інстанції Білик Г.О.Провадження №
22-ц/780/4388/14 Доповідач у 2 інстанції
Березовенко Р.В.Категорія 18
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2014року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівВоробйової Н.С., Верланова
С.М.,при секретаріБобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною ОСОБА_5 на заочне
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 березня 2014
року за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5,
в якому просило стягнути з відповідача
на свою користь заборгованість за
кредитним договором № б/н від 09 червня
2007 року у розмірі 12257,84 грн.

Вимоги позову обґрунтовувало тим, що
відповідно до укладеного договору №б/н
від 09 червня 2007 року ОСОБА_5 отримав
кредит у розмірі 500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Проте, своїх зобов'язань за
договором відповідач не виконує,
внаслідок чого станом на 31 жовтня 2013
року за ним виникла заборгованість
перед позивачем в загальному розмірі 12
257,84 грн.

Заочним рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 березня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором б/н від 09 червня 2007
року в розмірі 12257,84 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволені позову,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
вирішення справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції не відповідає зазначеним
вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що позивач ОСОБА_5 належним чином
не виконує умови кредитного договору у
розмірі 500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки,
внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість перед банком у розмірі
12257,84 грн., яка підлягає стягненню з
відповідача.

З такими висновками суду першої
інстанції не погоджується судова
колегія з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 09 червня 2007
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5
було укладено кредитний договір (який
складається із анкети - заяви
позичальника та Умов і правил надання
банківських послуг), за умовами якого
відповідачу надано кредит у розмірі
1555,20 грн. з умовами сплати за
користування Кредитом зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 09 червня 2008 року.

Відповідно до п. 6.5 Умов і правил
надання банківських послуг клієнт
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Із пункту 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк (а.с. 9,10).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

З анкети позичальника та заяви
позичальника вбачається, що відповідач
ОСОБА_5 отримав строковий кредит у сумі
1555,20 грн.

Згідно з ч. 1 с. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк
(частина 1 статті 530 ЦК України).

Апелянт вказує, що ним дійсно 09 червня
2007 року укладався договір про
отримання строкового кредиту в сумі
1555,20 грн., які ним було погашено в
повному обсязі, про що свідчать
квитанції про сплату кредиту за
договором №K3XRRX05090044 (а.с. 57-58).

На підтвердження даної обставини,
апелянтом було надано суду апеляційної
інстанції оригінал Заяви позичальника
від 09 червня 2007 року №K3XRRX05090044 та
оригінали квитанцій про погашення
кредитних коштів.

Однак, в позовній заяві ПАТ КБ
«ПриватБанк» зазначає, що відповідач 09
червня 2007 року отримав саме кредит в
розмірі у розмірі 0,00 грн. ( з подальшим
збільшенням) у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки і як на
доказ посилається на ксерокопію Заяви
позичальника від 09 червня 2007 року
№K3XRRX05090044 (а.с.7), в якій міститься запис:
кредитний ліміт у сумі 500 грн. і
зазначено кредитну картку НОМЕР_1 та
надано виписки з даного карткового
рахунку, як вказано на ім»я ОСОБА_5.

Колегією суддів, надані позивачем
документи розцінюються критично,
оскільки в представленому
відповідачем оригіналі Заяви
позичальника №K3XRRX05090044 запис:
кредитний ліміт у сумі 500 грн. та
кредитна картка НОМЕР_1 відсутні.

Пояснити дану обставину та надати (на
запит колегії суддів) свій оригінал
Заяви позичальника, в якому було б
зазначено про отримання саме
відповідачем кредитної картки НОМЕР_1 і
користування вподальшому саме ним цією
кредитною карткою представник банку не
змогла.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає матеріалам
справи, ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог,
а саме: щодо стягнення заборгованості з
відповідача за кредитом (картковим),
колегія суддів вважає, що позов ПАТ КБ
"Приватбанк" є безпідставним та
необгрунтованим і не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

За положеннями ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Судом встановлено, що за умовами
укладеного 09 червня 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір за умовами якого
відповідачу надано кредит у розмірі
1555,20 грн. з умовами сплати за
користування Кредитом зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1 % на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 09 червня 2008 року,
тобто ОСОБА_5 отримав 09 червня 2007 року
строковий кредит у сумі 1555,20 грн. і
виконав свій обов'язок по поверненню
кредиту вчасно та в повному обсязі.

Що ж стосується позовних вимог про
стягнення заборгованості з
відповідача за картковим кредитом у
розмірі 500 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки у розмірі
12257,84 грн. то жодного належного та
допустимого доказу, що відповідачем
взагалі отримувався зазначений кредит
суду надано не було.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в позові ПАТ КБ
"ПриватБанк" з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов