АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3217/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Добросвіт» - Вишневої Юлії Василівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2014 року у справі за позовом Кредитної спілки «Добросвіт» м. Черкаси до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

в с т а н о в и л а :

03 червня 2014 року Кредитна спілка «Добросвіт» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06 травня 2008 року між КС «Добросвіт» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 00153, згідно якого ОСОБА_7 отримала кредит в розмірі 80000 грн. строком на 2 місяці під 48 % річних на умовах щомісячної сплати відсотків за користування кредитом та сум кредиту в розмірах і за графіком, встановленим кредитним договором, з терміном остаточного погашення не пізніше 06 липня 2008 року.

В якості забезпечення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між позикодавцем, позичальником та ОСОБА_8, ОСОБА_9 було укладено договори поруки № 00153/1, № 00153/2 від 06 травня 2008 року.

Позивач вказує у позові, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь КС «Добросвіт» заборгованість за кредитним договором в сумі 50382,94 грн., яка станом на 07 жовтня 2009 року складається з: 38819,33 грн. - несплаченої основної суми боргу; 6823,82 грн. - несплаченої суми відсотків за умовами п. 1. кредитного договору; 4739,79 грн. - несплаченої суми відсотків за умовами п. 6.5. кредитного договору. Рішення набрало законної сили та підлягає виконанню.

Позивач зазначає, що згідно п. 6.5. кредитного договору в разі прострочення позичальником строків сплати суми відсотків за користування кредитом більш, ніж на 10 календарних днів, та на загальну суму, більш ніж 2 % від суми залишку за кредитом, кредитування позивальника здійснюється за подвійною ставкою - 96 % річних.

Заборгованість позичальника по відсотках за користування кредитними коштами непогашена і становить за період з 03 червня 2011 року по 03 червня 2014 року 111901,74 грн., з яких: 55950,87 грн. - несплачена сума відсотків за умовами п.1. кредитного договору; 55950,87 грн. - несплачена сума відсотків за умовами п.6.5. кредитного договору. Тому голова правління КС «Добросвіт» ОСОБА_10 звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь КС «Добросвіт» відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00153 від 06 травня 2008 року за період з 03 червня 2011 року по 03 червня 2014 року в розмірі 111901,74 грн. та 1119,02 грн. судового збору.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2014 року в позовних вимогах Кредитної спілки «Добросвіт» м. Черкаси відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник КС «Добросвіт» - Вишнева Ю.В. оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття помилкового рішення. Просить скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2014 року та ухвалити нове рішення, яким вимоги КС «Добросвіт» задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідачів відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00153 від 06 травня 2008 року за період з 03 червня 2011 року по 03 червня 2014 року в розмірі 111901,74 грн. та судові витрати в розмірі 1119,02 грн. за подання позовної заяви та 559,51 грн. за подання апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що отриманий кредит є споживчим, а тому суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Зі спливом строків позовної даності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку чи будь - якої іншої фінансової установи.

Суд першої інстанції зазначив, що згідно п.1.1 кредитного договору № 00153 від 06 травня 2008 року КС «Добросвіт» надала ОСОБА_7 споживчий кредит на два місяці з терміном остаточного погашення 6 липня 2008 року. Термін позовної давності по стягненню суми заборгованості сплинув в 2011 році. Пункти 5.6 договорів поруки передбачає, що порука припиняється, якщо кредитор протягом двох років від дня спливу строку кредитування боржника не пред'явить вимоги до поручителя.

Суд першої інстанції також послався на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2009 року з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, яким позов кредитної спілки задоволено та стягнуто з відповідачів 50382, 94 грн. заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки є помилковими, такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону, так як суд невірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин щодо стягнення відсотків з позичальника за користування кредитними коштами.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 06 травня 2008 року між КС «Добросвіт» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 00153, згідно якого ОСОБА_7 отримала кредит у розмірі 80000 грн. строком на 2 місяці під 48 % річних та зобов'язувалася повернути вказану суму коштів і сплатити відсотки за користування кредитом.

06 травня 2008 року між КС «Добросвіт» та ОСОБА_8, ОСОБА_9 було укладено договори поруки № 00153/1 та № 00153/2, згідно яких останні поручилися перед кредитною спілкою за виконання ОСОБА_7 зобов'язань по кредитному договору.

Згідно до п.1.2 кредитного договору визначено, що мета кредиту - поповнення обігових коштів.

Обігові кошти - це сукупність грошових коштів, авансованих для створення і використання оборотних виробничих фондів та фондів обігу з метою забезпечення безперервного процесу виробництва і реалізації продукції .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживчим кредитом є кошти, що надаються кредитодавцем (банком або фінансовою установою) споживачеві для придбання продукції. Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Отже, надання коштів за умовами договору для поповнення обігових коштів не відноситься до побутових потреб, тому не є по своїй суті споживчим кредитом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що укладений договір між сторонами є споживчим кредитом, оскільки в договорі сторонами визначено, що він видається для поповнення обігових коштів, тому є для комерційних потреб, в зв'язку з чим отримані ОСОБА_7 кошти, не є споживчим кредитом.

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов кредитного договору та виниклою заборгованістю, що полягала в несвоєчасній сплаті основної суми кредиту і відсотків за користування кредитом, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів, який було задоволено рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2009 року. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно на користь КС «Добросвіт» борг за договором кредиту в сумі 50382,94 грн. Дане рішення перебуває на виконанні у Придніпровському ВДВС Черкаського МУЮ, в якому знаходяться виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-3855 від 10 грудня 2009 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь КС «Добросвіт» боргу. Стягнення проводяться із заробітної плати, інших доходів боржників, однак тіло кредиту до цього часу не погашене.

Враховуючи те, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 листопада 2009 року боржником не виконано, правовідносини по кредитному договору не припинені, то колегія суддів вважає, що позивачем правомірно здійснювалось нарахування відсотків на тіло кредиту, в тому числі і в подвійному розмірі, оскільки дані умови визначені п. 6.5. кредитним договором № 00153 від 06 травня 2008 року і повинні виконуватись сторонами.

Згідно до умов п. 6.5 кредитного договору передбачено, що в разі прострочення позичальником строків сплати суми кредиту більш ніж на 90 календарних днів, умови кредитування між сторонами змінюються на підставі ст. 611 ЦК України, а саме: з дня настання факту такого прострочення строку сплати, кредитування позичальника здійснюється за процентною ставкою, яка дорівнює 53 відсоткам річних.

В разі прострочення позичальником строків сплати суми кредиту більше, ніж на 180 календарних днів відповідно умови кредитування змінюються за ставкою, яка дорівнює 58 відсоткам річних.

В разі прострочення позичальником строків сплати суми відсотків за користування кредитом ( в тому числі зарахованих до суми кредиту згідно п.1. 3 Договору ) більше, ніж на 10 календарних днів на загальну суму більше, ніж 2 % від суми залишку за кредитом ( без урахування капіталізованої суми ) умови кредитування між сторонами змінюються на підставі ст. 611 ЦК України, а саме: з дня настання факту такого прострочення строку сплати, кредитування позичальника здійснюється за відсотковою ставкою, що становить подвійний розмір від ставки, передбаченої п. 1 даного Договору. В разі існування одночасно обставин, що передбачені цим абзацом, а також або 1 або 2 цього пункту Договору, кредитування позичальника здійснюється за відсотковою ставкою, передбаченою цим абзацом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, договірні зобов'язання відповідачем ОСОБА_7 до даного часу не виконані.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, про що зазначено в ч. 1 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог кредитної спілки « Добросвіт « щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00153 від 06.05. 2008 року в сумі 111901, 74 грн. за період з 03 червня 2011 року по 03 червня 2014 року з відповідача ОСОБА_7.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 06 липня 2008 року.

За таких обставин у кредитної спілки виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 06 липня 2008 року, протягом наступних 2 років, встановлених п. 5.6 договору поруки.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

З огляду на викладене, вимогу до поручителів про виконання взятих ними зобов'язань має бути пред'явлено в межах строку дії поруки, встановленому сторонами в договорі п. 5.6 - 2 роки. Тому, навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Відповідно до ст. 360 - 7 ЦПК України правова позиція Верховного Суду України, яка є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України викладена в постанові ВС України від 17 вересня 2014 року (справа № 6-6цс14).

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції встановлено, що КС «Добросвіт» не було пред'явлено вимог до поручителів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах вищезазначеного строку, так як з позовом звернулися лише 03.06. 2014 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за період з 03 червня 2011 року по 03 червня 2014 року з поручителів ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь кредитної спілки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника КС «Добросвіт» - Вишневої Ю.В. підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, оскільки, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором, які підлягають нарахуванню, судом допущено порушення норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування рішення суду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі, яким підлягають частковому задоволенню позовні вимог КС «Добросвіт», та стягненню з відповідача ОСОБА_7 на користь КС «Добросвіт» відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00153 від 06 травня 2008 року за період з 03 червня 2011 року по 03 червня 2014 року в розмірі 111901,74 грн. В задоволенні вимог про стягнення солідарно з відповідачів - поручителів ОСОБА_8, ОСОБА_9 відсотків за користування кредитними коштами відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, стягненню з ОСОБА_7 на користь Кредитної спілки «Добросвіт» м. Черкаси підлягають судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1119,02 грн. та судовий збір 559,51 грн. за подання апеляційної скарги, всього 1678, 53 грн. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Добросвіт» - Вишневої Юлії Василівни - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2014 року у справі за позовом Кредитної спілки «Добросвіт» м. Черкаси до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Кредитної спілки «Добросвіт» м. Черкаси задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Кредитної спілки «Добросвіт» м. Черкаси відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00153 від 06 травня 2008 року за період з 03 червня 2011 року по 03 червня 2014 року в розмірі 111901,74 грн.

В задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Добросвіт» м. Черкаси до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Кредитної спілки «Добросвіт» м. Черкаси судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1119,02 грн. та 559,51 грн. за подання апеляційної скарги, всього 1678, 53 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :