АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7732/14 Справа № 204/3211/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нізік О. В. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

10 листопада 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Макарова М.О.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2014 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Алуштинського міського управління юстиції АР Крим про оголошення ОСОБА_3 померлим , -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим, просила зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Алуштинського міського управління юстиції АР Крим внести відомості про його смерть.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2014 року в задоволенні вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити її вимоги.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 7 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про оголошення ОСОБА_3- відчима, померлим, просила зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Алуштинського міського управління юстиції АР Крим внести відомості про смерть ОСОБА_3(а.с.2-3).

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, мати заявника, перебували у зареєстрованому шлюбі.

Довідкою Алуштинського МВ ГУМВС України в АР Крим від 29 липня 2011 року підтверджується, що ОСОБА_3, який мешкав у АДРЕСА_1, 26 грудня 2010 року пішов з дому та не повернувся. Заходами пошуку до теперішнього часу місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено (а.с.10).

Згідно вимог ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Частиною 3 ст.46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до вимог ч.4 ст.46 ЦК України порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що заява про оголошення особи померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

За ст.247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Частиною 3 ст.235 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що заявник не надала суду доказів, передбачених ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження заявлених вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відмову ОСОБА_2 у їх задоволенні.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального, процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Посилання в апеляційній скарзі , як на доказ та підтвердження заявлених вимог на рішення Алуштинського міського суду АР Крим від 19 квітня 2012 року, яким визнано ОСОБА_3 безвісно відсутнім з 1 січня 2011 року, необґрунтоване, оскільки предметом судового розгляду є заява про оголошення його померлим. Заявник не надала суду доказів, що у місці постійного проживання ОСОБА_3 немає відомостей про місце його перебування протягом трьох років згідно вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доводи скарги про наявність в матеріалах справи довідки Алуштинського МВ ГУМВС України в АР Крим від 29 липня 2011 року, якою підтверджується, що ОСОБА_3, який мешкав у АДРЕСА_1, 26 грудня 2010 року пішов з дому та не повернувся, а заходами пошуку до теперішнього часу місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено(а.с.10), не можуть бути підставою для скасування судового рішення та задоволення заявлених вимог, оскільки вказана довідка сама по собі без надання інших доказів, не є достатнім доказом для вирішення питання про оголошення померлим за заявою датованою травнем 2014 року.

Інші доводи скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать встановленим обставинам і матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм надана належна оцінка, справа розглянута у межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обгрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Макаров М.О.