Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1698/14-ц
Провадження № 2/553/800/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.12.2014м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Моторній М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Четверта Полтавська держана нотаріальна контора до ОСОБА_5 про визнання спільним майном подружжя квартири, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Четверта Полтавська державна нотаріальна контора звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 23.06.2014 року провадження у справі за даним позовом зупинялось до визначення та вступу правонаступників прав та обов'язків після смерті ОСОБА_3.

Згідно ухвали суду від 12.11.2014 року провадження у справі відновлено.

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог шляхом збільшення позовних вимог та просив визнати спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за померлою ОСОБА_6 та визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи у його відсутність, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Четвертою державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, проти уточнених позовних вимог не заперечували.

В судове засідання відповідач ОСОБА_7 не з'явився, оскільки останній на даний час відбуває покарання у Крюківській виправній колонії, але останній надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дана заява засудженого ОСОБА_5 засвідчена В.о. начальника установи Крюківської виправної колонії Мартинець С.В.

Суд, вислухавши позивача та його представника-адвоката ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 27 березня 2007 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_9, відповідач ОСОБА_5 придбав квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.12).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.04.2007 року, виданого КП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстрване за ОСОБА_5 ( а.с.14).

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_2 вказав, що дана квартира була придбана за час перебування відповідача ОСОБА_5 у шлюбі з ОСОБА_6.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції від 26 вересня 2003 року, так ОСОБА_5 та ОСОБА_6 26 вересня 2003 року зареєстрували шлюбу, про що здійснено актовий запис № 226 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_2, виданого 23 жовтня 1991 року, вданого відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського райвиконкому м. Полтави, батьками останнього вказані: батько- ОСОБА_5, мати - ОСОБА_6 ( а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 14 червня 2013 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, про що зроблений актовий запис № 954 (а.с. 10).

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку ( доходу).

Згідно Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визначено, що зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру часток співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2»

При цьому, даною постановою визначено, що визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлим суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 27-31 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

При розгляді справ про спадкування питання про частку у спільній сумісній власності подружжя вирішується із врахуванням офіційного тлумачення ч.1 ст. 61 СК, наданого у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 17-рп/2012 від 19.09.2012 року, яким встановлено, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути

будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту

(частина перша статті 61 Кодексу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним

з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга ст. 364 ЦК України).

Спадкування є іншим видом набуття особистої приватної власності кожного з подружжя. При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця ( статті 1218,1219 ЦК України. Тому у складі спадщини може перебувати будь-яке майно, крім прав та обов'язків, нерозривно пов'язаних з особою спадкодавця.

З наведених положень випливає, що власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Таким чином, зважаючи на наведені вище обставини та норми закону, які регулюють дані спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 придбана 27 березня 2007 року, є спільною сумісною власністю подружжя і належить батькам позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах і їх частки є рівними.

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до положення ст. 1261 ЦК України право на вказане спадкове майно після смерті ОСОБА_6 виникло у позивача сина померлої ОСОБА_1, сина померлої - ОСОБА_4, чоловіка померлої - ОСОБА_5 та матері померлої ОСОБА_3.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла, про що здійснено актовий запис № 117 ( а.с.41).

Поряд з цим, судом встановлено, що за заявою позивача ОСОБА_1, 17.12.2013 року у Четвертій Полтавській нотаріальній конторі за № 55491029 відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_6 ( а.с.19).

Згідно відповіді Четвертої державної нотаріальної контори від 03.04.2014 року № 580/08-14, вбачається, що відповідач ОСОБА_5 від належної частки в спадщині відмовився. Інших заяв про прийняття або відмови від прийняття спадщини у спадковій справі не має .

Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, а саме інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.11.2014року, наданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 спадкова справа на майно останньої, не заводилась ( а.с.66,67).

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ст.1261 ЦК України, позивач ОСОБА_1, є сином померлої ОСОБА_6 та являється спадкоємцем першої черги на спадкове майно останньої.

З зазначених вище обставин вбачається, що положення ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховували позивачі, відповідачем порушені.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 384, 1261, ЦК України, ст. 60 сімейного кодексу України, ст.ст. 10,11, 30 60, 61, 213-215 ЦПК України, , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Четверта Полтавська держана нотаріальна контора до ОСОБА_5 про визнання спільним майном подружжя квартири, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 складає 1/2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко