Справа № 583/4843/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого
Плотникова Н.Б.

при секретарі
Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Охтирка
справу за позовом

Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2013 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в якому просить суд стягнути з
відповідача на користь АТ «Дельта
Банк» заборгованість по кредитному
договору на загальну суму 16 817,77 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 24.10.2007 року
між ТОВ «Комерційний банк «Дельта»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк», та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 005-18983-241007, згідно п.
1.2 якого банк відкрив відповідачу
картковий рахунок НОМЕР_1 в гривні,
випустив та надав йому як держателю
платіжну картку, ПІН-код до картки,
зобов'язався здійснювати
обслуговування Держателя картки на
умовах, викладених в Тарифному пакеті
Visa класичний, що міститься в Додатку №
1 до договору, та в Правилах здійснення
операцій за картковими рахунками. Банк
надав відповідачеві як держателю
кредит шляхом відкриття
відновлювальної відкличної кредитної
лінії на підставі п. 1.3 договору, який
передбачає відкриття кредитної лінії
на загальну суму 30 000 грн. та на день
укладання кредитного договору
встановив ліміт кредитної лінії на
рахунку у розмірі 2000 грн. Умовами
кредитного договору передбачено, що
банк самостійно один раз на місяць може
змінювати розмір ліміту кредитної
лінії в межах кредитної лінії без
складення додаткової угоди сторонами.
Відповідно до п. 1.5 кредитного договору
кредитні кошти та власні кошти
Держателя картки використовуються
для розрахунків за товари чи послуги,
придбані у суб'єктів господарювання,
зняття готівки, виконання зобов'язань
перед банком за договором та вчинення
інших операцій, передбачених
договором. Відповідно до п. 2.1 договору
моментом надання банком кредиту є день
здійснення операції за допомогою
картки або день утримання платежів за
умови відсутності на рахунку власних
коштів держателя. Відповідач
зобов'язаний щомісяця у строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення частини суми заборгованості
за кредитною лінією, а також
здійснювати погашення в повному обсязі
заборгованості за овердрафтом, яка
виникла за попередній звітний місяць,
сплачувати всю суму процентів,
нарахованих за користування
кредитною лінією та/або овердрафтом за
попередній звітний місяць, та всю суму
пені, нарахованої за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати заборгованості за
кредитною лінією та/або овердрафтом
та процентів за користування
кредитною лінією та/або овердрафтом. В
п. 2.13 договору держатель доручив банку
здійснювати договірне списання
грошових коштів з рахунку в рахунок
погашення сум заборгованості за
кредитним договором. Позичальник
взятих на себе зобов'язань за кредитним
договором не виконує, була повідомлена
банком про виникнення заборгованості
по оплаті передбачених договором
платежів. Станом на 20.10.2013 року за
ОСОБА_1 рахується заборгованість на
загальну суму 16817,77 грн., яку позивач
просив стягнути з відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Відповідачка в
судовому засіданні проти позову
заперечувала та просила відмовити в
задоволенні позову у звязку з
пропуском позовної давності.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення представника позивача та
відповідачки, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 24.10.2007 року між
ТОВ «КБ «Дельта Банк»
(правонаступником якого є - ПАТ «Дельта
Банк») та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 005-18983-241007 на
відкриття карткового рахунку та
обслуговування платіжної картки
(а.с.5-6).

Відповідно до анкети позичальника, яка
є невід'ємною частиною договору, строк
дії картки - 12 місяців (а.с. 10).

Відповідно до п. 1.2 Статуту Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
банк є правонаступником Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Комерційний банк «Дельта», яке набуло
статусу юридичної особи з моменту
внесення 14 лютого 2006 року запису до
Єдиного держаного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.
15-16).

Згідно п. 1.2 Договору банк відкриває
відповідачу картковий рахунок №
0281 в національній валюті - гривні,
випускає та надає платіжну картку та
ПІН - код до картки, здійснює
обслуговування держателя платіжної
картки на умовах, викладених в
тарифному пакеті Visa Класичний, та
умовах, викладених в Правилах
здійснення операцій за картковими
рахунками. Банк відкрив відповідачу
відновлювану відкличну кредитну лінію
на загальну суму 30000 грн. з
встановленням кредитного ліміту в сумі
2000,00 грн. (п. 1.3 Договору), яку відповідач
використовує для розрахунків за товари
чи послуги, зняття готівки, виконання
держателем своїх зобов'язань перед
банком за договором, та вчинення інших
операцій, передбачених договором (п. 1.5
Договору).

Відповідно до п. 1.4 договору
кредитування рахунку в межах кредитної
лінії здійснюється протягом 364
календарних днів. Кожна наступна
кредитна лінія надається після спливу
строку надання попередньої, на умовах,
погоджених сторонами у цьому договорі,
та не потребує підписання додаткових
угод.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що
держатель доручає банку здійснювати
договірне списання грошових коштів з
рахунку в рахунок погашення сум
заборгованості, яка виникає за цим
договором та/або кредитними
договорами, укладеним сторонами, в тому
числі плати за надані банком послуги з
розрахунково-касового обслуговування
у розмірі та строки передбачені
Правилами та Тарифами.

Відповідач згідно п. 3.6 Договору
зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення частини суми заборгованості
у вигляді Обовязкового мінімального
платежу (ОМП), складовї якого
зазначаються в Тарифах. Обовязковими
складовими ОМП є частка погашення
заборгованості, Овердрафт та
прострочена заборгованість попередніх
періодів.

Пункт 5.1 договору передбачає, що з
підписанням цього договору держатель
засвідчує, що він ознайомлений з
Правилами, Тарифами та погоджується
вважати їх обов'язковими для
застосування до відносин, які виникли
на підставі цього договору.

Відповідно до Тарифів визначений
обов'язковий мінімальний щомісячний
платіж, який включає, зокрема, частку
обовязкового погашення тіла кредиту - 7%
від суми використаних коштів станом на
день розрахунку (а.с.7-8).

Всього внаслідок неналежного
виконання відповідачем зобов'язань за
кредитним договором щодо своєчасного
повернення кредиту та сплати відсотків
за користування грошовими коштами
станом на 20.10.2013 року заборгованість
ОСОБА_1 за кредитним договором, яку
просив стягнути банк, склала 16 817, 77
грн., з яких: 3993,21 грн. - тіло кредиту, 4883,96
грн. - відсотки, 7940,60 грн. - комісія.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Позикодавець має право на
отримання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором або законом.

Частина 1 статті 1049 та частина 2 статті
1050 ЦК України передбачають, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами ( з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статі 1048 цього Кодексу.

Однак під час розгляду справи у суді 27
січня 2014 року відповідачка ОСОБА_1
подала до суду заяву про застосування
строку позовної давності.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування своїх доводів
представник Банку посилається на
положення п. 5.2 Договору, відповідно до
якого Договір набуває чинності з дати
його укладання Сторонами та діє до
повного виконання Сторонами
зобов'язань за цим договором.

Проте з такими доводами
представника Банку погодитись не
можна, так як вони не ґрунтуються на
законі. Зокрема.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України).

Відповідно до положень Цивільного
кодексу України :

ст. 256 ЦК - позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу

ст. 257 ЦК України встановлена загальна
позовна давність, тривалістю у три
роки.

ст. 260 ЦК - позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок
обчислення позовної давності не може
бути змінений за домовленістю сторін.

ст. 266 ЦК - зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо);

ст. 267 ЦК - позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. 4. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. 5. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

При вирішенні питання щодо початку
перебігу позовної давності у спірних
правовідносинах суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 261 ЦК перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. 5. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Відповідно до умов п. 3.6 укладеного
сторонами Договору - Держатель картки
зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені Правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
складові якого зазначаються в Тарифах.
Обов'язковими складовими
обов'язкового мінімального платежу є
частка погашення заборгованості,
Овердрафт та прострочена
заборгованість попередніх періодів. В
залежності від умов Тарифів до складу
обов'язкового мінімального платежу
можуть включатися інші платежі.

Правилами здійснення операцій за
картковими рахунками, відкритими
фізичними особами передбачено:

5.8. Термін повного погашення
заборгованості до 15-го числа (включно)
місяця, що слідує за місяцем закінчення
строку дії Картки.

5.9. Погашення заборгованості за
Рахунком з встановленою Кредитною
лінією здійснюється:

5.9.1. шляхом внесення Держателем на
Рахунок готівкових коштів;

5.9.2. шляхом безготівкового
перерахування коштів на Рахунок.

5.10. Держатель зобов'язаний щомісячно до
15-го числа місяця, що слідує за місяцем
виникнення заборгованості сплачувати
обов'язковий мінімальний платіж (ОМП),
який складається з платежу від суми
заборгованості за Кредитною лінією,
яка виникла за попередній звітний
місяць (розмір платежу визначається
Тарифами Банку), нарахованих процентів
за обслуговування кредитного залишку,
а також здійснювати погашення в
повному обсязі заборгованості за
Овердрафтом, у випадку його виникнення
за попередній звітний місяць, всю суму
пені, яка нарахована за попередній
звітний місяць у разі порушення
строків сплати. Сума коштів, що
підлягає погашенню, вказується у
Виписці.

п. 5.13 У разі, якщо прострочена
заборгованість на Рахунку не була
погашена до передостаннього дня
місяця, наступного за місяцем
виникнення простроченої
заборгованості, строк надання
Кредитної лінії, зазначений в Договорі,
достроково припиняється, а Картка стає
неактивною до моменту повного
розрахунку Держателя за наявною
заборгованістю перед Банком.

Відповідно до наданого Банком
розрахунку, у зв'язку із порушенням
зобов'язань за договором, які
відповідачка не стала виконувати з 18
березня 2010 року, станом на 20 жовтня 2013
року позивач нарахував заборгованість
в розмірі 16817,77 грн. (а.с.13-14).

З розрахунку вбачається, що остання
операція по рахунку банку
відповідачкою була здійснена 17.03.2010
року (а.с.13).

Таким чином, оскільки свої зобов'язання
по сплаті встановлених платежів
відповідачка не стала виконувати з
18.03.2010 року, то відповідно до ч.5 ст.261 ЦК
України, п. 3.6 договору та п. 5.13 Правил
право звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості у позивача
виникло з 16.04.2010 року.

Названа дата є початком перебігу
позовної давності, тобто строку, у
межах якого Банк має звернутись з
позовом до суду за захистом свого
порушеного цивільного права у судовому
порядку.

Таким чином вбачається, що трьохрічний
строк, передбачений ст. 257 ЦК України
для захисту Банком свого порушеного
права шляхом звернення з позовом до
суду, закінчився 16 квітня 2013 року.

До суду ж з даним позовом позивач ПАТ
«Дельта Банк» звернувся 18.12.2013 року,
тобто з пропуском позовної давності на
8 місяців.

Крім того, слід зазначити також і
наступне. Строк дії картки сплив у
жовтні 2010 року. Банк не надав доказів
про те, що після названої дати
автоматично перевипускав наступну
картку. В той же час п.4.4. Правил
передбачається, що - Картка автоматично
перевипускається на той самий строк та
діє на умовах, визначених дим Договором
тільки у разі наявності руху коштів по
картковому рахунку Держателя протягом
останніх трьох місяців дії Картки; а п.
3.4.4. Правил - Банк має право відмовити у
випуску Картки, продовженні строку її
дії або не випускати додаткові Картки
без обґрунтування причин, такого
рішення, якщо таке продовження/випуск
суперечить чинному законодавству
України або може призвести до
фінансових збитків/погіршення іміджу
Банку.

Відповідно до п.5.8. Правил, який
передбачає, що термін повного
погашення заборгованості до 15-го числа
(включно) місяця, що слідує за місяцем
закінчення строку дії Картки, - можна
зробити висновок про те, що термін
повного погашення заборгованості по
останній Картці відповідачки був до 15
листопада 2010 року.

Крім того, згідно роз'яснення, які
містяться в ч. 2 п. 31 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року
№5, згідно яких, враховуючи положення п.
7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку з цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Законом України від 1 грудня 2005 року №
3161-1У «Про внесення змін до Закону
України «Про захист прав споживачів»,
який набрав чинності з 13 січня 2006 року,
Закон України «Про захист прав
споживачів» викладено в новій
редакції.

З цього часу абзац перший та пункт 7
абзацу другого частини 11 статті 11
вказаного Закону («Права споживача в
разі придбання ним продукції в кредит»)
передбачають, що якщо кредитодавець у
позасудовому порядку або до судового
провадження звертається з вимогою про
повернення споживчого кредиту або
погашення іншого боргового
зобов'язання споживача, кредитодавець
не може у будь-який спосіб вимагати
будь-якої плати або винагороди від
споживача за таке звернення. При цьому
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Верховний Суд України в постанові
від 20 листопада 2013 року у цивільній
справі №6-126цс13 висловив правову
позицію, обов'язкову для всіх судів
України відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України, згідно якої пункт 7 частини
11 статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

В постанові Верховного Суду України
від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13)
висловлена позиція, згідно якої у
випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
зазначене вище правило застосовується
й до додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Виходячи з вищевикладеного суд вважає,
що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по кредитному договору №005-18983-241007 від
24.10.2007 року в сумі 16 817,77 грн. слід
залишити без задоволення у зв'язку з
пропуском позовної давності.

На підставі викладеного, ст. ст. 251, 256, 257,
260, 261, 266, 267, 526, 530, 625, 1054 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по кредитному договору №005-18983-241007 від
24.10.2007 року в сумі 16 817,77 грн. - залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Охтирський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Плотникова Н.Б.