АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/609/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 45 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. РІШЕННЯ
05 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Охріменко Н. І. суддів
Захарова А. Ф. , Скіць М. І. при
секретарі Рибасюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Маньківського районного суду
Черкаської області від 17 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
треті особи: Маньківська селищна рада,
прокуратура Маньківського району, ПП
"ОСОБА_8" про усунення перешкод у
здійсненні права власності,
відновлення меж земельної ділянки та
зобов'язання вчинити дії,
в с т а н о в и л а :
04 листопада 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_6 треті особи:
Маньківська селищна рада, прокуратура
Маньківського району, ПП "ОСОБА_8" про
усунення перешкод у здійсненні права
власності, відновлення меж земельної
ділянки та зобов'язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що згідно свідоцтва про право
власності на житловий будинок від
19.02.1974 року виданого Маньківської
селищною радою, позивач є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями і спорудами за адресою
АДРЕСА_1. Присадибна земельна ділянка
за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0871 га,
належить позивачу на підставі
державного акту серії ЯЕ № 113973,
виданого 30.08.2007 року, і передана
позивачу для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд згідно
рішення Маньківської селищної ради від
11.05.2007 року № 14-13. Ще при виготовленні
державного акту було обміряно та
передано дану земельну ділянку згідно
прийнятого рішення органу місцевого
самоврядування, який має та мав право
на передачу у власність землі. Ще до
виготовлення позивачу державного акта
та приватизації землі між позивачем та
відповідачем, який проживає по
сусідству, постійно виникали
непорозуміння відносно меж суміжних
земельних ділянок. У зв'язку з цим за
участі представників уповноваженого
власника землі - Маньківської селищної
ради проводились обстеження земельної
ділянки із складанням відповідних
актів від 12.09.2006 року від 04.05.2007 року з
рекомендаціями виготовити державні
акти на землю, що дозволить кінцево
закріпити межові знаки. Позивач
виготовив державний акт, в процесі
виготовлення державного акту земельну
ділянку було обміряно, межові знаки
встановлено. Позивач також зазначав,
що відповідач після цього самовільно
порушив визначені межі, виготовив
паркан і встановив його на свій розсуд.
19.09.2012 року позивач звернувся до
землевпорядної організації для
виділення в натурі на місцевості
земельної ділянки, тобто провести
знову встановлення межових знаків
згідно державного акту. Обміри було
проведено, межові знаки визначено і
підтверджено, що відповідач свій
паркан влаштував на земельній ділянці
позивача. Відповідач підписувати акт
про перенесення в натуру меж земельної
ділянки відмовився, в зв'язку з чим
позивач змушений звертатись до суду з
даним позовом.

Рішенням Маньківського районного суду
Черкаської області від 17 січня 2014 року
позов задоволено частково.

Відновлено межі відносно земельної
ділянки ОСОБА_7 за кадастровим номером
:01:002:0435 АДРЕСА_1 згідно
кадастрового плану, технічної
документації із землеустрою, акту
виносу межової лінії від 17.12.2013 року та
плану-схеми.

Зобов'язано ОСОБА_6 узгодити межі
відносно земельної ділянки ОСОБА_7 за
кадастровим номером :01:002:0435
АДРЕСА_1 згідно кадастрового плану,
технічної документації із землеустрою,
акту виносу межової лінії від 17.12.2013
року та плану-схеми.

Зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у
здійсненні ОСОБА_7 права власності,
зокрема перенести свій паркан з
земельної ділянки ОСОБА_7 і встановити
його по лінії межових знаків земельної
ділянки за кадастровим номером
:01:002:0435 АДРЕСА_1 згідно
кадастрового плану, технічної
документації із землеустрою, акту
виносу межової лінії від 17.12.2013 року та
плану-схеми.

Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити перешкод у
відновленні меж земельної ділянки
ОСОБА_7 за кадастровим номером
:01:002:0435 АДРЕСА_1 згідно
кадастрового плану, технічної
документації із землеустрою, акту
виносу межової лінії від 17.12.2013 року та
плану-схеми.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7
сплачений судовий збір в розмірі 229,40
грн., витрати на правову допомогу в сумі
400 грн., та витрати, понесені попередньо
на оплату робіт по виділенні в натурі
на місцевості меж земельної ділянки в
сумі 550 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням,
відповідач ОСОБА_6 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на незаконність рішення
суду першої інстанції, ухвалення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення Маньківського районного суду
Черкаської області від 17 січня 2014 року
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову відмовити, поскільки жодним
наявним в матеріалах справи доказом не
передбачено, що ним порушена межова
лінія з сусідом ОСОБА_7 та що він
встановив паркан на території
,належній позивачу. Відповідач також
зазначав, що користувався земельною
ділянкою в тих межах і в тому порядку,
які перейшли до нього від попередніх
власників.

Заслухавши суддю-доповідача,
відповідача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення виходячи з
наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_7, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідно до акту виносу
межової лінії від 17.12.2013 року було
відновлено межові лінії між садибами
позивача та відповідача і
рекомендовано встановити паркан
відповідно до винесеної в натурі (на
місцевості) межової лінії Маньківським
ДЗК, тобто фактично підтвердився той
факт, що відповідачем порушені межі
земельної ділянки позивача, тому позов
в частині відновлення межі земельної
ділянки позивача, узгодження меж
земельних ділянок сторін, усунення
перешкод у здійсненні права власності
позивача його земельною ділянкою та
зобов'язання відповідача не чинити
перешкод у відновленні меж земельної
ділянки позивача підлягає до повного
задоволення. Щодо позовних вимог
відносно того, щоб зобов'язати
відповідача не чинити перешкод у
користуванні та здійсненні права
власності позивачем його земельною
ділянкою, то в цій частині позову суд
першої інстанції відмовив, оскільки
вважає, що суд не може передбачити на
майбутнє даних дій відповідача, чи буде
він чинити перешкоди позивачу у
користуванні його земельною ділянкою
чи ні.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак, дане рішення суду вказаним
вимогам не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що згідно
свідоцтва про право власності на
житловий будинок від 19.02.1974 року
виданого Маньківської селищною радою
депутатів трудящихся, позивач є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами
АДРЕСА_1. Присадибна земельна ділянка
АДРЕСА_1 площею 0,0871 га, належить
позивачу на підставі державного акту
серії ЯЕ № 113973, виданого 30.08.2007 року і
передана позивачу для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд згідно
рішення Маньківської селищної ради від
11.05.2007 року № 14-13.

При виготовленні державного акту
позивачу було обміряно та передано
дану земельну ділянку згідно
прийнятого рішення органу місцевого
самоврядування, який має право на
передачу у власність землі.

Попередньо, ще до виготовлення
позивачу державного акта та
приватизації землі між позивачем та
відповідачем, який проживає по
сусідству, постійно виникали
непорозуміння відносно меж суміжних
земельних ділянок. У зв'язку з цим за
участі представників уповноваженого
власника землі - Маньківської селищної
ради проводились обстеження земельної
ділянки із складанням відповідних
актів від 12.09.2006 року від 04.05.2007 року з
рекомендаціями виготовити державні
акти на землю, що дозволить кінцево
закріпити межові знаки.

Позивач виготовив державний акт,
земельну ділянку позивачу обміряно
було в процедурі виготовлення
державного акту, межові знаки
встановлено.

Відповідач державний акт на земельну
ділянку, розміщену по вул.. Садовій 13 не
виготовляв.

За заявою позивача відповідно до акту
про перенесення в натуру меж земельної
ділянки від 19 вересня 2012 року позивачу
повторно встановлені межові знаки
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку (а.с.14).

Відповідач підписувати акт про
перенесення в натуру меж земельної
ділянки від 19 вересня 2012 року
відмовився.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники
та землекористувачі земельних ділянок
зобов'язані співпрацювати при
вчиненні дій, спрямованих на
забезпечення прав на землю кожного з
них та використання цих ділянок із
запровадженням і додержанням
прогресивних технологій вирощування
сільськогосподарських культур та
охорони земель (обмін земельних
ділянок, раціональна організація
територій, дотримання сівозмін,
встановлення, зберігання межових
знаків тощо).

Згідно роз'яснень, викладених у п.7
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 16.04.2004 року «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

В силу ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК
України власник земельної ділянки має
право вимагати усунення будь-яких
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження майном.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту (с.16 ЦК
України).

Відповідно до акту виносу межової
лінії від 17.12.2013 року та плану-схеми
комісією створеною згідно ухвали
Маньківського районного суду від 09.12.2013
року в складі представника
Маньківської селищної ради,
представника ПП "ОСОБА_8", за участю
позивача, відповідача, представника
прокуратури Маньківського району було
відновлено межові лінії між садибами
позивача та відповідача і
рекомендовано встановити паркан
відповідно до винесеної в натурі (на
місцевості) межової лінії Маньківським
ДЗК (а.с. 51). Суд першої інстанції
посилався саме на цей доказ, що
підтверджує виготовлення та
встановлення паркану відповідачем на
території земельної ділянки, що
належить позивачу. Між тим факт
спорудження та наявність паркану
вказаним актом та план-схемою не
підтверджується. В акті та план-схемі
зазначено, що межову лінію перетинає:
верх дерев'яної прибудови на 0,48 м, верх
гаража на 0,43 м з однієї сторони та на 0,54
м - з іншої, низ гаража на 0,22 м. Про
існування паркану між суміжними
домоволодіннями в акті та план-схемі
не зазначено. На схемі зазначена
межова лінія відповідно до державного
акту та прибудови, які перетинають
межову лінію. Розміщення паркану
побудованого відповідачем, який
згідно рішення суду підлягає
перенесенню, ні в акті, ні в план-схемі
не зазначене.

Крім того, маються розходження щодо
довжини межової лінії між сторонами, що
-зазначена в план-схемі (а.с.52), яка
становить 29,15м (1,42+6,05+4.31+5,67+11,7) та в
державному акті. (а.с.13), де довжина
межової лінії становить 29,60 м.

Інших доказів, про встановлення
відповідачем паркану на земельній
ділянці позивача, що свідчать про
наявність перешкод у здійсненні його
права власності земельною ділянкою,
позивач не навів.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи межові знаки встановлювались
двічі - в 2007 р. та 2012 р., дані про
перечення межових знаків в матеріалах
справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
суду першої інстанції не може
залишатись в силі, так як при його
ухваленні судом допущено порушення
норм матеріального права, що
відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є
обов'язковою підставою для скасування
рішення суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_6 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню та необхідно
ухвалити нове рішенняё яким в позові
відмовити.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду
Черкаської області від 17 січня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
треті особи: Маньківська селищна рада,
прокуратура Маньківського району, ПП
"ОСОБА_8" про усунення перешкод у
здійсненні права власності,
відновлення меж земельної ділянки та
зобов'язання вчинити дії скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :