Провадження № 2/161/3932/14
У Х В А Л А

"14" серпня 2014 р.
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною
заявою. В обґрунтування заяви
посилається на те, що нею до Луцького
міськрайонного суду Волинської
області подано позовну заяву про
визнання недійсним правочину про
розірвання додаткової угоди до
договору про дольову участь у
будівництві житла між ОСОБА_2 та ТзОВ
«Юван» № 14/10-05. Внаслідок укладення
оскаржуваної угоди нерухоме майно -
гараж на одну транспортну одиницю, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
незаконно перейшло у власність іншої
особи.

З огляду на обставини укладення
оскаржуваного правочину та наслідки
ймовірного подальшого вчинення
незаконних дій, його приховування
шляхом подальшого відчуження, вважає,
що суд зобов'язаний забезпечити її
позов шляхом накладення заборони
відчуження майна. Просить суд
забезпечити позов шляхом заборони
відчуження гаража на одну транспортну
одиницю, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; забороною вчиняти
певні дії; встановленням обов'язку
вчинити певні дії; забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про звільнення майна з-під арешту;
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У разі необхідності судом можуть бути
застосовані інші види забезпечення
позову. Суд може застосувати кілька
видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Судом при розгляді заяви встановлено,
що ОСОБА_1 не обґрунтовано та не надано
доказів на підтвердження того, яким
чином існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
його позову. Не вказано причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов і необхідно застосувати саме
такий вид його забезпечення.

Також встановлено, що у своїй заяві
ОСОБА_1 просить забезпечити позов
шляхом заборони відчуження гаража на
одну транспортну одиницю, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Однак
ст. 152 ЦПК України не передбачено такого
виду забезпечення позову як заборона
відчуження гаража на одну транспортну
одиницю, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що заявником не
обґрунтовано необхідність
забезпечення її позову, відповідність
виду забезпечення позову, який вона
просить застосувати. Не доведено та не
надано доказів, яка існує реальна
загроза невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду про
задоволення його позову. Не вказано
причини, у зв'язку з якими потрібно
забезпечити її позов і необхідно
застосувати саме такий вид його
забезпечення. А тому за таких обставин,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її
заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.
Ковтуненко