Номер провадження 22-ц/775/1957/2014
Справа № 22ц/775/1357/14
Головуючий в 1 інстанції Чернобай А.
Доповідач Канурна О.Д.
17 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької
головуючого: Санікової О. С.
суддів: Барсукової О.І.,
при секретарі Хохулі М.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Краматорського міського суду
Донецької області від 22 січня 2014 року у
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Краматорськтеплоенерго" до ОСОБА_1
про стягнення боргу за опалення та
Рішенням Краматорського міського суду
Донецької області від 22 січня 2014 року
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Краматорськтеплоенерго" до ОСОБА_1
про стягнення боргу за опалення та
підігрів води задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» (р/р 6944
в філії Донецького ОУ АО «Ощадбанк»,
МФО 335106, ЕДРПОУ 34657789) заборгованість за
поставлену теплову енергію та підігрів
води за період з 01.02.2010 року по 01.01.2014
року в розмірі 3 207 грн. 54 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Краматорськтеплоенерго» (р/р 6944
в філії Донецького ОУ АО «Ощадбанк»,
МФО 335106, ЕДРПОУ 34657789) судовий збір у
розмірі 229 грн. 40 коп.

З вказаним рішенням суду не
погодилась ОСОБА_1 та оскаржила його в
апеляційному порядку. В обгрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що суд першої інстанції при ухваленні
рішення порушив норми матеріального та
процесуального права.

Просить суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
позивача відмовити у повному обсязі.
Судові витрати покласти на позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення відповідача,
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
слід відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно ст. 20 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги» (із
змінами і доповненнями) споживач
зобов'язаний оплачувати житлово -
комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно довідки відділу
адресно-довідкової роботи Головного
управління Державної міграційної
служби України в Донецькій області
відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1. Згідно довідки КП
«СЕЗ» відповідач ОСОБА_1 проживає та
зареєстрована за зазначеною адресою.

Як вбачається з довідки,
заборгованість відповідача ОСОБА_1 за
період часу з 01.02.2010 року по 01.01.2014 року
за опалення та підігрів води складає
3207,54 грн.

Позивач надає послуги відповідачу по
опаленню та підігріву води, а
відповідач користується наданими
послугами, які сплачує не в повному
обсязі.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з вказаною позовною заявою
звернувся 19.11.2013 року відповідно до ч. З
ст. 118 ЦПК України після скасування
судового наказу судом за заявою
боржника ОСОБА_1

З заявою про видачу судового наказу про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
опалення та підігрів води у розмірі
3856,69 грн. позивач звернувся до суду
13.03.2012 року, що перервало строк позовної
давності.

15.03.2012 року Краматорським міським судом
було винесено судовий наказ про
стягнення заборгованості за опалення
та підігрів води за період з 01.02.2010 року
по 01.01.2012 року на суму 3856,69 грн.

20.09.2013 року ухвалою Краматорського
міського суду Донецької області
судовий наказ від 15.03.2012 року
скасований.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється у три роки.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України передбачено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Висновок суду першої інстанції про те,
що суд не вбачає підстав для
задоволення заяви про застосування
строку позовної давності, оскільки
звернення позивача до суду з вимогою
про видачу судового наказу перервало
строк позовної давності, є законним і
обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги відповідача
ОСОБА_1 про те, що частина 2 статті 264 ЦК
України не передбачає такої підстави
для

переривання перебігу позовної
давності як направлення заяви про
видачу судового наказу, не
заслуговують на увагу, оскільки
частиною 1 статті 95 ЦПК України
передбачено, що судовий наказ є
особливою формою судового рішення, що
видається судом за результатами
розгляду вимог, передбачених статтею 96
цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 96 ЦПК України
передбачено, що судовий наказ може бути
видано у разі, якщо заявлено вимогу про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.
Відповідно до частини 3 статті 118 ЦПК
України, позовна заява щодо вимог,
визначених у частині першій статті 96
цього Кодексу, може бути подана тільки
в разі відмови у прийнятті заяви про
видачу судового наказу або скасування
його судом.

Відповідно до частини 2 статті 264 ЦК
України, позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач.

Згідно частини 3 вищевказаної статті,
після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

За змістом вказаних норм перебіг
позовної давності переривається
поданням заяви про видачу судового
наказу та починається заново з
поданням відповідного позову після
скасування судового наказу.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що суд першої інстанції при
ухваленні рішення порушив вимоги ст. 214
ЦПК України, яка передбачає, що під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи,та докази на їх підтвердження, а
саме суд першої інстанції не встановив
не тільки причини пропуску строку
позовної давності, але і факт спливу
позовної давності, не заслуговують на
увагу, оскільки суд першої інстанції
зробив правовий висновок з цього
питання. Крім того, в матеріалах справи
мається виписка з особового рахунку №
57786 ОСОБА_1, з якої вбачається, що
відповідач в лютому 2011 року сплачувала
частково заборгованість на суму 411,65
грн. (а.с. 3).

Апеляційний суд не приймає до уваги
також інші доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_1, оскільки суд
першої інстанції правильно встановив
правовідносини, які уклалися між
сторонами і дав їм належну правову
оцінку.

Виходячи із встановлених судом
обставин, наданих сторонами доказів та
вимог закону, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку щодо
задоволення позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Краматорськтеплоенерго".

Суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального закону,
тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
Донецької області від 22 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом 20 днів
з дня набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: