У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Закропивного О.В.,
Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко
В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Місто Банк»
до публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», ОСОБА_3 про звільнення
предмету іпотеки з-під арешту, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 29 травня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 2 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року публічне акціонерне
товариство «Місто Банк» (далі - ПАТ
«Місто Банк») звернулося до суду з
указаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що 23 березня 2007 року між ним
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір
на суму 33 600 доларів США. На
забезпечення виконання умов цього
договору сторони уклали договір
іпотеки нежитлового приміщення
АДРЕСА_1. На час посвідчення правочину
відповідно до даних Єдиного реєстру
заборон відчуження нерухомого майна та
Державного реєстру іпотек записи про
існування будь-яких обтяжень та
заборон по предмету іпотеки були
відсутні. У зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_3 умов кредитного
договору рішенням суду, що набрало
законної сили, стягнуто з останньої на
користь банка заборгованість у розмірі
230 882 грн 99 коп. та звернуто стягнення на
предмет іпотеки. Під час виконавчого
провадження стало відомо, що на
зазначений вище предмет іпотеки
накладено заборону відчуження на
користь ПАТ «Дельта Банк». Отже, у
зв'язку з існуванням обтяження та
заборони відчуження на вищевказане
майно передати предмет іпотеки на
реалізацію стало неможливим.

Посилаючись на зазначені обставини та
на те, що ПАТ «Місто Банк» має вищий
пріоритет на задоволення
кредиторських вимог, позивач просив
суд звільнити з-під арешту нежитлове
приміщення АДРЕСА_1

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 29 травня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 2 жовтня 2013 року, позов ПАТ «Місто
Банк» задоволено. Звільнено з-під
арешту нежитлове приміщення АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати зазначені судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам Закону судові
рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, задовольняючи позов,
виходив із того, що накладенням арешту
на майно відповідача ОСОБА_3, передане
позивачу в іпотеку, на підставі
договору іпотеки, порушуються вимоги
ст. ст. 3, 7, 12, 33 Закону України «Про
іпотеку», що перешкоджає його
пріоритетному праву на звернення
стягнення на іпотечне майно з метою
задоволення його кредитних вимог.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна.

Судами установлено, що 23 березня 2007
року між комерційним банком
товариством з обмеженою
відповідальністю «Місто Банк» та
ОСОБА_3 укладено договір про надання
споживчого кредиту на суму 33 600
доларів США строком до 23 березня 2012
року.

З метою забезпечення кредитних
зобов'язань ОСОБА_3 23 березня 2007 року
між нею та банком укладено іпотечний
договір, згідно якого вона передала в
іпотеку нежитлове приміщення АДРЕСА_1
про що того ж дня приватним нотаріусом
Алчевського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 внесено реєстраційний
запис до державного реєстру іпотек та
накладено заборону на відчуження
зазначеного в договорі нерухомого
майна.

На підставі виконавчого листа,
виданого 16 березня 2010 року Алчевським
міським судом Луганської області,
державним виконавцем ВДВС Алчевського
міського управління Луганської
області 17 травня 2010 року відкрито
виконавче провадження про звернення
стягнення на предмет іпотеки:
нежитлове приміщення АДРЕСА_1

Під час виконавчого провадження ПАТ
«Місто Банк» стало відомо, що 3 березня
2008 року приватним нотаріусом
Алчевського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 внесено запис про
заборону відчуження майна, переданого
ОСОБА_3 в іпотеку, а саме: нежитлового
приміщення АДРЕСА_1

З витягу з Єдиного реєстру заборон на
відчуження об'єктів нерухомого майна
та Державного реєстру іпотек
вбачається, що зазначена заборона на
відчуження нерухомого майна була
внесена приватним нотаріусом 26 травня
2006 року та вилучена 17 червня 2006 року на
підставі листа банку від 2 квітня 2008
року № 15/10.

Заперечуючи проти позову, ПАТ «Дельта
Банк» вказував, що 24 травня 2006 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрпромбанк» (далі -
ТОВ «Укрпромбанк») та малим
підприємством «Тім» (далі - МП
«Тім») укладено кредитний договір,
згідно якого МТ «Тім» надано кредит у
розмірі 460 тис. грн строком до 20 травня
2008 року. На забезпечення кредитних
зобов'язань 24 травня 2006 року між ТОВ
«Укрпромбанк» та ОСОБА_3 укладено
договір іпотеки, відповідно до якого
предметом іпотеки є нерухоме майно -
нежитлове приміщення АДРЕСА_1

12 березня 2011 року між ТОВ «Укрпромбанк»
та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір
про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк»
у рахунок погашення заборгованості,
відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк»
набув права вимоги по кредитних та
забезпечувальних договорах.

Ухвалюючи рішення, суди дійшли
передчасного висновку про те, що ПАТ
«Місто Банк» має вищий пріоритет на
задоволення своїх кредиторських вимог
у порівнянні з ПАТ «Дельта Банк» у
зв'язку з тим, що це право виникло та
було зареєстровано раніше за ПАТ
«Укрпромбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про іпотеку» обтяження нерухомого
майна іпотекою підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
законодавством. У разі недотримання
цієї умови іпотечний договір є дійсним,
але вимога іпотекодержателя не набуває
пріоритету відносно зареєстрованих
прав чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані
права та вимоги на нерухоме майно
підлягають задоволенню згідно з їх
пріоритетом - у черговості їх державної
реєстрації.

24 травня 2006 року приватним нотаріусом
Алчевського міського нотаріального
округу Луганської області ОСОБА_5
внесено відомості до Єдиного реєстру
заборон на відчуження об'єктів
нерухомого майна та Державного реєстру
іпотек про обтяження нерухомого майна
у зв'язку із укладенням між ТОВ
«Укрпромбанк» та ОСОБА_3 договору
іпотеки від 24 травня 2006 року.

Однак із зазначених витягів
убачається, що 17 жовтня 2006 року запис
про заборону відчуження нерухомого
майна було вилучено на підставі листа
банку від 12 жовтня 2006 року № 15/10 та
повторно внесено 3 квітня 2008 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, не надав оцінку усім доказам,
зібраним у справі, не врахував, що запис
про заборону відчуження нежитлового
приміщення, переданого в іпотеку за
іпотечним договором від 24 травня 2006
року, зроблено державним нотаріусом 24
травня 2006 року, тобто до укладення
іпотечного договору від 23 березня 2007
року та внесення реєстраційного запису
про обтяження нерухомого майна.

Крім того, суди не звернули увагу на те,
що постановою Алчевського міського
суду Луганської області від 8 листопада
2011 року встановлено, що вилучення
відомостей з Державного реєстру іпотек
та Єдиного реєстру заборон на
відчуження об'єктів нерухомого майна,
внесених за договором іпотеки від 24
травня 2006 року приватним нотаріусом
Алчевського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 було здійснено на
підставі підробного документа - заяви
ТОВ «Укрпромбанк» за № 15/10 від 12 жовтня
2006 року.

Також слід зауважити, що обраний
позивачем спосіб захисту свого
порушеного права шляхом звільнення
предмету іпотеки з-під арешту не
відповідає обставинам справи, оскільки
на предмет іпотеки накладався не арешт,
а обтяження.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення судом процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом не встановлені,
а оскаржувані рішення не відповідають
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості, що в силу
ст. 338 ЦПК України є підставою для їх
скасування із передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Рішення Алчевського міського суду
Луганської області від 29 травня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 2 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко