Справа № 202/8732/14-ц
05 грудня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.
при секретарі - Пугач Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, ОСОБА_3, про усунення перешкод користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить суд усунути перешкоди, що чинить їй відповідач, у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, визнавши відповідачку такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.
Обґрунтовуючи такі позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що відповідач по даній справі є її рідною донькою, а третя особа - ОСОБА_3 є її чоловіком.
Двокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить їй одноособово на праві особистої власності, згідно з договору дарування, укладеного між нею та її нині покійною матір'ю - ОСОБА_4, 10 вересня 2007 року.
З 1988 року, вона проживала та була зареєстрована в цій квартирі. Крім неї, в даній квартирі також постійно проживає та зареєстрований її чоловік ОСОБА_3
Відповідач також зареєстрована в даній квартирі разом зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, починаючи з січня 2004 року, добровільно покинула квартиру, і наразі проживає в невідомому їм із чоловіком місці.
Ніхто не виганяв ОСОБА_2 з даної квартири, не міняв замки на дверях, не створював їй якихось умов, за якими вона не могла би проживати разом з ними. Але, з часу реєстрації відповідачки в даній квартирі, коли ще була жива її мати, відповідачка прожила в квартирі близько двох років, тобто, до січня 2004 року.
З того часу її донька проживала з сім'єю в батьків свого чоловіка у м. Ужгороді, інколи поверталась разом з сім'єю до Дніпропетровська, проживаючи у найманому житлі, але додому вона не поверталась. Свого часу вони з чоловіком підтримували з донькою телефонний зв'язок, але останні рік-два вона лише кілька разів телефонувала, але на їхні дзвінки не завжди відповідала.
Тобто, їм з чоловіком відомо, що донька жива і здорова та десь проживає окремо, але не вважає за необхідне повертатись додому.
Отже, відповідачка лише формально зареєстрована у її квартирі, але насправді, проживає з дитиною зовсім в іншому місці, і її адреса їм з чоловіком невідома. Таким чином, вона довгий період часу змушена сплачувати всі комунальні послуги за житло з розрахунку на чотирьох осіб, а реально в квартирі мешкає лише вона з чоловіком.
В 2014 році відповідачка була згідно з рішення суду позбавлена батьківських прав щодо своєї дитини. Але жодного разу до судового засідання не з являлася, що також свідчить про її і байдужість до всього, і про постійне не проживання в зазначеній квартирі.
За таких обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, позивач завчасно сповістила про неявку та можливість розгляду справи за її відсутності. Просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду й вирішення справи.
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки не повідомила, заперечень проти позову не надала, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно.
Треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового засідання, заперечень проти позову надано не було.
Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивачка є одноосібною власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 10 вересня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 2876.
Право власності за позивачкою на цю квартиру зареєстровано 17.10.2007 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.
Згідно довідки житлової організації - Житлово-будівельного кооперативу № 131 «Уютний» від 18.08.2014 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, окрім позивачки та її чоловіка також зареєстровані її донька ОСОБА_2 та онука ОСОБА_5, 2001 р.н.
Згідно з актом від 18 серпня 2014 року складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_2 разом зі своєю донькою у вищевказаній квартирі не мешкають з січня 2004 року по теперішній час.
Отже, встановлені обставини вказуються на те, що відповідач не проживає у квартирі, не бере участі в оплаті комунальних платежів, має інше житло, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстраційного обліку.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин відсутності за місцем реєстрації протягом більше ніж один рік, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, що набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_1.
ВизнатиОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційний суд Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Д.С. Шклярук