АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/894/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пономаренко В. В. УХВАЛА
24 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Пономаренко В. В. суддів
Вишня Н. В. , Ювшин В. І. при
секретаріБражнюк О.В. за участю:
позивача ОСОБА_6
представника позивача ОСОБА_7
відповідача ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 18 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_8, третя особа: Орган опіки та
піклування Черкаської міської ради,
про визначення місця проживання
в с т а н о в и л а :
У вересні 2013 року позивачка звернулась
до суду із вказаним позовом, мотивуючи
свої позовні вимоги тим, що вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у
них народилась дочка ОСОБА_9. У зв'язку
із суттєвим погіршенням подружніх
стосунків 05.09.2007 року шлюб між
сторонами було розірвано. Протягом
всього часу дочка проживала з
позивачкою, відповідач фактично не
приймав участі у вихованні дитини.
У травні 2013 року ОСОБА_8 самовільно
забрав дочку з місця проживання
позивачки та повідомив її, що тепер
дитина буде проживати разом з ним.
З метою вирішення питання позасудовим
шляхом вона зверталась до Органу опіки
та піклування Черкаської міської ради
із заявою про визначення місця
проживання дитини, який без детального
вивчення всіх суттєвих для даної
справи фактів та обставин рекомендував
визначити місце проживання
неповнолітньої дитини разом з батьком.
ОСОБА_6 вважає, що вказаний висновок
органу опіки та піклування суперечить
інтересам дитини, тому просила суд
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом
з матір'ю ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 18 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на те, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про відмову в задоволенні
апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення відповідає.

Судом встановлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають дочку ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

07 вересня 2007 року шлюб між сторонами
було розірвано (а.с. 11), з того часу дочка
сторін проживала з позивачкою. Даний
факт сторонами не оспорюється.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 04 грудня 2007 року
зобов'язано ОСОБА_6 надавати дочку
ОСОБА_9 для зустрічей щонеділі з 10 год.
до 18 год. за місцем постійного
проживання ОСОБА_8 (а.с. 12).

18 травня 2013 року відповідач ОСОБА_8 без
відому позивачки змінив місце
проживання дочки сторін, та повідомив,
що остання буде проживати з ним.

Органу опіки та піклування м. Черкаси у
своєму висновку № 352/30-02-47 від 13.08.2013
року вказує на те, що вважає за доцільне
визначити місце проживання
малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
батьком ОСОБА_8 (а.с. 27-28).

З вказаного висновку вбачається, що
орган опіки та піклування при його
складенні врахував бажання дитини про
місце свого проживання з батьком.

Статтею 171 СК України передбачено, що
дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами
сім'ї, посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном. Суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

Положеннями ст. ст. 31, 32 ЦК України
визначено поняття малолітньої особи,
яка не досягла 14 років, та
неповнолітньої особи у віці від 14 до 18
років.

Відповідно до положень ст. ст. 160, 161 СК
України та роз'яснень, що містяться в п.
18 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21 грудня 2007 р. N 11 "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" при
вирішенні спору про місце проживання
дитини належить звертати особливу
увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із
батьків вона бажає проживати.

Згідно до ч.2 ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка досягла десяти
років, визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо
батьки проживають окремо, місце
проживання дитини, яка досягла
чотирнадцяти років, визначається нею
самою.

Згідно до ч.2 ст.29 ЦК України, фізична
особа, яка досягла чотирнадцяти років,
вільно обирає собі місце проживання, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

На час ухвалення рішення у справі судом
першої інстанції, дочці сторін, які
проживають окремо - ОСОБА_9 виповнилось
14 років, тому самою дитиною
визначається її місце проживання.

З висновку органу опіки та піклування
вбачається, що малолітня на той час
ОСОБА_9 у своїй письмовій заяві від
21.05.2013 року та на засіданні комісії з
питань захисту прав дитини 07.08.2013 року
висловлювала бажання проживати разом з
батьком ОСОБА_8 (а.с. 27-28).

Своє бажання ОСОБА_9 підтвердила і в
судовому засіданні під час
апеляційного розгляду справи.

Враховуючи наведене, оскільки
неповнолітня дитина сторін висловила
бажання проживати разом з батьком -
відповідачем ОСОБА_8, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що позов ОСОБА_6 задоволенню не
підлягає.

За таких обставин, оскільки рішення
суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим, скасуванню чи зміні не
підлягає, тому колегія суддів
апеляційну скаргу відхиляє, а рішення
суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 18 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя
особа: Орган опіки та піклування
Черкаської міської ради, про
визначення місця проживання дитини -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після
проголошення але може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :