

22.03.2005р. ОСОБА_8 звернулась з заявою про
надання їй у власність в порядку
приватизації ? частини домоволодіння
по АДРЕСА_1, рішенням органу
приватизації Соснівського
райвиконкому № 614 від 07.04.2004р. у
власність ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7,
ОСОБА_1 по 47/100 частину домоволодіння по
АДРЕСА_1 та видане свідоцтво про право
власності на житло від 13.07.2005р., яке
співвласники оскаржили в 2013 році, у
зв'язку зі спором про порядок
користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.Способами
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання незаконним рішення
органу місцевого самоврядування у
випадку суперечності його актам
цивільного законодавства і порушення
цивільних прав та інтересів (п.2 ст.16,
ст.21 ЦК України).

Оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності судом встановлено, що
рішення органу приватизації
Соснівського райвиконкому № 186 від
02.04.1997р., № 614 від 07.04.2004р. та видані на
підставі їх свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 13
липня 2005 року та свідоцтво про право
власності на житло від 19 травня 1997 року
видані без порушень вимог Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», житлових прав
позивача, тому підстави для їх
скасування відсутні, що є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Врахування при обрахунку ідеальних
часток у праві спільної часткової
власності площ жилих приміщень,
прибудинкових споруд не суперечить
п.п.2,7 Положення про порядок передачі
квартир (будинків) у власність
громадян, затвердженому Державним
комітетом України по
житлово-комунальному господарству від
15 вересня 1992р. N 56, ст.1 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду".

Доводи позову про допущення помилки
при оформленні свідоцтва на право
власності відповідачів на 57/100 частину
не обґрунтовують підставність
позовних вимог, оскільки дана помилка
виправлена органом, що видав свідоцтво
на розмір частки 53/100 згідно з рішенням
органу приватизації, в подальшому
згідно належної 53/100 частки здійснена
державна реєстрація права власності
відповідачів. По своїй правовій
природі оскаржувані свідоцтва є
правопосвідчуючими документами,
похідними від рішення уповноваженого
органу приватизації, які є
правовстановлюючим документом, на
підставі яких виникає право власності,
тобто правовим актом індивідуальний
дії.

Суд вважає обгрунтваним посилання
представника відповідачів на те, що
позов про скасування виданих у 1997 та
2004 році свідоцтв пред'явлений в 2013 році
з пропуском строку позовної давності
згідно з ст. ст.71 ЦК 1963 року, ст.257 ЦК
України, разом з тим, положення закону
про правові наслідки спливу позовної
давності можуть застосовуватися лише у
тих випадках,коли буде доведено
існування самого суб'єктивного
цивільного права і факт його порушення
або оспорювання. Якщо ж під час
розгляду справи буде встановлено, що у
позивача немає суб"єктивного права, про
захист якого він просить, або ж воно не
порушувалось чи не оспорювалось, суд
повинен відмовити в позові не через
пропущення позовної давності,а за
безпідставністю матеріально-правової
вимоги.

Керуючись ст.ст.10,11,214-215 ЦПК України,
ст. 2, 15 Закону України «Про власність»
ст.9, 64, 65 ЖК України, Законом України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», Положення про
порядок передачі квартир (будинків) у
власність громадян, затвердженому
Державним комітетом України по
житлово-комунальному господарству від
15 вересня 1992р. N 56,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, виконавчого комітету
Черкаської міської ради, треті особи
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 13 липня 2005 року та
свідоцтва про право власності на житло
від 19 травня 1997 року, виданих органом
приватизації виконавчого комітету
Соснівського району м.Черкаси.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через суд
першої інстанції в 10 денний строк з дня
проголошення рішення, особами, які
брали участь в розгляді справи та не
були присутні при проголошенні рішення
- в 10-денний строк з моменту отримання
його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ: