У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Тячівського районного суду від 25
листопада 2013 р. за позовом приватного
акціонерного товариства
«Просто-страхування» до ОСОБА_2 про
стягнення збитків, -

в с т а н о в и л а :

Приватне акціонерне товариство
«Просто-Страхування» (надалі -
Страховик) звернулося у суд із позовом
до ОСОБА_2 у жовтні 2013 р.

Просило стягнути з відповідача на свою
користь 3003.39 грн. затрат по виплаті
страхового відшкодування і 229.40 грн.
судового збору.

На обґрунтування зазначало, що 13.12.12 р.
уклало із відповідачем договір (поліс
№ АЕ/0928733) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, згідно з яким було
застраховано відповідальність
власника транспортного засобу «Mitsubishi
Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1.

21.02.13 р. ОСОБА_2, керуючи вказаним
транспортним засобом, порушив Правила
дорожнього руху та допустив зіткнення
із належним ОСОБА_3 автомобілем «Honda»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4

Вина ОСОБА_2 підтверджується
постановою Тячівського районного суду
від 25.03.13 р.

26.04.13 р. ОСОБА_3 звернулася до Страховика
із заявою про виплату страхового
відшкодування у розмірі 3003.39 грн., яке
їй було виплачено.

Оскільки ОСОБА_2 із заявою про настання
дорожньо-транспортної пригоди до
Страховика не звертався, то після
виплати страхового відшкодування
останній має право подати регресний
позов до страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду.

Рішенням Тячівського районного суду
від 25.11.13 р. позов задоволено (а.с.41-43).

Апелянт просить скасувати це рішення
та ухвалити нове про відмову в позові.
Доводить про порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Указує, що повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду повинно
подаватися водієм, причетним до такої
пригоди, проте не конкретизовано, що
цим водієм повинен бути саме
страхувальник за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Письмових заперечень або пояснень
позивач не подав.

У судове засідання сторони повторно не
з'явилися, хоча про час і місце такого
були належно повідомлені.

Суд першої інстанції виходив із
законності та доведеності позовної
вимоги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, з таких
мотивів.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (постанова № 4 від 01.03.2013 р. "Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки") при вирішенні
спорів про право зворотної вимоги
страховика суди повинні розрізняти
поняття "регрес" та "суброгація".
Наприклад, у випадку суброгації
відбувається лише заміна осіб у вже
наявному зобов'язанні (заміна
активного суб'єкта) зі збереженням
самого зобов'язання. У такому разі
страхувальник передає свої права
страховикові на підставі договору і
сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. У випадку регресу
одне зобов'язання замінює собою інше,
але переходу прав від одного кредитора
до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється
загальними нормами цивільного права
(зокрема, ст. 1191 ЦК), а також ст. 38 Закону
№ 1961-IV «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а для суброгації відповідно
до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України "Про
страхування" встановлено особливий
правовий режим.

Як видно з матеріалів справи, правовою
підставою позову є питання регресу.

Згідно з положеннями ст. 1191 ч.1 ЦК особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту 38.1.1 "ґ" пункту
38.1 ст. 38 Закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Тобто, в разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально. Указаний
водій зобов'язаний також вжити заходів
з метою запобігання чи зменшення
подальшої шкоди.

Установлено, що 13.12.12 р. між сторонами
був укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (поліс № АЕ/0928733)
зі строком дії на території України з
14.12.12 р. до 13.12.13 р. (а.с.4).

21.02.13 р. у м. Тячеві Закарпатської
області з вини ОСОБА_2 (а.с.4-10) сталася
дорожньо-транспортна пригода з участю
автомобіля «Mitsubishi Outlander»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. під його
керуванням та автомобіля «Honda»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4 (власник - ОСОБА_3).

26.04.13 р. ОСОБА_3 подала Страховику заяву
на виплату страхового відшкодування у
розмірі 3003.39 грн. (а.с.20), яка була
виплачена 13.05.13 р. (а.с.23).

Доказів виконання або невиконання з
поважних причин ОСОБА_2 вимог підпункту
38.1.1 "ґ" пункту 38.1 ст. 38 Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у частині строків,
передбачених підпунктом 33.1.4 пункту 33.1
ст. 33 цього Закону, немає.

Доводи апелянта про відсутність такої
умови для регресу як недоведеність
факту вжиття ним заходів з метою
запобігання чи зменшення подальшої
шкоди суперечать фактичним обставинам
скоєння ДТП, а сама норма підпункту 33.1.2
пункту 33.1 статті 33 указаного Закону не
містить підстав для відмови у
задоволенні вимог страховика, який
виплатив страхове відшкодування,
згідно договору майнового страхування,
до особи, відповідальної за завдані
збитки, про відшкодування виплачених
ним фактичних сум у межах, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Решта доводів апеляційної скарги
ґрунтуються на неправильному
розумінні належних до застосування
норм Закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», а твердження
апелянта про помилкове посилання суду
першої інстанції (у мотивувальній
частині рішення) також на ст. 27 Закону
України «Про страхування» і на ст. 993 ЦК
України не може слугувати підставою
для скасування рішення.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
цілком правильного висновку та ухвалив
законне і обґрунтоване рішення.
Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

2. Рішення Тячівського районного
суду від 25 листопада 2013 р. залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: