Справа №484/3557/13-ц 11.02.2014 11.02.2014 11.02.2014
Провадження №22-ц/784/367/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у першій інстанції : Шикеря
апеляційній інстанції: Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 лютого 2014 року
м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів - Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання -
Шпонарській О.Ю.,

за участю: позивача - ОСОБА_3 та його
представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за
апеляційною скаргою

товариства з обмеженою
відповідальністю „Телевізійні
кабельні мережі" Всесвіт"

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 11 грудня 2013 року

за
позовом

ОСОБА_3 до приватного акціонерного
товариства „Телевізійні кабельні
мережі „Всесвіт" ( далі - ПрАТ"ТКМ
„Всесвіт") про захист честі, гідності
та ділової репутації, спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о
в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до приватного
акціонерного товариства „Телевізійні
кабельні мережі „Всесвіт" ( далі -
ПрАТ"ТКМ „Всесвіт") про захист честі,
гідності та ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди,

Позивач вказував, що у черговому
недільному випуску НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 інформаційно-рекламної
газети „Всесвіт" у рубриці „
Економіка, право, кримінал" було
опубліковано статтю - ІНФОРМАЦІЯ_3".

В цій статті йшлося про систематичне
зникнення собак жителів будинків №№2,3
по АДРЕСА_1 протягом 10 років і винним у
вказаній проблемі зазначено саме його.

Також вказано декілька ситуацій, в
яких висвітлюється, якими саме
методами він (позивач) це робить:"
розкидає отруту, після чого тварини на
очах у дітей помирали у страшних муках",
„ забиває тварин камінням, отруює",
„загнав собаку в будку, закрив, облив
бензином та підпалив", „забив тварину
ногами і вона померла, стікаючи кров`ю".

Його названо „догхантером". Крім того,
у тексті статті робляться припущення,
що "сьогодні він вбиває собак, а завтра
вдарить літню людину чи дитину", які
зовсім не мають під собою жодного
обґрунтування.

Посилаючись на те, що жоден факт, який
викладено в статті нічим не
підтверджується та немає належних
доказів, які б ці факти засвідчували,
поширення такої інформації ганьбить
його честь, гідність, ділову репутацію
та завдає йому моральних страждань,
позивач просив визнати інформацію,
поширену у інформаційно-рекламній
газеті" Всесвіт" випуск НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2, недостовірною та такою, що
не відповідає дійсності, порушує його
права та свободи, ганьбить честь,
принижує гідність та ділову репутацію;
зобов'язати відповідача спростувати за
власний рахунок розповсюджену
інформацію у спосіб близький до
способу її поширення - шляхом
публікації офіційного вибачення перед
ним про те, що ними поширено
недостовірну, таку, що не відповідає
дійсності інформація у строки не
пізніше 15 днів з дня набрання рішенням
суду чинності на першій сторінці цієї ж
газети, стягнути моральну шкоду у
розмірі 10000 грн. та судові витрати.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 11 грудня 2013 року позов
задоволено частково. Постановлено:

- визнати інформацію, поширену
ІНФОРМАЦІЯ_2 у випуску НОМЕР_1
інформаційно-рекламної газети
«Всесвіт» у рубриці «Економіка, право,
кримінал» на 4 сторінці у статті під
назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» відносно ОСОБА_3
недостовірною та такою, що ганьбить
гідність, честь та ділову репутацію
ОСОБА_3.

- зобов'язано ПрАТ «ТКМ «Всесвіт»
опублікувати спростування вказаної
недостовірної інформації на тій самій
шпальті й тим самим шрифтом, що й
спростовуване повідомлення, не пізніше
місяця з дня набрання рішенням суду
законної сили.

- стягнуто з ПрАТ «ТКМ «Всесвіт» на
користь ОСОБА_3 10000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, 5300 грн.
витрат на проведення судової
експертизи, 120 грн. в рахунок
відшкодування витрат на оплату
судового збору та 260 грн. витрат,
пов'язаних із вчиненням дій, необхідних
для розгляду справи.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ „ТКМ
„Всесвіт", посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, в тому числі нормам,
що стосується вини засобу масової
інформації та розміру
відповідальності, що на нього
покладена, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи
та встановлено судом, приватне
акціонерне товариство «Телевізійні
кабельні мережі «Всесвіт» припинило
свою діяльність. Повним
правонаступником, відповідно до
статуту є ТОВ « Телевізійні кабельні
мережі «Всесвіт».

Відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію друкованого
засобу масової інформації №1043-539/ПР від
13 листопада 2013 року засновками «ТВ
Всесвіт» є ТОВ «Телевізійні кабельні
мережі «Всесвіт», ОСОБА_5, ОСОБА_6

За положеннями редакційного
статуту (п.4.1) газета - друкований
інформаційно-рекламний засіб масової
інформації «ТВ «Всесвіт» не є
юридичною особою. Засновники
виступають позивачами та
відповідачами в судах всіх інстанцій
за позовами щодо газети «ТВ Всесвіт».

01 липня 2013 року мешканці АДРЕСА_1 -
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
звернулися до редактора газети «ТВ
Всесвіт» з відкритим листом ( а.с.31).

Після чого у черговому недільному
випуску НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2
інформаційно-рекламної газети
„Всесвіт" у рубриці „ Економіка, право,
кримінал" було опубліковано статтю -
ІНФОРМАЦІЯ_3», в якій було викладено
інформацію щодо ОСОБА_3, а саме:

„.... один из жильцов - ОСОБА_3 - открыто
заявил, что именно таким образом он
своими силами борется с бродячими
собаками в городе( разбрасывает яд).
Несколько лет назад он же загнал собаку
в будку, закрыл, облил бензином и
поджег.В последний раз исчезла общая
любимица Жулька… Оказалось она тоже
стала жертвой догхантера - он забил ее
ногами, собака умерла, истекла кровью.
Мы требуем огласки, потому что этот
человек - ОСОБА_3 - угрожает всем, кто
пытается сделать ему замечание.
Старики его откровенно боятся…
Сегодня он убивает собак, а завтра
ударит старика или ребенка…»

21 червня 2013 року Первомайським МВ
УМВС України в Миколаївській області
було зареєстровано заяву ОСОБА_8 щодо
вчинення ОСОБА_3 кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.299
КК України - знущання над тваринами.

Постановою від 28 червня 2013 року
кримінальне провадження закрито в
зв'язку з відсутністю в діянні складу
кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 270, 275 ЦК
України фізична особа має право на
захист свого особистого немайнового
права, зокрема, права на повагу до
гідності та честі, на недоторканість
ділової репутації, порушених у зв'язку
з поширенням про особу інформації, що
завдала їй моральної шкоди, шляхом
відшкодування спричиненої шкоди.

За приписами ч. 1 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації, а ч. 3
вказаної статті передбачає, що
негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного(презумпція
добропорядності).

Згідно роз'яснень, викладених в абз.5 п.
15,19 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи»( далі - Постанова
Пленуму), недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені).

Негативною слід вважати
інформацію, в якій стверджується про
порушення особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.
Спростування поширеної недостовірної
інформації повинно здійснюватись
незалежно від вини особи, яка її
поширила.

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначити характер такої
інформації та з'ясувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Згідно з частинами 1, 2 статті 30
Закону України «Про інформацію» від 02
жовтня 1992 року №2657-XII ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.
Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовностилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості. Якщо особа
вважає, що оціночні судження або думки
принижують її гідність, честь чи ділову
репутацію, а також інші особисті
немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку. Якщо суб'єктивну думку
висловлено в брутальній, принизливій
чи непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
особу, яка таким чином та у такий спосіб
висловила думку або оцінку, може бути
покладено обов'язок відшкодувати
завдану моральну шкоду.

Таким чином, наведена в статті
інформація не містить будь-яких
припущень, а викладена в
стверджувальній формі, оскільки
розповідається авторами, як особами,
які безпосередньо були учасниками
ситуацій, які вони описують у своєму
відкритому листі, що робить цю
інформацію ще більш достовірною перед
читачами.

Оскільки, вказана інформація є
негативною та такою, що зачіпає честь
та гідність позивача, опублікуванням
даної неправдивої інформації були
порушені його немайнові права, тому
позивач має право на правовий захист
своєї честі, гідності та ділової
репутації.

У судовому засіданні представник
відповідача не надав переконливих
доказів, які б підтверджували
правдивість поширеної інформації.

Оскільки, розповсюджена
відповідачем інформація про ОСОБА_3 є
неправдивою, містить пряме
обвинувачення у вчиненні
правопорушення, кримінальна
відповідальність за яке встановлена КК
України, а саме: ч.1 ст.299 КК України і
доведення вчинення особою такого
злочину має проводитись у визначеному
Кримінально-процесуальним кодексом
України порядку, то немає підстав для
звільнення його від відповідальності .

З врахуванням викладеного суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про наявність підстав для
задоволення вимог позивача. Підстав
для скасування рішення суду в цій
частині колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1,2 ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода, крім
іншого, полягає у приниженні честі та
гідності фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК
України розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається із роз'яснень,
викладених у п.27 Постанови Пленуму, при
визначені розміру моральної шкоди
судам слід виходити із засад
справедливості, добросовісності та
розумності. При цьому визначений
розмір грошового відшкодування має
бути співмірним із заподіяною шкодою і
не повинен приводити до припинення
діяльності засобів масової інформації
чи іншого обмеження свободи їх
діяльності.

Вирішуючи спір про відшкодування
моральної шкоди, суд правильно виходив
з того, що в результаті поширення
відповідачем недостовірної інформації
позивачеві було завдано моральної
шкоди через приниження честі, гідності
та діловій репутації.

При цьому визначив розмір - 10000
грн. з урахуванням висновку
судово-психологічної експертизи №12109
від 22 листопада 2013 року.

Між тим, суд першої інстанції не
взяв до уваги положення ч.2 ст.212 ЦПК
України, відповідно до якої, жоден
доказ не має для суду наперед
встановленого значення та вимог ч.3
ст.23 ЦК України.

А тому колегія суддів вважає, що
визначений судом розмір відшкодування
моральної шкоди є надмірним.

З урахуванням викладеного,
принципу розумності та справедливості,
слід визначити розмір відшкодованої
моральної шкоди, який підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача - 5000 грн., що буде достанім для
відшкодування моральних страждан,
співмірним та не приведе до припинення
діяльності засобу масової інформації.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції в частині
відшкодування моральної шкоди на
підставі п.3 ч.1ст. 309 ЦПК України слід
змінити, а апеляційну скаргу
відповідача, з врахуванням
викладеного, задовольнити частково.

Твердження апеляційної скарги про те,
що з метою перевірки фактів,
журналістами було вжито всіх можливих
заходів, а за такого, з боку редакції
відсутній умисел на друкування
неправдивої інформації щодо позивача,
не заслуговують на увагу, оскільки
поширення відповідачем інформація про
причетність ОСОБА_3 до скоєння злочину
було здійснено без посилання на
офіційні дані правоохоронних органів
та без наявності фактів, які
підтверджують таку інформацію.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И
Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
„Телевізійні кабельні мережі "
Всесвіт" задовольнити частково.

Рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 11 грудня 2013 року в частині
відшкодування моральної шкоди
змінити.

Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
„Телевізійні кабельні мережі" Всесвіт"
на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в
розмірі 5000( п'ять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення, і з цього часу може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді