Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Демянчук С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В.

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку „Приватбанк" на рішення
Сарненського районного суду від 12
вересня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку „Приватбанк" до
ОСОБА_1 про стягнення кредитної
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сарненського районного суду
від 12 вересня 2013 року відмовлено
Публічному акціонерному товариству
комерційному банку „Приватбанк" (далі -
ПАТ КБ „Приватбанк" або Банк) в
задоволенні зазначеного позову до
ОСОБА_1.

У поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ПАТ КБ „Приватбанк" покликався
на його незаконність та
необґрунтованість через недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

На обґрунтування скарги зазначалось
про помилкове застосування судом
правил цивільного закону, який регулює
права і обов'язки з приводу пропуску
позивачем позовної давності.
Посилаючись на ст. 631 ЦК України,
вказував про те, що закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення.
Вважає, що вимоги про відшкодування
збитків, зумовлених порушенням
договору, про стягнення неустойки,
процентів та тіла кредиту тощо можуть
бути пред'явлені незалежно від
закінчення строку дії договору
протягом встановленої для цих вимог
позовної давності. Судом не з'ясовано,
що відповідач і на час вирішення
спірних відносин користується
грошовими коштами Банку, а тому термін
дії договору не припинено і
правовідносини між сторонами тривають.

Покликався на порушення судом
процесуального закону щодо рівності
перед законом і судом, змагальності
сторін, диспозитивності судочинства та
ст. 60 ЦПК України.

З цих підстав просив рішення
Сарненського районного суду від 12
вересня 2013 року скасувати та ухвалити
нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши думку судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі і з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
відповідача, колегія суддів дійшла
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з пропущення
позивачем позовної давності,
передбаченої для захисту порушеного
цивільного права, оскільки її перебіг
поданням заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про
видачу судового наказу не перервався.

Проте з такими висновками погодитися
не можна.

Матеріалами справи
встановлено, що 18 травня 2006 року між
Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір, за умовами якого
позичальнику було надано кредит у
розмірі 6 240 гривень з терміном
повернення коштів до 16 травня 2008 року
зі сплатою 25,8% річних за користування
кредитними коштами. Погашення
кредитної заборгованості передбачено
щомісячними платежами за тілом
кредиту, відсотками, комісією та іншими
витратами.

Істотні умови та зміст правочину
містяться у підписаній відповідачем
заяві та в Умовах надання кредиту
фізичним особам «Розстрочка» (а.с. 3-3,
зв., 37-40, зв.).

ОСОБА_1 визнається і не заперечується
та обставина, що він не виконував своїх
зобов'язань за кредитним договором і не
сплатив жодного платежу.

Вважаючи, що внаслідок порушення умов
кредитного договору і невиконання
грошового зобов'язання позичальник
заборгував 50 019, 83 гривень, з яких 6 240
гривень складає заборгованість за
кредитом, 17 618, 48 гривень -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом, 23 303, 26 гривень -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором і штрафи
відповідно до п. 2.4.5.5. Умов та правил
надання банківських послуг, 500 гривень -
штраф (фіксована складова) і 2 358, 09
гривень - штраф (процентна складова), 11
липня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до боржника з вимогою
стягнути на його користь зазначену
суму грошових коштів.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). За кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За таких обставин обґрунтованими є
вимоги Банку про стягнення 6 240 гривень
заборгованості за кредитом та 17 618, 48
гривень заборгованості по відсотках за
користування кредитом.

Щодо стягнення з відповідача на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» 23 303, 26
гривень пені за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором і
штрафу відповідно до п. 2.4.5.5. Умов та
правил надання банківських послуг, 500
гривень штрафу (фіксована складова) і 2
358, 09 гривень штрафу (процентна
складова), то колегія суддів вважає за
необхідне зменшити розмір неустойки,
виходячи з такого.

На а.с. 26 міститься заява ОСОБА_1 про
зменшення розміру неустойки до 500
гривень.

Норма ч. 3 ст. 551 ЦК України вказує про
право суду зменшити розмір неустойки,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Оскільки сукупний розмір неустойки
становить 26 161, 35 гривень (23 303, 26 гривень
пені і штрафу + 500 гривень штрафу
(фіксована складова) + 2 358, 09 гривень
штрафу (процентна складова)), що
перевищує понад у чотири рази розмір
заборгованості за кредитом, тому її
розмір слід зменшити до розміру
основного боргу, тобто до 6 240 гривень.
Зазначена сума підлягає стягненню з
відповідача на користь Банку.

Не можна погодитися з висновками суду
першої інстанції про відсутність
підстав для переривання перебігу
позовної давності в зв'язку із поданням
ПАТ КБ «Приватбанк» заяви про видачу
судового наказу і про застосування до
спірних відносин норм ч. 4 ст. 267 ЦК
України щодо відмови в позові за
пропуском позовної давності.

Відповідно до ст. 264 ЦК України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою. Позову до одного
із кількох боржників. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Частина 1 ст. 95 ЦК України передбачає, що
судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Ураховуючи суть, призначення та
правову природу наказного провадження,
на подання заяви про видачу судового
наказу поширюється переривання
позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що
судовим наказом Сарненського
районного суду від 9 квітня 2009 року з
ОСОБА_1 на користь Закритого
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «Приватбанк», стягнуто
кредитну заборгованість у розмірі 22 825,
56 гривень, який було скасовано ухвалою
Сарненського районного суду від 14
вересня 2009 року й з цього моменту
перебіг позовної давності почався
заново.

Згідно з п. 5.5. Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) терміни позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
процентів за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
кредитним договором встановлюється
сторонами тривалістю у п'ять років.

Позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором надійшла до
Сарненського районного суду 11 липня 2013
року, що виключає пропуск позивачем
позовної давності (а.с. 2).

Мотивом для ухвалення нового рішення
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, які не
підлягали застосуванню.

В силу правил ч. 1 ст. 88 ЦПК України
сплачений позивачем судовий збір за
розгляд справи у місцевому та
апеляційному судах, який становить 450
гривень, підлягає стягненню з
відповідача на користь ПАТ КБ
«Приватбанк».

На підставі ст.ст. 526, 530, 1054, ч. 1 ст. 549, ч. 3
ст. 551 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307,
309, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Сарненського районного суду
від 12 вересня 2013 року скасувати.

Вимоги Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» 6 240
(шість тисяч двісті сорок) гривень
заборгованості за кредитом, 17 618
(сімнадцять тисяч шістсот
вісімнадцять) гривень 48 копійок
заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 6 240 (шість тисяч
двісті сорок) гривень неустойки (пені
та штрафу) і 450 (чотириста п'ятдесят)
гривень понесеного судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
С.В.Хилевич

Судді:
С.В.Демянчук

А.М.Шеремет