Справа № 640/8906/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.

при секретарі - Газіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до
Харківської міської ради про
встановлення факту та визнання права
власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Харківської міської ради про перегляд
рішення Київського районного суду м.
Харкова від 29.02.2012 р., яким в задоволені
її позовних вимог до Харківської
міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 8-ї ХДНК,
третя особа ОСОБА_4 про визнання
юридичного факту та визнання права на
спадкування за законом у четверту
чергу в порядку ст. 1223, ст. 1264 ЦК України,
яким відмовлено, за нововиявленими
обставинами.

Ухвалою Київського районного суду
м.Харкова від 24.05.2013 року заяву ОСОБА_1
задоволено. Рішення Київського
районного суду м. Харкова від 29.02.2012 р.,
за її позовом до Харківської міської
ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 8-ї ХДНК, третя
особа ОСОБА_4 про визнання юридичного
факту та визнання права на спадкування
за законом у четверту чергу , скасовано.

У судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позов, просили
його задовольнити. При цьому
посилаючись на те, що в 1986 році
позивачка познайомилась з ОСОБА_5, яка
працювала разом з нею на Південній
залізниці в м.Харкові.. 3 того ж часу
вони стали дружити сім'ями.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік ОСОБА_5 -
ОСОБА_6, та вона залишилася сама, дітей
вони не мали, а родичів в них не було і
вона почувала себе дуже самотньою.
ОСОБА_5 дуже важко переживала смерть
чоловіка i стала часто хворіти, за
проханням ОСОБА_5 вона переїхала жити
до неї, щоб належним чином піклуватися
про неї та її здоров'я. Вона перевезла в
червні 2001 р. до квартири АДРЕСА_1, яка
належала ОСОБА_5 yci свої речі та з того
часу, почала проживати з покійною
ОСОБА_5 однією родиною. Позивачка за нею
доглядала, надавала матеріальну
допомогу, сплачувала комунальні
послуги за квартиру, допомагали
утримувати житло у належному
технічному та санітарному стані,
допомагала в побуті та по медичному
обслуговуванню, придбавала їй ліки,
доглядала в лікарні, так як після
повторного інсульту ОСОБА_5
потребувала стороннього догляду,
придбавала одяг, їжу та все інше,
необхідне для життєдіяльності, а також
щоденно доглядала за її собакою. При
знаходженні у лікарні ОСОБА_1 також
постійно знаходилась поруч з ОСОБА_5,
придбавала ліки, допомагала медичному
персоналу доглядати за нею.

В 2006 році позивачка придбала покійній
ОСОБА_5 мобільний телефон для зручності
спілкування.

В 2006 poці на ім'я ОСОБА_1 був укладений
договір з ЗАТ "Київстар" на
користування контрактним мобільним
номером, де зазначалася адреса для
надіслання кореспонденції: АДРЕСА_1, що
також підтверджує її постійне місце
проживания саме за цією адресою разом з
померлою.

Померлою була видана позивачці
довіреність бути її представником у ХФ
АБ "Експрес-Банк", яка дає право
подавати та отримати заяви, документи,
скрізь за неї розписуватися, одержати
пластикову платіжну картку i
виконувати yci інші дії, пов'язані з
виконання цієї довіреності. Також
отримувалася від імені ОСОБА_5 пенсія в
«Державному ощадному банку України»,
оскільки стан її здоров'я не дозволяв
їй цього робити самостійно.

19.09.2005 року у ОСОБА_5 стався інсульт i
вона потрапила до лікарні. Весь час
перебування ОСОБА_5 в лікарні ОСОБА_1
постійно до неї навідувалася,
оплачувала лікування та витрати на
медикаменти. Коли ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_5 померла позивачка її поховала
та оплатила yci видатки, які необхідні
були (влаштувала поминки, встановила
ритуальний пам'ятник).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5. Після
її смерті залишилося спадкове майно:
трикімнатна квартира загальною площею
74,8 кв. метрiв, яка належала покійній на
пpaвi приватної власності за адресою:
АДРЕСА_1.

Спадкоємців у померлої не було,
спадщину ніхто не прийняв.

За час життя ОСОБА_5 наполягала, щоб
ОСОБА_1 жила з нею, щоб не залишала її
насамоті, постійно казала, що свою
квартиру вона залишить позивачці.
ОСОБА_5 передала ОСОБА_1 усі свої
особисті документи та
правовстановлюючі документи на
квартиру. ОСОБА_5 фактично передала
мені у власність своє житло. Після того,
як позивачка забрала ОСОБА_5 після
інсульту з лікарні у жовтні 2005 року,
покійна вже з трудом розмовляла та не
могла сама себе утримувати і доглядати
самостійно за собою. Стан здоров'я
ОСОБА_5 був дуже важкий, а самопочуття
могло змінитися декілька разів на день
не на найкраще, тож я допомагала їй
виключно з почуттів родинності і
вимушена була більш ніж п'ять років
проживати з покійною та доглядати.

ОСОБА_5 перебувала на диспансерному
обліку в Південноміській поліклініці з
діагнозом, який був наслідком
ішемічного інсульту та виключав
можливість самостійно повністю себе
утримувати і передбачав встановлення
інвалідності, що вбачається з листа
Південгоміської лікарні від 02.03.2013 р.
Крім того, як виявилось покійна
відмовилась від проходження
обстеження МСЕК і встановлення
інвалідності, щоб не втратити пенсію по
втраті годувальника.

Представник відповідача проти позову
заперечувала, надавши письмові
заперечення, за тих підстав, що ОСОБА_1
перебуває у шлюбі і не має підстав для
встановлення факту проживання однією
сім'єю з покійною і спадкування у
четверту чергу.

Суд вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи
встановив наступні обставини і
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1, працювала в управлінні
південної залізниці.

В 1986 році позивачка познайомилась з
ОСОБА_5, яка працювала разом з нею. 3 того
ж часу вони стали дружити сім'ями.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік ОСОБА_5 -
ОСОБА_6, та вона залишилася сама, дітей
вони не мали, а родичів в них не було і
вона почувала себе дуже самотньою.
ОСОБА_5 дуже важко переживала смерть
чоловіка i стала часто хворіти, за
проханням ОСОБА_5 позивачка переїхала
жити до неї, щоб належним чином
піклуватися про неї та її здоров'я.
ОСОБА_1 перевезла в червні 2001 р. до
квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5
yci свої речі та з того часу, почала
проживати з покійною ОСОБА_5 однією
родиною. Позивачка за нею доглядала,
надавала матеріальну допомогу,
сплачувала комунальні послуги за
квартиру, допомагали утримувати житло
у належному технічному та санітарному
стані, допомагала в побуті та по
медичному обслуговуванню, придбавала
їй ліки, доглядала в лікарні, так як
після повторного інсульту ОСОБА_5
потребувала стороннього догляду,
придбавала одяг, їжу та все інше,
необхідне для життєдіяльності, а також
щоденно доглядала за її собакою. При
знаходженні у лікарні ОСОБА_1 також
постійно знаходилась поруч з ОСОБА_5,
придбавала ліки, допомагала медичному
персоналу доглядати за нею.

В 2006 році позивачка придбала покійній
ОСОБА_5 мобільний телефон для зручності
спілкування.

В 2006 році на ім'я ОСОБА_1 був укладений
договір з ЗАТ "Київстар" на
користування контрактним мобільним
номером, де зазначалася адреса для
надіслання кореспонденції: АДРЕСА_1, що
також підтверджує її постійне місце
проживання саме за цією адресою разом з
померлою.

Померлою була видана позивачці
довіреність бути її представником у ХФ
АБ "Експрес-Банк", яка дає право
подавати та отримати заяви, документи,
скрізь за неї розписуватися, одержати
пластикову платіжну картку i
виконувати yci інші дії, пов'язані з
виконання цієї довіреності. Також
отримувалася від імені ОСОБА_5 пенсія в
«Державному ощадному банку України»,
оскільки стан її здоров'я не дозволяв
їй цього робити самостійно.

19.09.2005 року у ОСОБА_5 стався інсульт i
вона потрапила до лікарні. Весь час
перебування ОСОБА_5 в лікарні ОСОБА_1
постійно до неї навідувалася,
оплачувала лікування та витрати на
медикаменти. Коли ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_5 померла позивачка її поховала
та оплатила yci видатки, які необхідні
були (влаштувала поминки, встановила
ритуальний пам'ятник).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5. Після
її смерті залишилося спадкове майно:
трикімнатна квартира загальною площею
74,8 кв. метрiв, яка належала покійній на
пpaвi приватної власності за адресою:
АДРЕСА_1.

Спадкоємців у померлої не було,
спадщину ніхто не прийняв.

За час життя ОСОБА_5 наполягала, щоб
ОСОБА_1 жила з нею, щоб не залишала її на
самоті, постійно казала, що свою
квартиру вона залишить позивачці.
ОСОБА_5 передала ОСОБА_1 усі свої
особисті документи та
правовстановлюючі документи на
квартиру. ОСОБА_5 фактично передала
мені у власність своє житло. Після того,
як позивачка забрала ОСОБА_5 після
інсульту з лікарні у жовтні 2005 року,
покійна вже з трудом розмовляла та не
могла сама себе утримувати і доглядати
самостійно за собою. Стан здоров'я
ОСОБА_5 був дуже важкий, а самопочуття
могло змінитися декілька разів на день
не на найкраще, тож я допомагала їй
виключно з почуттів родинності і
вимушена була більш ніж п'ять років
проживати з покійною та доглядати.

ОСОБА_5 перебувала на диспансерному
обліку в Південноміській поліклініці з
діагнозом, який був наслідком
ішемічного інсульту та виключав
можливість самостійно повністю себе
утримувати і передбачав встановлення
інвалідності, що вбачається з листа
Південгоміської лікарні від 02.03.2013 р.
Крім того, як виявилось покійна
відмовилась від проходження
обстеження МСЕК і встановлення
інвалідності, щоб не втратити пенсію по
втраті годувальника.

Листами Київського РВ ХМУГУМВСУ в
Харківській області від 14.03.2013 р. та
Харківського РВ ГУМВСУ в Харківській
області від 17.03.2013 р. повідомлено, що
покійна ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мешкали разом
і вели спільне господарство з 2002 р. по
2008 р.

Впродовж усього часу після смерті
ОСОБА_5 позивачка сплачує комунальні
послуги за квартиру АДРЕСА_1, прибирає,
утримує житло у належному технічному
та санітарному стані, відноситься до
цього майна, як до свого власного.

І до цього часу ОСОБА_1 виконує всі
ритуальні традиції, доглядає за
могилкою ОСОБА_5, встановила їй
пам'ятник.

ОСОБА_1 не мала можливості прийняти
спадщину після смерті ОСОБА_5 за
четвертою чергою, так як не була
зареєстрована за адресою спадкодавця.

Зазначені обставини підтвердили
допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_7, який працював черговим у
під'їзді, де проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_1
, ОСОБА_8, яка допомагала своїй матері
доглядати за ОСОБА_5

Згідно положень ст. 1264 ЦК України У
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Ст. 397, ст. 398 ЦК України встановлено, що
володільцем чужого майна є особа, яка
фактично тримає його у себе. Фактичне
володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не випливає із
закону або не встановлено рішенням
суду. Право володіння виникає на
підставі договору з власником або
особою, якій майно було передане
власником, а також на інших підставах,
встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України одним
із способів захисту цивільного права є
його визнання.

При таких обставинах суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3
СК України, ст. 16, ст. 392, ст. 397, 1264 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати факт спільного проживання
однією сім'єю ОСОБА_1 та покійної ОСОБА_5
не менше ніж п'ять років до дня смерті
ОСОБА_5

Визнати за ОСОБА_1, право власності на
АДРЕСА_1, загальною площею 74,8 кв.м., яка
належала на праві приватної власності
ОСОБА_5, померлої 08.02.2008 р. в порядку
спадкування за законом у четверту
чергу.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
І.В.Ніколаєнко