Ухвала

іменем україни

19 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Савченко В.О., Парінової І.К., Фаловської
І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права
власності на Ѕ частину жилого будинку,
поділ майна, яке є спільною сумісною
власністю та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 19 серпня 2013 року та
рішення апеляційного суду Сумської
області від 8 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання права власності на Ѕ частину
жилого будинку, поділ майна, яке є
спільною сумісною власністю.

Зазначав, що проживаючи з 2000 року із
відповідачкою однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, ними було придбано
жилий будинок АДРЕСА_1 за 15 тис. грн.,
право власності на який було
зареєстровано за відповідачкою.

У вересні 2003 року вони офіційно
зареєстрували шлюб.

Посилаючись на те, що у період з 2003 до 2009
року, перебуваючи у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5 ними за спільні кошти
було виконано ряд будівельно-ремонтних
робіт, у результати яких стан вказаного
будинку та присадибної ділянки значно
покращився та збільшилася їх ринкова
вартість, ОСОБА_4 на підставі ст. 62 СК
України просив визнати за ним право
власності на Ѕ частину спірного
будинку.

Крім того, ОСОБА_4 просив стягнути на
свою користь Ѕ частину вартості
придбаного за час спільного проживання
майна в сумі 13 600 грн., залишивши спільне
майно у користуванні відповідачки.

ОСОБА_5 заперечуючи проти позову,
звернулася до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_4 про поділ майна
подружжя.

Позовні вимоги мотивувала тим, що за
час спільного проживання з ОСОБА_4 ними
також було придбано автомобіль марки
ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_1,
вартістю 32 850 грн. та плазмовий
телевізор LCD, вартістю 5 150 грн.

Посилаючись на те, що вказане майно є
спільною сумісною власністю подружжя,
проте використовується ОСОБА_4
самостійно, ОСОБА_5 просила стягнути на
її користь 1/2 частину його вартості, а
саме 19 тис. грн.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 19 серпня 2013 року,
первісний позов задоволено, визнано
будинок АДРЕСА_1 спільним майном
подружжя та визнано за ОСОБА_4 право
власності на Ѕ частину вказаного
будинку.

Поділено спільно нажите у шлюбі майно.
Виділено ОСОБА_5 у власність спальний
гарнітур «Міленіум», вартістю 4 100 грн.,
холодильник «Атлант», вартістю 2 100 грн.,
пральну машину «Горєніє», вартістю 2 800
грн., диван, вартістю 1 100 грн.,
крісло-качалку, вартістю 350 грн.,
мікрохвильову піч, вартістю 750 грн.,
стіл-тумбу, вартістю 850 грн.,
радіотелефон «Панасонік», вартістю 150
грн., а всього на загальну суму 12 200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості Ѕ
частки вказаного майна в сумі 6 100 грн.

Зустрічний позов задоволено частково.

Поділено спільно нажите у шлюбі майно.
Виділено ОСОБА_4 у власність автомобіль
марки ВАЗ-2107, державний номер НОМЕР_1,
вартістю 32 850 грн. та телевізор LCD,
вартістю 4 479 грн. 63 коп., а всього на
загальну суму 37 329 грн. 63 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
грошову компенсацію вартості Ѕ частки
вказаного майна в сумі 17 632 грн.

Додатковим рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 19 серпня
2013 року вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 8 січня 2014 року зазначене
рішення районного суду в частині
визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ
частину жилого будинку скасовано й
позов в цій частині задоволено
частково, а саме визнано за ОСОБА_4
право власності на 1/5 частину будинку
АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
ухвалені у справі судові рішення в
частині визнання за позивачам права
власності на частину жилого будинку
скасувати, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні таких вимог ОСОБА_4

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання
про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи частково рішення суду
першої інстанції, апеляційний суд
виходив з того, що з урахуванням
виконаних сторонами ремонтних робіт та
вартості використаних для цього
матеріалів, унаслідок чого збільшилася
вартість спірного будинку, за
позивачем ОСОБА_4 має бути визнано
право власності на 1/5 частину жилого
будинку АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками, оскільки вони узгоджуються
з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив характер спірних
правовідносин й вірно застосував
положення ст. 62 СК України, й оцінивши
усі забрані у справі докази, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для частково
задоволення позову ОСОБА_4 в частині
визнання права власності на частину
жилого будинку.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 щодо
частково оскарження судових рішень на
увагу не заслуговують.

Матеріали витребуваної справи не
свідчать про те, що апеляційним судом
при розгляді даної справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для
скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення
апеляційного суду в частині визнання
за позивачем права власності на 1/5
частину спірного будинку ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, наведені у
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 8 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Савченко В.О.

Парінової І.К.

Фаловська І.М.