РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року
м. Донецьк

Кіровський районний суд м. Донецька у
складі:

головуючого судді Леонова
О.С.

при секретарі Свіріній Д.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Мельник Т.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецька
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрпроектстрой» про
внесення змін до трудової книжки,
стягнення не донарахованої заробітної
плати та відшкодування моральної
шкоди,-

Встановив:

05.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідача ТОВ
«Укрпроектстрой» про внесення змін до
трудової книжки, стягнення не
донарахованої заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди. Свої
позовні вимоги обґрунтовує наступним.
22.04.2013 року позивач був прийнятий на
роботу до ТОВ «Укрпроектстрой» на
посаду керуючого по організації
ефективного використання енергії. При
проходженні співбесіди безпосередньо
з директором Бузовською В.О. за згодою
обох сторін узгоджено розмір
заробітної плати - 7 000 гривень. Виплати
заробітної плати були нерегулярними і
не в повному обсязі та склали в сумі 2300
грн.

У зв'язку з погіршенням фінансового
становищем позивач звернувся до ПО
«Кредит Експрес» для укладення
договору фінансового кредиту від 13.05.2013
№ 4791/13, сподіваючись на отримання
заробітної плати. Таким чином позивач
заклав золоту каблучку на суму 705 грн.
Викупити каблучку йому не вдалося.

01.08.2013 року позивач написав заяву про
звільнення з 01.08.2013 року у зв'язку з
невиплатою заробітної плати. На
прохання позивача видати йому трудову
книжку, довідку про заробітну плату,
довідку для надання до центру
занятості населення та виплатити
заборгованість по заробітній платі
йому було відмовлено.

Наступного дня позивач знову звернувся
до директора ТОВ «Укрпроектстрой»
Бузовської В.О. з аналогічними
вимогами, яка запропонувала ОСОБА_1
почекати до кінця серпня 2013 року, а
потім йому буде виплачено
заборгованість.

Не погодившись з запропонованим, 16.08.2013
року позивачем листом з повідомленням
було повторно відправлена заява про
звільнення, де він вимагав у
відповідача звільнити його з посади з
01.08.2013 року, надати йому раніше
зазначені документи і виплатити
заборговану заробітну плату.

01.10.2013 року позивач прибувши до ТОВ
«Укрпроектстрой» отримав 761 грн. -
розрахункових, трудову книжку, копію
наказу про звільнення № 16/ок, копію
наказу про призначення на роботу №
10/ок, копію заяви про прийняття на
роботу від 22.04.2013 року, копію заяви про
звільнення від 31.07.2013 року, копію заяви
про звільнення від 16.08.2013 року, копію
наказу про затвердження штатного
розпису від 01.01.2013 року, копію штатного
розпису з 01.01.2013 року, розписку про
отримання 300 грн. від 31.05.2013 року, копію
розписки про отримання документів від
01.10.2013 року, копію обліку руху трудових
книжок, довідка про доходи, щодо
прохання надати більш детальну довідку
про виплату заробітної плати та
відрахування позивачу було відмовлено
без обґрунтувань. На питання щодо
компенсації за відпустку, позивача
повідомили, що все вже нарахованно.

Через затримку видачі трудової книжки
та виплати заробітної плати з вини
відповідача позивач не мав змоги
влаштуватися на роботу або хоча б стати
на облік у центр зайнятості як
безробітній, а тому був позбавлений
будь-яких засобів для власного
існування та забезпечення сім'ї.

В наслідок того, що фінансове становище
сім'ї позивача стало дуже поганим, йому
були вимушені відключити газ за
несплату заборгованості на суму 1094,10
гривень. Своє моральне становище,
позивач, характеризується як стресовий
стан, розгубленість у подальших діях.
Він не мав можливості поповнити
рахунок на своєму телефоні, у зв'язку з
чим не мав можливості дзвонити щодо
влаштування на нову роботу, що ще
більше пригнічує його.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Донецька від 19.02.2014 року частина
позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ
«Укрпроектстрой» в частині стягнення з
ТОВ «Укрпроектстрой» на користь
позивача грошових коштів на загальну
суму 36930,00 грн., яка складається з
заборгованості по невиплаченій
зарплаті 24385,00 грн., середнього
заробітку за час затримки видачі
трудової книжки 9545,00 грн., моральної
шкоди у розмірі 3000,00 грн. - залишено без
розгляду (а.с. 163).

Позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_5 в судових засіданнях
неодноразово змінювали та доповнювали
позовні вимоги, в останній редакції
яких позивач просив суд: визнати
недійсним штатний розпис ТОВ
«Укрпроектстрой» від 01.01.2013 року;
зобов'язати ТОВ «Укрпроектстрой»
офіційно закріпити розмір щомісячної
заробітної плати 7 000 грн. за посадою
«керуючого по організації ефективного
використання енергії» на момент його
роботи на ТОВ «Укрпроектстрой» (з 22.04.2013
р. по 01.10.2013 р.) та стягнути з ТОВ
«Укрпроектстрой» нараховану заробітну
плату за кожен місяць ( з 7 000 грн. за
кожен місяць) з 22.04.2014 року по 01.10.2014 року
на користь позивача; зобов'язати
відповідача внести вірний запис у
трудову книжку про звільнення
відповідно до ст. 36 КЗпП України згідно
з чинним законодавством та змінити
день звільнення з 20.08.2013 року на 01.10.2013
року; зобов'язати ТОВ «Укрпроектстрой»
виплатити моральну шкоду у розмірі 5 000
грн. та з урахуванням порушень додати
компенсацію за кожен місяць з моменту
реєстрації в центрі зайнятості
(починаючи з грудня 2013 року) суму у
розмірі 3500 грн. (а.с. 166).

В судовому засіданні представник
відповідача ТОВ «Укрпроектстрой»
Мельник Т.М. позов не визнала, надала
свої заперечення проти позову та
просила відмовити позивачу в
задоволенні позову в повному обсязі,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 працював
на підприємстві відповідача в період з
22.04.2013 р. по 20.08.2013 р., що підтверджується
наказами про прийняття на роботу та
звільнення. Підприємство не порушувало
розмір мінімальної заробітної плати
встановленої законодавством.
Визначення розміру посадового окладу
та складання штатного розпису є
виключною компетенцією товариства.
Позивач, укладаючи із відповідачем
трудовий договір знав про розмір
заробітної плати встановлений в
штатному розписі. Жодної незгоди з
розміром заробітної плати
відповідачеві пред'явлено не було.
01.08.2013 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про звільнення за
згодою сторін та за відсутності згоди
роботодавця на звільнення перестав
ходити на роботу. Не маючи наміру
псувати позивачеві трудову книжку, на
прохання позивача, роботодавець
погодився звільнити позивача за ст. 38
КЗпП України з відпрацюванням
двотижневого строку. Оскільки в діях
відповідача, не має порушень трудового
законодавства та права позивача
порушенні не були, вважала що відсутні
підстави для відшкодування моральної
шкоди.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК)
установив наступне.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України,
укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.».

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 на підставі власноручно
складеної заяви від 22.04.2013 року (а.с. 14)
був прийнятий наказом ТОВ
«Укрпроектстрой» № 10/ок від 22.04.2013 року
на роботу і працював на посаді
керуючого з організації ефективного
використання енергії з окладом згідно
штатного розпису (а.с. 13), про що
зроблено відповідний запис в трудовій
книжці за № 29 (а.с. 78-91).

Згідно штатного розпису ТОВ
«Укрпроектстрой» затвердженого
наказом № 01/13 від 01.01.2013 року, місячний
посадовий оклад за посадою керуючого з
організації ефективного використання
енергії становить 1 147, 00 грн. (а.с. 17-18).

01.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
директора ТОВ «Укрпроектстрой»
Бузовської В.А. з заявою про звільнення
його за згодою сторін з 01.08.2013 року у
зв'язку з невиплатою заробітної плати.

Наступного дня позивач знову звернувся
до директора ТОВ «Укрпроектстрой»
Бузовської В.О. з вимогами про виплату
його заробітної плати, яка
запропонувала ОСОБА_1 почекати до кінця
серпня 2013 року, а потім йому буде
виплачено заборгованість.

Не погодившись з запропонованим, 16.08.2013
року позивачем листом з повідомленням
було повторно відправлена заява про
звільнення, де він вимагав у
відповідача звільнити його з посади з
01.08.2013 року, видати йому трудову книжку,
довідку про заробітну плату, довідку
для надання до центру занятості
населення та виплатити заборгованість
по заробітній платі.

Наказом ТОВ «Укрпроектстрой» № 16/ок
від 20.08.2013 року був звільнений з
займаної посади за угодою сторін ст.
36.п.1, ст. 38 з відпрацюванням двох тижнів
з 09.09.2013 року (а.с. 12). про що зроблено
відповідний запис в трудовій книжці за
№ 30 (а.с. 78-91).

01.10.2013 року позивач прибувши до ТОВ
«Укрпроектстрой» отримав 761 грн. -
розрахункових, трудову книжку, копію
наказу про звільнення № 16/ок, копію
наказу про призначення на роботу №
10/ок, копію заяви про прийняття на
роботу від 22.04.2013 року, копію заяви про
звільнення від 31.07.2013 року, копію заяви
про звільнення від 16.08.2013 року, копію
наказу про затвердження штатного
розпису від 01.01.2013 року, копію штатного
розпису з 01.01.2013 року, розписку про
отримання 300 грн. від 31.05.2013 року, копію
розписки про отримання документів від
01.10.2013 року, копію обліку руху трудових
книжок, довідка про доходи, щодо
прохання надати більш детальну довідку
про виплату заробітної плати та
відрахування позивачу було відмовлено
без обґрунтувань. На питання щодо
компенсації за відпустку, позивача
повідомили, що все вже нарахованно.

Не погоджуючись з розміром заробітної
плати позивач звернувся до центру
зайнятості населення Кіровського
району з проханням надати довідки про
заробітну плату з колишнього місця
роботи Акціонерного товариства «НОРД»
де він працював на аналогічній посаді -
головного енергетика - керівника групи
енергетики та впровадження. Також йому
надавалась довідка про заробітну плату
з місця роботи Приватного підприємства
«Донмед», яке було після
вищезазначеного, там він працював на
посаді головного інженера.

15.10.2013 позивач звернувся до Державної
податкової служби Кіровського району
(ДПС) про надання йому відомостей про
суми виплачених доходів та утриманих
податків. Згідно з відомостями
наданими ДПС за період з 01.04.2013 по 30.06.2013
виплати надходили лише з колишнього
місця роботи ПП «ДОНМЕД» на початку
квітня. З відомостей видно, що за
квітень, травень, червень 2013 року з ТОВ
«Укрпроектстрой» надходжень на ім'я
позивача не було.

Позивач 03.10.2013 звернувся до Головного
управління статистики у Донецькій
області, з запитом щодо надання
офіційної інформації про середню
номінальну заробітну плату за видами
економічної діяльності за 2013 рік на
будівництві та у сфері постачання
електроенергії, газу, пари та
кондиційованого повітря. Відповідно до
листа Головного управління від 07.10.2013 №
11-22/865 середня номінальна заробітна
плата за квітень - серпень 2013 становить
у будівництві 3226 - 3516 грн., у сфері
постачання електроенергії, газу, пари
та кондиційованого повітря 4319 - 4500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду за захистом
права на оплату праці і заявлені ОСОБА_1
вимоги про визнання штатного розпису
ТОВ «Укрпроектстрой» від 01.01.2013 року
недійсним, стосується правильності
нарахування та виплати заробітної
плати. Однак, вимоги позивача про
визнання штатного розпису ТОВ
«Укрпроектстрой» від 01.01.2013 року
недійсним та зобов'язати ТОВ
«Укрпроектстрой» офіційно закріпити
розмір щомісячної заробітної плати 7 000
грн. за посадою «керуючого по
організації ефективного використання
енергії» на момент його роботи на ТОВ
«Укрпроектстрой» (з 22.04.2013 р. по 01.10.2013 р.)
та стягнути з ТОВ «Укрпроектстрой»
нараховану заробітну плату за кожен
місяць ( з 7 000 грн. за кожен місяць) з
22.04.2014 року по 01.10.2014 року на користь
позивача, не підлягають задоволенню,
виходячи з такого.

Згідно до Наказу Головного управління
державної служби України "Про
затвердження нової редакції Порядку
підготовки організаційних документів
в Головному управлінні державної
служби України та його територіальних
органах" від 27.10.2006 N 356., штатний розпис -
це локальний нормативно-правовий акт,
який містить перелік посад в установі
(організації) із зазначенням їх
кількості і розмірів посадових
окладів. Підприємство самостійно
встановлює штатний розпис.

Згідно до ст. 94 КЗпП України та ст.1
Закону України «Про оплату праці»,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Розмір заробітної
плати залежить від складності та умов
виконуваної роботи, професійно-ділових
якостей працівника, результатів його
праці та господарської діяльності
підприємства.

У відповідності до ст. 64 Господарського
кодексу України, підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

Отже, визначення розміру посадових
окладів та складення штатного розпису
є виключною компетенцію товариства,
яке самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

Згідно до ст. 19 Господарського кодексу
України, органам державної влади (до
іких належить суд) забороняється
втручатися у господарську діяльність
підприємства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.
Основні способи захисту прав визначені
у ч. 2 ст. 16 ЦК України. Крім того,
вказаною нормою встановлено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Таким чином, наслідком вирішення
трудового спору щодо оплати праці не
може бути зобов'язання роботодавця
офіційно закріпити розмір щомісячної
заробітної плати 7 000 гривень за
конкретною посадою. Виходячи із суті
спору (трудового спору щодо оплаті
праці) єдиним ефективним способом
захисту прав позивача є стягнення
заробітної плати та компенсації втрати
частини грошових доходів у зв'язку з
порушенням строків її виплати.

Відмовляючи у задоволені позовної
вимоги про стягнення з відповідача не
нарахованої заробітної плати за кожен
місяць (з розрахунку 7 000 грн. за кожен
місяць) з 22.04.2014 року по 01.10.2014 року, суд
виходив з наступного.

Позивач в судовому засіданні не довів,
що він дійсно 22.04.2013 року під час
прийняття на роботу, ознайомлювався з
умовами оплати праці іншими ніж
визначені у штатному розписі ТОВ
«Укрпроектстрой» затвердженого
наказом № 01/13 від 01.01.2013 року. Позивачем
не надано суду будь-яких письмових
доказів, які б підтверджували
беззаперечно домовленість роботодавця
з працівником про встановлення
останньому заробітної плати у розмірі
7000 гривень.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач звертався до
відповідача про необґрунтоване
заниження його заробітної плати та
безпідставну зміну умов її виплати.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_4,
приведений до присяги відповідно до
вимог ЦПК України, суду пояснив, що він
працював на посаді юрисконсульта в ТОВ
«Укрпроектстрой» з листопада 2012 року
по червень 2013 року на договірних
засадах. В той час, коли він працював на
підприємстві він бачив позивача на
роботі. 22.04.2013 року йому, як юристу
підприємства, було поставлено завдання
підготувати на ім'я позивача строковий
трудовий договір, в якому вказувалися
узгоджена заробітна плата у розмірі 7 000
гривень. Але у той же день, директором
Бузовською В.О. було вирішено оформити
позивача на постійній основі. Під час
безпосередніх перемовин про розмір
заробітної плати позивача з
директором, він не був присутній. На
даний час він звільнився з
підприємства у зв'язку з постійними
затримками заробітної плати та був
вимушений також звернутись до суду для
вирішення спірних питань.

Пояснення свідка в даному випадку
оцінюються в сукупності з іншими
наданими доказами, в тому числі
письмовими, які повинні містити в собі
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» установлено мінімальну
заробітну плату: у місячному розмірі: з
1 січня - 1147 гривень, з 1 грудня - 1218
гривень; у погодинному розмірі: з 1
січня - 6,88 гривні, з 1 грудня - 7,3 гривні.

Згідно акта перевірки
Олександрівського відділення
Добропільської ОДПІ № 109/-35936042 від
11.11.2013 року про результати фактичної
перевірки з питання своєчасності
виплати заробітної плати та
перерахування податків на доходи
фізичних осіб та достовірності
відомостей, зазначених у податковій
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, сум утримання з них
податку ТОВ «Укрпроектстрой» за період
з 22.04.2013 року по 04.11.2013 року встановлено,
що при виплаті у квітні 2013 року ОСОБА_1
доходу за ознакою 101 "заробітна плата,
нарахована (виплачена)" у сумі 369,09 грн.,
при виплаті у травні 2013 року доходу за
ознакою 101 "заробітна плата, нарахована
(виплачена)" у сумі 1147.00 грн., при виплаті
у червні 2013 року доходу за ознакою 101
"заробітна плата, нарахована
(виплачена)" у сумі 1147,00 грн., при виплаті
у липні 2013 року доходу за ознакою 101
"заробітна плата, нарахована
(виплачена)" у сумі 698.14 грн.

Відмовляючи в задоволені позовної
вимоги про зобов'язання ТОВ
«Укрпроектстрой» внести вірний запис у
трудову книжку про звільнення
відповідно до ст. 36 КЗпП України згідно
з чинним законодавством та змінити
день звільнення з 20.08.2013 року на 01.10.2013
року, суд виходив з наступного.

Згідно вимог п.2.4 Інструкції «Про
порядок ведення трудових книжок
працівників» затвердженої наказом
Міністерства праці України за № 58 від 29
липня 1993 року усі записи до трудової
книжки вносяться після видання
відповідного наказу, який, по суті і є
підставою для внесення записів до
трудової книжки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом
ТОВ «Укрпроектстрой» № 16/ок від 20.08.2013
року був звільнений з займаної посади
за угодою сторін ст. 36.п.1, ст. 38 з
відпрацюванням двох тижнів з 09.09.2013
року (а.с. 12). про що зроблено
відповідний запис в трудовій книжці за
№ 30 від 20.08.2013 року (а.с. 78-91).

Як вбачається з матеріалів справи
наказ ТОВ «Укрпроектстрой» № 16/ок від
20.08.2013 року про звільнення позивача з
займаної посади не був оскаржений
ОСОБА_1 та доказів визнання його
недійсним суду не було надано.

Таким чином запис зроблена в трудовій
книжці позивача про звільнення його по
ст. 36 п. 1, ст. 38 КЗпП України здійснено у
повній відповідності до наказу ТОВ
«Укрпроектстрой» № 16/ок від 20.08.2013 року,
а тому позовна вимога про зобов'язання
ТОВ «Укрпроектстрой» внести вірний
запис у трудову книжку про звільнення
відповідно до ст. 36 КЗпП України згідно
з чинним законодавством по суті є не
обґрунтованим.

Стосовно позовної вимоги про зміну
дати звільнення позивача з 20.08.2013 року
на 01.10.2013 року, суд виходив з наступного.

У заяві про уточнення позовних вимог
позивач просить змінити дату
звільнення на дату 01.10.2013р., посилаючись
на те, що у цей день була видана трудова
книжка.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.08.2013р. відповідач листом (а.с. 52)
отримав дві заяви позивача - від 31.07.2013р.
та від 16.08.2013р. (а.с. 50-51).

У судовому засіданні представник
відповідача Мельник І.М. наполягала, що
угоди між сторонами про звільнення
позивача з займаної посади за п. 1 ст. 36
КЗпП України досягнуто не було, а тому
були відсутні законні підстави для
звільнення за ст. 36 КЗпП України. Не
маючи наміру псувати позивачеві
трудову книжку та «пішовши на зустріч»
позивачеві (на прохання позивача),
відповідач погодився звільнити
позивача за ст. 38 КЗпП України, з
відпрацюванням двотижневого строку,
внаслідок чого позивача було звільнено
саме 09.09.2013р.

За змістом п.1 ст. 36 КЗпП України
звільнення відбувається на підставі
волевиявлення сторін, що з боку
працівника підтверджується заявою про
звільнення, з боку роботодавця -
наказом про звільнення. Отже, для
звільнення за згодою сторін
обов'язковою умовою є згода сторін.
Натомість, між сторонами згоди
досягнуто не було, але, незважаючи на це
та порушуючи трудове законодавство,
позивач в односторонньому порядку
припинив виходити на роботу.

Позивач у судовому засіданні зазначив,
що він вимагав звільнити його з 01.08.2013р.
за згодою сторін та в наслідок чого
припинив виходити на роботу.

Згідно до ст. 47 КЗпП України, власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно до ст. 116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

20.08.2013р. відповідач поштою отримав
заяву про звільнення, дана заява
містила вимогу щодо видачі трудової
книжки. Але позивач на роботу за
трудовою книжкою прийшов лише 01.10.2013р.
Підстав для відправлення поштою
трудової книжки не було, оскільки
ОСОБА_1 не надав дозволу відповідачу на
пересилання його трудової книжки
поштою, а тому відповідач лише 01.10.2013р.
мав можливість видати особисто
позивачеві трудову книжку. Таким чином,
суд приходить до висновку про
відсутність вини в діях відповідача, що
потягло затримку в видачі трудової
книжки позивачу.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги ОСОБА_1 про зобов'язати ТОВ
«Укрпроектстрой» виплатити на його
користь моральну шкоду у розмірі 5 000
грн. та з урахуванням порушень додати
компенсацію за кожен місяць з моменту
реєстрації в центрі зайнятості
(починаючи з грудня 2013 року) суму у
розмірі 3500 грн., оскільки вони є
похідними від вимог про донарахування
заробітної плати.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що позивачу слід відмовити у
задоволені позову у повному обсязі.

Крім того, позивач за позовними
вимогами про зміну запису у трудову
книжку та дати звільнення - пропустив
строк, передбачений ст. 233 КЗпП України
для звернення до суду з таким позовом і
не надав доказів, які б свідчили про
поважність пропуску строку звернення
до суду, пояснивши що отримавши 01.10.2013
року трудову книжку від відповідача,
позивач влаштувався на нове місце
роботи до ТОВ «Вікторія», вирішував
деякі питання про заборгованість по
комунальним платежам, то що.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України,
в силу ст.ст. 21, 24, 24-1, 29, 36, 38, 48 КЗпП
України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрпроектстрой» про
внесення змін до трудової книжки,
стягнення не донарахованої заробітної
плати та відшкодування моральної шкоди
- відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Кіровський районний суд м. Донецька
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які не були присутні
при його проголошенні, протягом 10 днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений
19.03.2014 р.

Головуючий суддя
О.С.Леонов