АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 608/2129/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Квятковська Л.Й. Провадження
№ 22-ц/789/216/14 Доповідач - Фащевська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровського М. В., Гурзеля І.
В.,

при секретарі - Беська С.В.

з участю - представників ОСОБА_1
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Чортківського районного
суду від 20 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
спростування недостовірної
інформації,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_1 про спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди в сумі
5000 грн. Позивач вказав, що
відповідачем розповсюджено щодо нього
недостовірну інформацію, а саме: що в
червні 2012 року при здачі документів для
участі в конкурсі на заміщення
вакантної посади державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Чортківського районного управління
юстиції він не повідомив про свою
судимість. У зв'язку з цим, щодо нього
було розпочато повторну перевірку його
біографії та достовірності поданих ним
у червні 2012 року документів.

З моменту повторної перевірки, як
зазначив позивач, він почав себе
погано почувати, нервуватись,
погіршились відносини з близькими йому
людьми, у зв'язку з чим після звернення
його в поліклініку центральної
комунальної районної лікарні, лікарем
йому було діагностовано захворювання:
невротичний синдром та призначено
відповідне лікування.

Посилаючись на те, що такими діями
відповідача принижено його честь та
гідність, спричинено моральну шкоду,
позивач просив задовольнити його
вимоги.

Рішенням Чортківського
районного суду від 20 грудня 2013 року
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
спростування недостовірної інформації
задоволено частково. Визнано
недостовірною розповсюджену
інформацію ОСОБА_1 про ОСОБА_4 в червні
2012 року при здачі ним документів для
участі в конкурсі на заміщення
вакантної посади державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Чортківського районного управління
юстиції про те, що він повідомив про
себе недостовірні дані, що раніше був
засуджений та є судимим.

Зобов'язано ОСОБА_1 спростувати
поширену ним щодо ОСОБА_4 недостовірну
інформацію шляхом направлення листа
Міністру юстиції України.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 1000
грн. моральної шкоди та 229,40 понесених
ним судових витрат. В решті позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення Чортківського
районного суду від 20 грудня 2013 року та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що вказане рішення є
незаконним та необгрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що суттєво порушує його права.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи,
зазначені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення суду не відповідає.

Задовольняючи частково позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 розповсюдив щодо ОСОБА_4
недостовірну інформацію Міністру
Юстиції України та іншим державним
органам, щодо факту притягнення
останнього до кримінальної
відповідальності та його судимості,
чим принизив честь і гідність та
зіпсував ділову репутацію позивача.

Однак такий висновок суду не
відповідає вимогам закону та
встановленим обставинам по справі, а
тому рішення суду підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення відповідно
до вимог ст.309 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 12.07.2013 року
звернувся із заявою до Міністра
юстиції України, в якій повідомляв, що
ОСОБА_4, прийнятий у відділ ДВС
Чортківського районного управління
юстиції на посаду державного
виконавця, при подачі документів скрив
факт притягнення його до кримінальної
відповідальності за вчинення умисного
злочину за ст.368 КК України - одержання
хабаря, в зв'язку з чим не може бути
призначений на посаду державного
виконавця. Даний факт стверджується
відповідною заявою та не заперечується
відповідачем.

Згідно Довідки Управління ІАЗ УМВСУ в
Тернопільській області ОСОБА_4
вважається таким, що судимості немає і
в розшуку не перебуває.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична
особа, особисті немайнові права якої
порушено внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
спростування недостовірної
інформації.

Згідно положень ст. 40 Конституції
України та з урахуванням висновків,
викладених у Рішенні Конституційного
Суду України від 10 квітня 2003 року №
8-рп/2003 (справа про поширення
відомостей), усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов"язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

У випадку, коли особа звертається
до зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову про спростування
недостовірної інформації, оскільки у
такому випадку має місце реалізація
особою конституційного права, а не
поширення недостовірної інформації.

Не можна застосовувати правила
ст.277 ЦК України у випадку, коли особа
звертається до суду, іншого
правоохоронного чи державного органу,
організації, наділених відповідно до
закону владними повноваженнями,
(наприклад, до виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради,
органів прокуратури, міліції), із
заявою про неправомірні дії іншої
особи, якщо цей орган чи організація
наділені владними повноваженнями щодо
поновлення законності у відповідних
відносинах чи застосування
передбачених законом санкцій до
правопорушника. Таке звернення для
вирішення спору, поновлення прав чи
захист законних інтересів або для
поновлення законності не є поширенням
відомостей, як це розуміється у ст. 277 ЦК
України.

Пленум Верховного Суду України у
своїй постанові № 1 від 27 лютого 2009 року
"Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи" роз'яснив,
що відповідно до статті 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобовязані розглянути звернення і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

У випадку, коли особа звертається до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції, а не поширення
недостовірної інформації.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_4
вбачається, що предметом його
звернення до суду є відомості, які були
викладені відповідачем ОСОБА_1 у заяві
до Міністра Юстиції України про факт
притягнення ОСОБА_4 до кримінальної
відповідальності та його судимості.

Таким чином, заява ОСОБА_1 була
адресована Міністру Юстиції України
щодо незаконного прийняття на роботу
ОСОБА_4 у відділ ДВС Чортківського
управління юстиції на посаду
державного виконавця, як до
державного органу, який компетентний
перевірити таку інформацію. Таким
чином такі дії відповідача, були
реалізацією ним конституційного
права, передбаченого статтею 40
Конституції України, а не поширенням
недостовірної інформації, яка мала на
меті принизити честь, гідність чи
ділову репутацію позивача.

Відомості, викладені у
вищезазначеній заяві відповідача до
громадськості чи окремих громадян не
доводились. Позивачем не було доведено
і в судовому засіданні не було здобуто
доказів повторності звернення
відповідача з аналогічними заявами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди
необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Чортківського районного
суду від 20 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення яким в позові
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.Є. Фащевська