АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №212/7047/14-ц
Провадження 22-ц/774/ 2377/К/14
інстанції Борис О.Н.
Категорія № 26 (І)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Зубакової В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційні
скарги ОСОБА_3, який діє в інтересах
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 22
жовтня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства ««Центральний
гірничо-збагачувальний комбінат»» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю працівника внаслідок
професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року позивачі
звернулися до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Центральний гірничо-збагачувальний
комбінат»» (надалі - ПАТ "ЦГЗК") та
просили суд стягнути з відповідача на
їхню користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди у зв'язку зі смертю
батька внаслідок професійного
захворювання по 280 000 грн. кожному.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 22 жовтня 2014
року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ ««ЦГЗК»» на
їхню користь моральну шкоду у розмірі
по 15 000 гривень кожному без утримання
податку та обов'язкових платежів,
розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
який діє в інтересах позивача ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про зміну рішення суду
першої інстанції в частині розміру
суми відшкодування моральної шкоди,
просить збільшити його до 280000 грн.

Зокрема, ОСОБА_3 посилається на те, що
розмір суми відшкодування моральної
шкоди у зв'язку зі смертю батька
внаслідок професійного захворювання,
яка підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача ОСОБА_4, є
заниженим, його визначено судом без
урахування конституційних принципів
та роз'яснень п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року ««Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»».

На думку ОСОБА_3, який діє в інтересах
позивача ОСОБА_4, судом не взято до
уваги тривалість праці батька позивача
в умовах впливу шкідливих факторів, те,
що професійне захворювання у батька
позивача, яке стало причиною його
смерті, виникло з вини відповідача, як
роботодавця, та незворотність
негативних наслідків, які настали для
ОСОБА_4 у зв'язку зі смертю батька.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в
інтересах позивача ОСОБА_5, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, ставить
питання про зміну рішення суду першої
інстанції в частині розміру суми
відшкодування моральної шкоди, просить
збільшити його до 280000 грн.

Зокрема, ОСОБА_3 посилається на те, що
розмір суми відшкодування моральної
шкоди у зв'язку зі смертю батька
внаслідок професійного захворювання,
яка підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача ОСОБА_5, є
заниженим, його визначено судом без
урахування конституційних принципів
та роз'яснень п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року ««Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди»».

На думку ОСОБА_3, який діє в інтересах
позивача ОСОБА_5, судом не взято до
уваги тривалість праці батька позивача
в умовах впливу шкідливих факторів, те,
що професійне захворювання у батька
позивача, яке стало причиною його
смерті, виникло з вини відповідача, як
роботодавця, та незворотність
негативних наслідків, які настали для
ОСОБА_5 у зв'язку зі смертю батька.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_4
та ОСОБА_5 є синами ОСОБА_6, який з
вересня 1969 року по лютий 2007 року
працював на різних посадах у
структурних підрозділах відповідача
ПАТ ««ЦГЗК»».

Відповідно до акту №14 розслідування
хронічного професійного захворювання
від 12 грудня 2006 року, причиною
професійного захворювання батька
позивачів ОСОБА_6 було визнано
багаторічну роботу в умовах впливу
запиленості повітря робочої зони, що
перевищувала ГДК.

Пунктом 19 Акту встановлено, що особами,
які порушили законодавство про охорону
праці, в тому числі, є керівництво
Глеюватського кар'єру ВАТ
««Центральний ГЗК»» під час роботи
батька позивачів.

Згідно свідоцтва про смерть,
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачів ОСОБА_6
помер.

Відповідно до довідки серії ДНА №000204
від 16 травня 2008 року, розширена
експертна комісія №2 встановила
причинний зв'язок смерті батька
позивачів ОСОБА_6 з професійним
захворюванням, встановленим у 2006 році.

Внаслідок смерті батька позивачам
завдано моральної шкоди, яка полягає в
наступному: вони втратила батька, якого
дуже любили, звістка про смерть
призвела до того, що вони тривалий час
перебували у напруженому психічному
стані, адже залишилися без підтримки у
житті, при цьому моральні переживання з
приводу втрати рідної людини,
незважаючи на достатньо тривалий строк
з дня його смерті, тривають до
теперішнього часу.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
наявності вини відповідача ПАТ
««ЦГЗК»» у спричиненні моральної шкоди
позивачам у зв'язку зі смертю їхнього
батька, а також наявності причинного
зв'язку між шкодою та протиправними
діяннями відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП
України забезпечення безпечних і
нешкідливих умов праці покладається на
власника або уповноважений ним орган.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка завдала,
за наявності її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна
шкода полягає у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Внаслідок смерті батька позивачам
завдано моральну шкоду, яка полягає у
тому, що вони втратила батька, якого
дуже любили, вони залишилися без
підтримки у житті, переживали моральні
переживання з приводу втрати рідної
людини, незважаючи на достатньо
тривалий строк з дня смерті батька,
моральні страждання тривають до
теперішнього часу.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо
спричинення позивачам неправомірними
діями відповідача ПАТ ««ЦГЗК»»
моральної шкоди є правильним.

При визначенні розміру сум
відшкодування моральної шкоди,
стягнутої з ПАТ ««ЦГЗК»» на користь
позивачів, судом, на думку колегії
суддів, у повній мірі враховані
положення п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р., з
подальшими змінами, «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
відповідно до якого розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідачів та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Колегія суддів вважає, що при
визначенні розміру сум відшкодування
моральної шкоди у зв'язку зі смертю
батька внаслідок професійного
захворювання, які підлягають стягненню
з відповідача на користь позивачів,
судом першої інстанції було
встановлено всі обставини по справі,
дано їм належну правову оцінку,
враховано істотність вимушених змін у
життєвих стосунках позивачів у зв'язку
зі смертю їхнього батька, наслідки, що
наступили.

Тому доводи апеляційних скарг щодо
неправильного визначення розміру суми
відшкодування моральної шкоди не
беруться до уваги колегією суддів з
вищенаведених підстав.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3,
який діє в інтересах позивачів, не
підлягають задоволенню, а рішення суду
на підставі ст.308 ЦПК України повинно
бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 22 жовтня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: