Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/3344/2014
інстанції - Кирилюк І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванченка М.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» - Кірсанової
КатериниОлександрівни на рішення
Печерського районного суду м. Києва
від 16 січня 2014 року в справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна» до ОСОБА_3 та Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про
відшкодування шкоди в порядку регресу.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року задоволено
позов ПАТ «АСК «ІНГО Україна» до ОСОБА_3
та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про
відшкодування шкоди в порядку регресу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АСК
«ІНГО Україна» 60 567,87 грн. та 605,68 грн.
судових витрат.

Стягнуто з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на
користь ПАТ «АСК «ІНГО Україна» 34 990
грн. та 349,90 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
«УСК «ГАРАНТ-АВТО» просить скасувати
рішення суду в частині задоволення
позовних вимог до цього товариства,
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог до ПАТ «УСК
«ГАРАНТ-АВТО» про стягнення 34 990 грн.
відмовити. Вважає, що рішення суду
першої інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що судом не
враховано роз'яснень постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року N4 "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки", в порушення ст.
267 ЦК України не застосовано наслідки
пропуску строку позовної давності,
зважаючи на те, що у даному випадку має
місце суброгація, а не регрес і,
відповідно, при суброгації перебіг
строку позовної давності починається з
моменту виникнення страхового випадку.

В частині вирішення позовних вимог до
ОСОБА_3 рішення суду не оскаржується.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 червня 2010 року
між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та
ТОВ«САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» було
укладено договір № 250511164.10 страхування
засобів наземного транспорту,
цивільної відповідальності, водія та
пасажирів від нещасних випадків,
згідно умов якого у період з 27 червня 2010
року по 26 грудня 2010 року забезпеченим
транспортним засобом був автомобіль
«Тоуоtа», державний номер НОМЕР_1.

27 серпня 2010 року сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Тоуоtа», державний номер
НОМЕР_1, власником якого є ТОВ «САМІТ
МОТОРЗ Україна», та автомобіля «Hyundai»,
державний номер НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_3, про що свідчить довідка УДАІ ГУ
МВС України в м. Києві (а. с. 9).

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди автомобіль «Тоуоtа», державний
номер НОМЕР_1, одержав механічні
пошкодження (а. с. 8).

7 вересня 2010 року було здійснено огляд
автомобіля «Тоуоtа», державний номер
НОМЕР_1, про що було телеграмою
повідомлено ОСОБА_3, за наслідками
якого складено протокол огляду
транспортного засобу (а. с. 23).

Згідно звіту № 463 про оцінку автомобіля
Тоуоtа Auris, державний номер НОМЕР_1, від 15
вересня 2010 року, матеріальний збиток,
завданий власникові автомобіля
«Тоуоtа», державний номер НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 90 541,33 грн.

30 серпня 2011 року ТОВ «САМІТ МОТОРЗ
УКРАЇНА» звернулось до ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна» із заявою про виплату
страхового відшкодування (а. с. 72).

ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» затвердило
страховий акт № 54622 від 21 жовтня 2010
року, згідно якого сума страхового
відшкодування склала 90 546,97 грн. та,
відповідно до платіжного доручення від
30 листопада 2010 року № 11425, виплатило ТОВ
«САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» суму страхового
відшкодування в розмірі 90 546,97 грн. (а. с.
65).

5 січня 2012 року ТОВ «САМІТ МОТОРЗ
УКРАЇНА» звернулось до ПрАТ «АСК «ІНГО
Україна» із заявою про виплату
страхового відшкодування (а. с. 73).

Так, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»
затвердило ще один страховий акт № 56262
від 4 лютого 2011 року, згідно якого сума
страхового відшкодування склала 5 010,90
грн. та відповідно до платіжного
доручення від 21 лютого 2011 року № 1241,
ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» виплатило ТОВ
«САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА» суму страхового
відшкодування в розмірі 5 010,90 грн. (а. с.
66).

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 9 вересня 2010 року
винним у вчинені вказаної
дорожньо-транспортної пригоди визнано
ОСОБА_3 (а. с. 10).

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3 у період з 24 вересня 2009 року до 23
вересня 2010 року була застрахована в ПАТ
«УСК «Гарант-Авто», що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВС/1161533.

Згідно полісу № ВС/1161533 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, ліміт
відповідальності ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» на одного потерпілого за
шкоду, заподіяну майну потерпілого,
становить 35 500,00 грн., франшиза
становить 510,00 грн.

ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» направило на
адресу ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
претензію від 14 вересня 2012 року на суму
95 557,87 грн., яку останнє одержало 17
жовтня 2012 року, проте залишило її без
виконання.

У вересні 2013 року ПАТ «АСК «ІНГО
Україна» звернулось до суду з даним
позовом, посилаючись на зазначені
обставини, просило стягнути в порядку
регресу з ОСОБА_3 60 567,87 грн., з ПАТ«УСК
«Гарант-Авто» 34 990 грн.

Відповідач ПАТ «УСК «Гарант-Авто»
позов не визнав, просив відмовити у
його задоволенні з підстав пропуску
позивачем строку позовної давності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з їх
обґрунтованості.

Висновок суду ґрунтується на тому, що
ПАТ «УСК «Гарант-Авто» відповідає
перед ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» за
завдану з вини ОСОБА_3 шкоду в розмірі 34
990,00 грн., а ОСОБА_3 відшкодовує різницю
між розміром фактично завданої шкоди
та розміром страхового відшкодування,
тобто в розмірі 60 567,87 грн.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду в частині вирішення
позовних вимог до ПАТ «УСК
«Гарант-Авто», вважає, що він не
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Так, вірно встановивши обставини
справи, суд не врахував, що
правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються положеннями ст.
27 Закону України «Про страхування» та
ст. 993 ЦК України, відповідно до яких до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Отже, між позивачем, який виплатив
страхове відшкодування страхувальнику
ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА», перейшло
право вимоги до винної у завданні
збитків особи ОСОБА_3, а також до ПАТ
«УСК «Гарант-Авто», яким була
застрахована цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3, що є
суброгацією.

При цьому, на відміну від регресу, не
змінюється зобов'язання, змінюються
лише сторона у зобов'язанні - позивач
набуває прав і обов'язків
страхувальника ТОВ «САМІТ МОТОРЗ
УКРАЇНА», отже перебіг строку позовної
давності для позивача у даному випадку
починається з моменту завдання шкоди,
тобто з моменту ДТП, яке сталося 27
серпня 2010 року.

До суду з даним позовом позивач
звернувся 30 вересня 2013 року, тобто з
пропуском строку позовної давності,
визначеного ст. 257 ЦК України.

Відповідачем ПАТ «УСК «Гарант-Авто» в
суді першої інстанції до постановлення
рішення було заявлено про застосування
позовної давності.

Позивачем доказів на підтвердження
поважності причин пропуску строку
позовної давності надано не було і на
такі він не посилався, вважає, що ним не
пропущений строк звернення до суду,
який необхідно обраховувати з часу
виплати страхового відшкодування, що
не відповідає змісту ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ст. 993 ЦК
України.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК
України у задоволенні позову до ПАТ
«УСК «Гарант-Авто» слід відмовити, у
зв'язку з чим рішення суду у зазначеній
частині підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» - Кірсанової Катерини
Олександрівни задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року в частині
вирішення позовних вимог до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» скасувати.

Ухвалити в справі в цій частині нове
рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«ГАРАНТ-АВТО» про відшкодування шкоди
в порядку регресу відмовити..

Рішення може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня проголошення шляхом подання
касаційної скарги до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: