печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І.
В.,

при секретарі - Іванові Г. Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод в реалізації права власності
та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в
реалізації права власності та вселення
в квартиру АДРЕСА_1. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що вона та відповідач
ОСОБА_2 є співвласниками спірного
жилого приміщення, але відповідачі
перешкоджають їй у вільному
користуванні спільним майном, що
змушує позивача звернутись з позовом
до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала та просила
його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов не визнала,
зазначаючи, що відповідачами не
чиняться перешкоди позивачу у
користуванні квартирою і тому
відсутній предмет спору.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явилась, про час розгляду справи
повідомлялась судом належним чином,
про причини неявки суд не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, допитавши
свідка, дослідивши письмові докази у
справі, вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачу ОСОБА_1 на праві власності
належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1,
відповідно до договору дарування,
посвідченого 29.10.1999р. приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.8-9).
Відповідно до договору купівлі-продажу
від 27.08.1993р. ОСОБА_2 належала 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-7). В судовому
засіданні представником відповідача
ОСОБА_3 було надано договір дарування
частини спірної квартири, відповідно
до якого ОСОБА_2 подарувала сину ОСОБА_3
належну їй частку спірної квартири 11
травня 2004р.

Отже, спірна квартира АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної
часткової власності. Частиною 1 ст.358 ЦК
України передбачено, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Обгрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилалась
на те, що вона не може вільно
користуватись належною їй власністю,
оскільки перебуваючи в Києві і маючи
намір проживати в своїй квартирі, вона
не змогла тупи потрапити, оскільки
двері квартири були зачинені, на
дзвінки ніхто не відповідав.
Заперечення представника відповідача
про відсутність предмета спору, не
можуть бути підставою для відмови
позивачу у задоволенні позову,
оскільки вона вважає, що її права як
співвласника квартири порушуються,
крім того, під час знаходження справи в
провадженні суду відповідачі мали
можливість врегулювати спір мирним
шляхом, але не зробили цього.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_5 повідомив суду, що
його донька - позивач у справі проживає
у Великобританії, але має у власності
частину квартири АДРЕСА_1. В 2013р. вона з
онукою приїздила в Київ, про її приїзд
він повідомив сина ОСОБА_3, але в своїй
квартирі вона проживати не змогла,
оскільки у неї не було можливості туди
потрапити і змушена була проживати в
готелі. Оскільки донька має намір
лікувати дитину в Києві і їй необхідно
житло для проживання, вона змушена в
судовому порядку захищати свої права.

Правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб, що визначено ч.1 ст.316 ЦК
України. Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном - ч.1 ст.317 ЦК
України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном. Отже, позивач ОСОБА_1 як
співвласник спірної квартири має право
на користування нею і тому її позовні
вимоги про зобов»язання відповідача
ОСОБА_3 не чинити перешкоди у
користуванні квартирою АДРЕСА_1 та її
вселення в спірне жиле приміщення
підлягають задоволенню. Суд не вбачає
підстав для покладення будь-яких
зобов»язань на відповідача ОСОБА_2,
оскільки як було з»ясовано під час
судового розгляду, вона вже не є
власником частини спірної квартири.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 316, 317, 358, 391 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 121, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод в реалізації права
власності та вселення - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) не чинити ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_2) в квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І. В. Литвинова