У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

19 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Касьяна О.П.,
Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Зимноводівської сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області про встановлення факту та
визнання права власності на спадкове
майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 01 червня 2013
року та рішення апеляційного суду
Львівської області від 26 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер
її брат ОСОБА_6, який являвся
власником 43/100 частини приватного
будинку по АДРЕСА_1. 16.11.1981 року ОСОБА_6
склав заповіт, за яким все своє майно
заповів позивачці. При зверненні до
нотаріальної контори з заявою про
оформлення спадщини, їй було
відмовлено, з причин відсутності
правовстановлюючих документів на
зазначену частину житлового будинку.

Враховуючи вказане, позивачка просила
встановити факт належності ОСОБА_6 з
30.12.1980 року, після його розлучення з
ОСОБА_7 та поділу майна за рішенням
суду, 43/100 частини будинку за вказаною
адресою, а також визнати за нею право
власності на дане нерухоме майно в
порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_6

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 01
червня 2013 року, позов було задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_6 з 30.12.1980
року, після розлучення з ОСОБА_7 та
поділу майна за рішенням
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 30.12.1980 року,
належали на праві приватної власності
43/100 частини будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4, як спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_6, право
власності на 43/100 частини будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 26 грудня 2013 року,
рішення суду першої інстанції було
змінено, ухвалено у справі нове
рішення, яким позов було задоволено.
Визнано за ОСОБА_4, як спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_6, право
власності на 36/100 частини будинку
АДРЕСА_1. В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені судові рішення,
мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, докази та обставини, на які
посилається заявник, були предметом
дослідження апеляційного суду і при їх
дослідженні та встановленні судом
дотримані норми процесуального та
матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 26 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун О.П. Касьян О.В. Кафідова