Справа № 185/1301/14-ц
Провадження № 2/185/1008/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 лютого 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Головіна В.О., при секретарі Шуліка Н.С.,
з участю позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, представника
відповідача Соболєва А.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Павлограді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІЗІ Кредит" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н
О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІЗІ КРЕДИТ" про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди
посилаючись на те, що, з 10 серпня 2012 року
працював в ТОВ „ІЗІ КРЕДИТ" на посаді
керівника підвідділу
рекламно-кредитного відділу, з 15.10.2012
року був переведений на посаду
керівника філії № 21 у м. Павлограді. 07
жовтня 2013 року йому був вручений наказ
№ ЗП000000828 (розпорядження) від 01
жовтня 2013 року про припинення
трудового договору (контракту) з 03
жовтня 2013 року за грубе одноразове
порушення трудових обов'язків керівним
працівником згідно п. 1 ст. 41 КЗпП
України. Вважає звільнення незаконним
і просить суд визнати наказ від 01
жовтня 2013 року про його звільнення
незаконним, поновити його на роботі з 03
жовтня 2013 року, стягнути з відповідача
на його користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 03 жовтня 2013
року по 01 листопада 2013 року в сумі 4 780
грн. 38 коп., моральну шкоду в сумі 10000
гривень.

В судовому засіданні позивач уточнив
свої позовні вимоги, просив стягнути з
відповідача на свою користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 03
жовтня 2013 року по 26 лютого 2014 року в
сумі 22 163 гривні 58 коп. Інші позовні
вимоги залишив без змін. Він підтримав
свій позов в повному обсязі та пояснив,
що виконання наказу № 3108-09 від 03.09.2013
року про встановлення норм видачі
кредитів для Філії № 21 - видати 208
кредитів на місяць є нереальним. В
Філії формували щодо кожного клієнта
на отримання кредиту необхідний пакет
документів, який передавали в головний
офіс в Києві, де приймалося рішення про
видачу або відмову у видачі кредитів.
Як керівник, він належним чином
організовував роботу Філії, робив все
необхідне для зацікавлення та
залучення клієнтів, не допускав
порушень трудових обов'язків.
Пояснення щодо невиконання наказу №
3108-09 від 03.09.2013 року у нього ніхто не
вимагав.

Представник позивача ОСОБА_2
підтримала позовні вимоги, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві.

Представник відповідача Соболєв А.В. в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав в повному обсязі та пояснив
суду, саме у зв'язку з невиконанням
позивачем своїх трудових обов'язків
щодо належної організації роботи Філії
№ 21 не був виконаний план видачі
кредитів, встановлений наказом № 3108-09
від 03.09.2013 року. Крім того, позивач
відмовився від ознайомлення з даним
наказом за що йому була оголошена
догана. Також, в ході службової
перевірки були виявлені порушення з
боку позивача при видачі кредитів. Все
це стало підставою для звільнення
ОСОБА_1

Вислухавши пояснення позивача та
його представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та аналізуючи все в сукупності,
суд дійшов висновку про те, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, сторони мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості та кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як підставу своїх
вимог або заперечень.

Судом встановлено, згідно наказу №
ЗП-П/000828 від 10.08.2012 позивач був
прийнятий на роботу 10 серпня 2012 року в
ТОВ „ІЗІ КРЕДИТ" на посаду керівника
підвідділу рекламно-кредитного
відділу ( а. с.114), відповідно до наказу №
ЗП-ПР/00087- від 15.10.2012 року з 15.10.2012
року був переведений на посаду
керівника філії № 21 у м. Павлограді ( а.
с. 115).

Наданий представником відповідача
трудовий контракт суд не приймає до
уваги, оскільки він без номера та дати
укладання, не містить відомостей про
заробітну плату працівника ( а. с.111-113).

01 жовтня 2013 року відповідачем виданий
наказ № ЗП000000828 (розпорядження)
про припинення трудового договору
(контракту), згідно якого ОСОБА_1
звільнений з 03 жовтня 2013 року з робити
за грубе одноразове порушення трудових
обов'язків керівним працівником згідно
п. 1 ст. 41 КЗпП України, підстава:
порушення наказу № 3108-09 від 03.09.2013 року (
а. с. 116). З даним наказом позивач був
ознайомлений 07 жовтня 2013 року.

Наказом відповідача № 3108-09 від 03.09.2013
року, який є підставою для звільнення
позивача, встановлена норма видачі
кредитів для філії № 21 м. Павлограда
ТОВ „ІЗІ КРЕДИТ" на період з 04.09.2013 року
по 30.09.2013 року - видати 208 кредитів, на
керівника філії ОСОБА_1 покладено
забезпечення виконання вказаної норми.

Згідно п. 1 ст. 41 КЗпП України
трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може
бути розірваний у випадку одноразового
грубого порушення трудових обов'язків
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності
(філіалу, представництва, відділення та
іншого відокремленого підрозділу),
його заступниками, головним
бухгалтером підприємства, установи,
організації, його заступниками, а також
службовими особами органів доходів і
зборів, яким присвоєно спеціальні
звання, і службовими особами
центральних органів виконавчої влади,
що реалізують державну політику у
сферах державного фінансового
контролю та контролю за цінами.

В пункті 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» зазначено, що у
справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової
дисципліни, судам необхідно з'ясувати,
в чому конкретно проявилось порушення,
що стало приводом до звільнення, чи
могло воно бути підставою для
розірвання трудового договору за
пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи
додержані власником або уповноваженим
ним органом передбачені статтями 147(1),
148, 149 КЗпП правила і порядок
застосування дисциплінарних
стягнень, зокрема, чи не закінчився
встановлений для цього строк, чи
застосовувалось вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення, чи

враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП
України до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення, а при
обранні виду стягнення - враховувати
ступінь тяжкості вчиненого проступку і
заподіяну ним шкоду, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередню роботу
працівника.

Відповідач не витребував у позивача
письмове пояснення з приводу
незабезпечення ним встановленої
наказом № 3108-09 від 03.09.2013 року норми
видачі кредитів, не з'ясував обставин
за яких це сталося, що є порушенням
порядку застосування дисциплінарних
стягнень.

Доводи представника відповідача
щодо відмови позивача у надання
письмових пояснень належними доказами
не підтверджено.

Крім того, підставою для звільнення
керівника за п. 1 ст. 41 КЗпП України є
вчинення ним одноразового грубого
порушення трудових обов'язків. Проте,
представник відповідача,
обґрунтовуючи підставу звільнення,
посилається на неналежне керівництво
останнім роботою Філії, що призвело до
невиконання норми видачі кредитів, що у
разі доведеності, є не одноразовим, а
тривалим порушенням трудової
дисципліни.

Надані представником відповідача
матеріали службової перевірки ( а. с.68-71)
не стосуються підстави, за якою був
звільнений позивач - невиконання
наказу № 3108-09 від 03.09.2013 року, тому судом
до уваги не приймаються.

Суд вважає, що незабезпечення
позивачем виконання філією № 21 м.
Павлограда, керівником якої він був,
встановленої відповідачем норми
видачі кредитів за певний період часу,
не можна вважати одноразовим
порушенням трудових обов'язків. Тому
звільнення позивача за ч. 1 ст. 41 КЗпП
України являється незаконним, а його
позовні вимоги про визнання наказу про
звільнення незаконним і про поновлення
його на роботі підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законних підстав,
працівник повинен бути поновлений на
роботі. При винесенні рішення про
поновлення на роботі, орган, що
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату працівнику
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Згідно довідки ТОВ „ІЗІ КРЕДИТ" від
22.10.2013 року заробітна плата позивача за
серпень 2013 року становить 4626,26 гривень,
за вересень 2013 року - 4500 гривень.
Кількість робочих днів за серпень - 21
день, вересень - 21 день, тому
середньоденна заробітна плата,
розрахована відповідно до вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року № 100, становить 217, 29
гривень (розрахунок (4626,26 грн. + 4500 грн.) :
42 робочі дні). За період вимушеного
прогулу з 03 жовтня 2013 року по 26 лютого
2014 року року, що становить 102 дні, з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути середній заробіток
плату в сумі 22 163 гривні 58 копійок.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Суд приходить до висновку про те,
що в результаті незаконного звільнення
позивачу була заподіяна моральна
шкода, що виразилася в моральних
стражданнях, пов'язаних з втратою
заробітної плати, яка була для нього
єдиним доходом, впевненості в
майбутньому, що викликало у нього
негативні емоції і переживання. Також
це порушило його звичайний спосіб
життя, вимагає від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

При цьому, виходячи з принципу
розумності і справедливості, суд
вважає, що позовна вимога про
відшкодування моральної шкоди
підлягає задоволенню в сумі 1 000
гривень.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України, з відповідача необхідно
стягнути документально підтверджені
судові витрати: в доход держави судовий
збір в сумі 229 гривень 40 копійок, на
користь позивача витрати на правову
допомогу в сумі 500 гривень.

Згідно п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
необхідно допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
позивача на роботі та стягнення з
відповідача на користь позивача
середнього заробітку за один місяць в
сумі 4 563 гривні 13 коп.

На підставі вищевказаного,
керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, -

Керуючись ст.ст.10, 60, 212 ЦПК
України, суд

В И Р І
Ш И В

Позов ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІЗІ
Кредит" про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Визнати наказ № ЗП000000828
(розпорядження) про припинення
трудового договору (контракту) від
01.10.2013 року про звільнення ОСОБА_1 з 03
жовтня 2013 року з посади керівника Філії
№ 21 ум. Павлоград за грубе одноразове
порушення трудових обов'язків керівним
працівником згідно п. 1 ст. 41 КЗпП
України - незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Товаристві
з обмеженою відповідальністю „ІЗІ
КРЕДИТ" на посаді керівника філії № 21 у
м. Павлограді з 03 жовтня 2013 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІЗІ КРЕДИТ" на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 03 жовтня 2013
року по 26 лютого 2014 року в сумі 22163.58
(двадцять дві тисячі сто шістдесят три)
гривні 58 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІЗІ КРЕДИТ" на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 1000.00 (одну тисячу)
гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІЗІ КРЕДИТ" на
користь держави судовий збір в сумі 229.40
(двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІЗІ КРЕДИТ" на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
витрат на правову допомогу 500.00 (п'ятсот)
гривень.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі в Товаристві з
обмеженою відповідальністю „ІЗІ
КРЕДИТ" на посаді керівника філії № 21 у
м. Павлограді з 03 жовтня 2013 року.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІЗІ КРЕДИТ" на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку за
один місяць в сумі 4563.13 (чотири тисячі
п'ятсот шістдесят три) гривні 13 копійок.

В задоволенні іншої частини
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Дніпропетровської
області через Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області.

Суддя: В. О. Головін