У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Нагорняк В.А.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 26 грудня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Луганської області від 03 лютого 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_2 до
Фабричненського сільського
комунального підприємства
«Фабжилсервіс», третя особа -
Фабричненська сільська рада, про
стягнення заробітної плати, допомоги з
тимчасової, непрацездатності,
компенсації за затримку розрахунку та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2013 року позивачка звернулася до
суду із позовом про стягнення
заробітної плати, допомоги з
тимчасової непрацездатності,
компенсації за затримку розрахунку та
відшкодування моральної шкоди.

Позивачка посилалася на те, що вона
працювала на посаді директора СКП
«Фабжилсервіс» на підставі контракту,
який було укладено між нею та
Фабричненською сільською радою 07
квітня 2011 року. Контракт укладено на
строк з 01 січня 2012 року по 01 січня 2017
року. Згідно з контрактом їй була
встановлена заробітна плата, яка
складалася з: посадового окладу у
розмірі 2000 грн і фактично
відпрацьованого часу, щомісячної
надбавки за інтенсивність праці та
особливий характер роботи у розмірі 50%
посадового окладу - 1000 грн згідно
розпоряджень голови Фабричненської
сільської ради, щомісячної премії
відповідно до Положення про порядок,
преміювання працівників ЛКП «Бюро
капітального будівництва» у розмірі 25%
посадового окладу - 500 грн згідно
розпоряджень голови Фабричненської
сільської ради.

Таким чином, відповідно до контракту та
штатного розкладу її заробітна плата
складала 3500 грн. Саме такий розмір
заробітної плати надавався для
звітності до Пенсійного фонду України.
Штатний розклад був затверджений та
узгоджений головою Фабричненської
сільської ради, зміни до нього не
вносилися. Згідно з рішенням
Фабричненської сільської ради № 1 від 26
квітня 2013 року її було звільнено
відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України за
згодою сторін. За період її роботи на
посаді директора виникла
заборгованість з виплати заробітної
плати, яку вона просить стягнути з
відповідача на свою користь. Оскільки
на день звільнення з нею не був
проведений повний розрахунок, то
просить також стягнути середній
заробіток за час затримки розрахунку у
сумі 7350 грн 70 коп. та відшкодувати
моральну шкода, яку вона оцінює в 25 тис
грн.

Рішенням Лутугинського районного суду
Луганської області від 26
грудня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 03 лютого 2014 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення
заробітної плати, допомоги з
тимчасової непрацездатності,
компенсації за затримку розрахунку та
відшкодування моральної шкоди,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішили спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог та конкретних
обставин справи на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_2 до Фабричненського
сільського комунального підприємства
«Фабжилсервіс», третя особа -
Фабричненська сільська рада, про
стягнення заробітної плати, допомоги з
тимчасової непрацездатності,
компенсації за затримку розрахунку та
відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
В.А. Нагорняк