Справа № 464/5349/13
Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/1874/14
Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого судді - Берези В.І.,
суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за
участю секретаря судового засідання:
Брикайло М.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 25 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «АСКА», Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Львівській області
про стягнення страхових сум
(відшкодування шкоди),-

в с т а н о
в и л а:

оскаржуваним рішенням в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2,
просить таке скасувати, постановити
нове про задоволення позовних вимог.

Обгрунтовує апеляційну скаргу тим, що
прийняте рішення є необґрунтованим,
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального
права.

Зазначає про те, що на виконання
Порядку та умов страхування посадових
осіб органів державної податкової
служби 03.08.2011 року між Приватним
акціонерним товариством «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА» та
Державною податковою адміністрацією
України, правонаступником якої є
Міністерство доходів і зборів України,
був укладений договір про надання
послуг з страхування посадових осіб
органів державної податкової служби
України. Відповідно до п. 1.1 Договору,
Виконавець зобов'язується у 2012 році
надати Замовнику послуги з
обов'язкового соціального страхування
посадових осіб органів державної
податкової служби України, зазначені в
Порядку та умовах обов'язкового
державного особистого страхування
посадових осіб органів державної
податкової служби.

Страхові випадки визначаються саме
відповідними положеннями Порядку як
актом законодавства.

25.12.2012 року згідно з платіжним
дорученням №6001 ПАТ «УАСК АСКА»
виплатило їй належну страхову суму в
розмірі 58 183, 27 грн. (з урахуванням
послуг банку) шляхом перерахування
вказаної суми на мій розрахунковий
рахунок, відкритий у ПАТ «УкрсоцБанк»
№0006 із зазначенням призначення
платежу: «Мед. Страх. Возм. По дог. 3126676
от 29.10.12 к/с 2980 ОСОБА_2
ИНННОМЕР_1=57607,2 усл 6=567,07 без ПДВ».
Відповідачем 1 не заперечувалось те, що
її інвалідність відноситься до
страхових випадків та обов`язок сплати
страхового платежу відповідно до
Договору.

Вподальшому довідкою Міжрайонної
спеціалізованої кардіологічної МСЕК №
2 Львівського обласного Центру МСЕК про
результати визначення ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках застрахованого від 06.02.2013р.
серії ЛВА-3 № 013395 встановлено, що
ступінь втрати нею професійної
працездатності становить у відсотках
70%, що було встановлено у зв'язку із
запитом ЛОДПС № 41/0/11-13/10/04-0018 від 03.01.2013
року. Підстава: акт № 374/8 огляду МСЕК.

Тому, зазначає, різниця у процентному
співвідношенні ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках застрахованого на момент
подання заяви від 12.12.2011 р. про виплату
страхової суми (ступень втрати
професійної працездатності у
відсотках застрахованого становив
сорок п'ять %) та станом на 21.11.2012 року
(ступень втрати професійної
працездатності у відсотках
застрахованого вже становив сімдесять
%) - різниця становить 25 %, а відтак,
розмір належної до виплати страхової
суми з урахуванням виплаченої належної
страхової суми (виходячи із сорока
п'яти % ступеня втрати професійної
працездатності) становить згідно
розрахунку (5*12*2 133,60*70%) = 89 611,20грн.)-(5*12*2
133.60*45%)= 57 607.20 грн.)= 32 004 грн.

Саме цю різницю у 25 % як збільшений
ступінь втрати працездатності мав
стягнути суд солідарно з Приватного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія АСКА», Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Міндоходів у Львівській
області.

В судове засідання апеляційної
інстанції позивач - апелянт не
з`явилась, хоч була належним чином
повідомлена про розгляд справи,
поважних причин неявки не підтвердила,
тому справу розглянуто у її
відсутності. Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника Міндоходів і зборів
України, яка заперечила апеляційну
скаргу, перевіривши матеріали справи,
межі і доводи апеляційної скарги,
письмові заперечення на апеляційну
скаргу ПАТ «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА», колегія
суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач працювала в органах державної
податкової служби Львівської області з
01.04.1994 року по 27.11.2012 року та звільнена з
посади завідувача сектору взаємодії із
засобами масової інформації та
громадськістю ДПІ у Залізничному
районі Львівської області.

29.10.2012 року між ПАТ «УАСК «АСКА»
(страховик) та Державною податковою
службою України (страхувальник) був
укладений договір СТД № 3126676 про
закупівлю послуг зі страхування
посадових осіб державної податкової
служби України.

Відповідно до умов пункту 1.1. договору,
його предметом є закупівля послуг з
обов'язкового соціального страхування
(страхування посадових осіб органів
державної податкової служби України)
відповідно до Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 03.06.1994 року № 349.

Згідно з довідкою МСЕК №2 позивачці
встановлено III групу інвалідності
внаслідок загального захворювання.
Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-3 № 011634
їй визначено ступінь втрати
працездатності в розмірі 45 %. 25.12.2012
року згідно з платіжним дорученням №
6001 ПАТ «УАСК «АСКА» виплатило належну
їй страхову суму в розмірі 58183, 27 грн.

21.11.2012 року Міжрайонною
спеціалізованою кардіологічною МСЕК
№2 за результатами повторного огляду
позивачці встановлено ІІ групу
інвалідності, причина інвалідності -
загальне захворювання, інвалідність
встановлена на строк до 01.12.2013 року,
дата чергового переогляду - 21.11.2013 року.

На заяву позивачки про виплату їй
різниці між ступенем втрати
працездатності у відсотках
застрахованого, встановленого станом
на 12.12.2011 року та 21.11.2012 року, котра
становить 25 % страхового відшкодування,
відповідачем ПАТ «УАСК «АСКА» 11.04.2013
року було відмовлено, оскільки станом
на 28.12.2012 року страхові платежі, що були
перераховані страховику, повністю
використані для виплат страхових сум
застрахованим особам та повідомлено,
що у страховій виплаті відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції зазначив про те, що
причиною інвалідності ОСОБА_2 є
загальне захворювання, що
стверджується довідкою Міжрайонної
спеціалізованої кардіологічної МСЕК
№2. Під загальним захворюванням
розуміються всі випадки настання
тимчасової непрацездатності, крім
трудового каліцтва, професійного
захворювання, інвалідності з
дитинства.

Тому зробив висновок що за відсутності
доказів в підтвердження обставин щодо
встановлення II гр. інвалідності у
зв'язку з виконанням службових
обов'язків, відсутня пряма залежність
встановлення групи інвалідності
позивачки саме в результаті виконання
нею цих службових обов'язків.

Крім того, досліджуючи обставини щодо
правомірності відмови у виплаті
різниці страхової суми та відмовляючи
у позовних вимогах позивача, вказав
про те, що відповідач ПАТ «УАСК АСКА»
на час звернення позивача щодо виплати
страхового відшкодування отримані
від ДПС України для виплати страхові
суми були повністю вичерпані. Через
відсутність коштів на спеціальному
рахунку відповідач надіслав ДПС
України листа № 712-22/19, яким повернув
органу державної податкової служби
справи на виплату страхового
відшкодування за договором, у тому
числі справу позивача, посилаючись на
п. 6.3.8. договору, у якому зазначено, що
страховик зобов'язаний припинити
прийом документів на виплату страхових
сум у разі використання сплачених
страхових платежів, визначених п. 3.1
цього договору, про що повідомити
страхувальника.

На виконання умов договору ПАТ «УАСК
«АСКА» здійснило застрахованим особам
страхові виплати на суму 3 542 290, 36 грн.,
що складає 94% від суми отриманих
страхових платежів за договором та
підтверджується платіжними
дорученнями.

Тому, зробив висновок про відсутність
підстав для виплати різниці страхового
відшкодування.

З висновком суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів.

За змістом ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

За змістом ч. 1 ст. 999 Цивільного кодексу
України, законом може бути
встановлений обов'язок юридичної особи
бути страхувальником життя, здоров'я,
майна або відповідальності перед
іншими особами за свій .рахунок чи за
рахунок заінтересованої особи
(обов'язкове страхування).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»,
посадові особи органів державної
податкової служби підлягають
обов'язковому державному особистому
страхуванню за рахунок коштів
державного бюджету на випадок загибелі
або смерті на суму десятирічної
заробітної плати за їх останньою
посадою, а в разі поранення, контузії,
травми або каліцтва, захворювання чи
інвалідності, що сталися у зв'язку з
виконанням службових обов'язків, у
розмірі від шестимісячної до
п'ятирічної заробітної плати за їх
останньою посадою (залежно від ступеня
втрати працездатності). Порядок та
умови страхування посадових осіб
органів державної податкової служби
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

При вирішенні питання виплати
страхового відшкодування за
обов'язковим державним особистим
страхуванням посадових осіб органів
державної податкової служби в разі
настання інвалідності посадової особи,
підлягає доведенню той факт, що
інвалідність сталася у зв'язку з
виконанням службових обов'язків.

Ступінь обмеження життєдіяльності
осіб, що звертаються для встановлення
інвалідності, група інвалідності,
причини і час її настання, професія, з
якою пов'язане ушкодження а також
ступінь втрати професійної
працездатності (у відсотках)
працівників, які одержали ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням ними
трудових обов'язків, визначаються
шляхом проведення медико-соціальної
експертизи.

Відповідно до п. 26 Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317,
причинами інвалідності є: загальне
захворювання, інвалідність з
дитинства, нещасний випадок на
виробництві (трудове каліцтво чи, інше
ушкодження здоров'я); професійне
захворювання; поранення, контузії,
каліцтва, захворювання.

Відповідно до пп. «б» п. 5 Порядку та
умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.06.1994 року № 349,
страховик виплачує страхові суми у
разі втрати застрахованим
працездатності в результаті поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, що
сталися під час виконання службових
обов'язків.

За правилом ч. 4 ст. 4 Цивільного кодексу
України, якщо постанова Кабінету
Міністрів України суперечить
положенням цього Кодексу або іншого
закону, застосовуються відповідні
положення цього Кодексу або іншого
закону.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, формулювання «під час
виконання службових обов'язків»,
наведене в Порядку та умовах
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби, не
значить, що для виплати страхової суми
достатньо наявності тієї обставини,
щоб втрата застрахованим
працездатності в результаті поранення,
контузії, травми або каліцтва,
захворювання чи інвалідності, настала
в період роботи в органах державної
податкової служби, оскільки нормою ст.18
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» чітко визначено, що
така подія повинна статися у зв'язку з
виконанням службових обов'язків.

Матеріали справи не містять жодних
доказів, що встановлена в подальшому
друга група інвалідності позивача з
причин загального захворювання
пов`язана з виконанням службових
обовя`зків.

Як встановлено, правовідносини між
Державною податковою службою України,
як страхувальником, та ПАТ «УАСК
«АСКА», як страховиком, виникли на
підставі договору про закупівлю послуг
з обов'язкового соціального
страхування.

Відповідач ПАТ «УАСК «АСКА», як
страховик, несе зобов'язання по виплаті
страхових сум застрахованим особам
виключно в межах укладеного із
страхувальником договору та сплаченої
суми страхових платежів.

Згідно із ст. 991 ЦК України, страховик
має право відмовитися від здійснення
страхової виплати у разі наявності
підстав, встановлених законом.
Договором страхування можуть бути
передбачені також інші підстави для
відмови здійснити страхову виплату,
якщо це не суперечить закону. Рішення
страховика про відмову здійснити
страхову виплату повідомляється
страхувальникові у письмовій формі з
обгрунтуванням причин відмови.

При цьому, як зазначено у Порядку і
умовавх обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби,
обов'язкове державне особисте
страхування (далі - обов'язкове
страхування) посадових осіб органів
державної податкової служби
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

У пункті 4 Порядку зазначено, що кошти,
яких не вистачає на виплату страхових
сум,доплачуються страхувальником, яким
згідно із договором страхування є
Державна податкова служба України.

Згідно з п.10.2. Договору, зобов'язання
ПАТ «УАСК «АСКА» по виплаті страхового
відшкодування розповсюджується на
страхові випадки, що сталися у проміжок
часу з 03.08.2008 року по 31.12.2012 року або до
повного виконання страховиком вимог
пункту 6.3.8. договору.

Пунктом 6.3.8. договору визначено, що
виконавець зобов'язаний припинити
прийом документів на страхові виплати
у разі повного використання сплачених
страхових платежів, визначених п. 3.1.
договору, про що повідомити замовника.

Згідно з п. 6.3.6. договору, виконавець
зобов'язаний здійснювати страхові
виплати за умови надходження на
спеціальний рахунок виконавця
страхових платежів у розмірах,
необхідних для проведення страхових
виплат.

У відповідності до п. 6.4.4. договору,
виконавець має право відмовити у
страхових виплатах застрахованому або
спадкоємцю в разі повного вичерпання
на спеціальному рахунку виконавця
сплачених страхових платежів,
визначених в п. 3.1 цього договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, ціна цього
договору відповідно до протоколу
погодження договірної ціни (додаток 1
до цього договору) становить 3 768 394,00
грн.

У відповідності до п. 5.4. договору,
страхові виплати за цим договором не
можуть перевищувати 94% від суми
отриманих страхових платежів за цим
договором.

Згідно з п. 6.1.3. договору, 6% складають
витрати ПАТ «УАСК АСКА» на проведення
страхування.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору ПАТ «УАСК
«АСКА» здійснило застрахованим особам
страхові виплати на суму 3 542 290, 36 грн.,
що складає 94% від суми отриманих
страхових платежів за договором та
підтверджується платіжними
дорученнями.

Судом встановлено, що відповідач ПАТ
«УАСК АСКА» на час звернення позивача
вдруге щодо виплати страхового
відшкодування, отримані від ДПС
України для виплати страхових сум
вичерпав, що підтверджується і
звітом про використання коштів,
перерахованих ДПА України ПАТ «УАСУ
АСКА» станом на 31.12.2012 року (строк дії
укладеного договору) . У даному звіті
вказано і про проведену виплату
позивачу у розмірі 45% (по першому
зверненні в межах дії строку договору)
/а.с.76/.

Встановлено, що через відсутність
коштів на спеціальному рахунку,
відповідач надіслав ДПС України листа
№ 712-22/19, яким повернув органу державної
податкової служби справи на виплату
страхового відшкодування за договором,
у тому числі справу позивача,
посилаючись на п. 6.3.8. договору, у якому
зазначено, що страховик зобов'язаний
припинити прийом документів на виплату
страхових сум у разі використання
сплачених страхових платежів,
визначених п. 3.1 цього договору, про що
повідомити страхувальника.

Як видно з заяви позивача, адресованої
керівнику ПрАТ «УАСК «АСКА» /а.с.55/, про
виплату різниці між ступенем втрати
профпрацездатності у відсотках, а саме
виплати 25%, з такою заявою позивач
звернулась 14.03.2013 року.

Згідно з п. 10.2 договору про надання
послуг з страхування посадових осіб
органів ДПС України зобов'язання ПАТ
«УАСК «АСКА» по виплаті страхового
відшкодування розповсюджується на
страхові випадки, що сталися у проміжок
часу з 03.08.2008 по 31.12.2012 року або до
повного виконання страховиком вимог
пункту 6.3.8. договору. Пунктом 6.3.8.
договору визначено, що виконавець
зобов'язаний припинити прийом
документів на страхові виплати у разі
повного використання сплачених
страхових платежів, визначених п. 3.1.
договору, про що повідомити замовника,
та відповідачами зазначені положення
договору дотримані, виплати
страхового відшкодування після
закінчення терміну договору та
використаних страхових платежів
чинним законодавством не
передбачена, відтак, підстав для
виплати оспорюваних сум не існувало.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дав вірну оцінку доказам по
справі та ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.ст.
313,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 25 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскарженою
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Береза В.І.

Судді:
Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.