Справа № 359/5037/14-ц
Провадження № 2/359/1645/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Леоненко А.О.,

за участі представника позивача :
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бориспіль
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Аеросвіт»» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, вихідній допомозі,
компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку, індексації боргу,
-

в с т а н о в и л а :

04 червня 2014 року позивач звернулась до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області з даним позовом, з
проханням стягнути з відповідача на
свою користь : заборгованість по
заробітній платі за період з грудня 2012
року по серпень 2013 року в розмірі 262809,19
грн., компенсацію за невикористану
відпустку у кількості 210 календарних
днів за відпрацьований період з 06.08.2006
року по 30.08.2013 року в розмірі 91872,90 грн.,
вихідну допомогу в розмірі трьох
середньомісячних заробітних плат в
розмірі 28874,58 грн., середній заробіток
за час затримки розрахунку в розмірі
86623,74 грн., індексацію боргу в розмірі
30684,53 грн., а всього на загальну суму
500864,94 грн..

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 30
серпня 2013 року його було звільнено за
власним бажанням на підставі ч.3 ст.38
КЗпП України з посади інженера
категорії «В» центру управління
технічним обслуговуванням комплексу
підтримання льотної придатності
Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Аеросвіт»» (далі по
тексту - ПАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт»»). Однак, при звільненні з
роботи з ОСОБА_2 не було проведено
повного розрахунку, зокрема не
виплачено : заборгованість по
заробітній платі за період з грудня 2012
року по серпень 2013 року, компенсацію за
невикористану відпустку у кількості 210
календарних днів за відпрацьований
період з 06.08.2006 року по 30.08.2013 року,
вихідну допомогу в розмірі трьох
середньомісячних заробітних плат.

У судове засідання позивач не з'явився,
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Натомість
представляти свої інтереси в суді
уповноважив адвоката ОСОБА_1, який до
зали суду зявився, позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився про день, час та
місце слухання справи повідомлений
належним чином, заяв чи клопотань на
адресу суду не направив, про причини
неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач з 06 серпня 2004 року по 30 серпня
2013 року працювала в ПАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт»».

Наказом за № 1782-ос від 28 серпня 2013 року
(а.с.11) ОСОБА_2 звільнено за власним
бажанням з займаної посади, а саме -
інженера категорії «В» центру
управління технічним обслуговуванням
комплексу підтримання льотної
придатності ПАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт»» та зобов'язано головного
бухгалтера виплатити позивачу :
компенсацію за невикористану
відпустку у кількості 210 календарних
днів за відпрацьований період з 06.08.2006
року по 30.08.2013 року; вихідну допомогу в
розмірі трьох середньомісячних
заробітних плат та провести повний
розрахунок за фактично відпрацьований
період по 30.08.2013 року.

Дана обставина також підтверджується
даними його трудової книжки (а.с.7-8) та
довідкою про доходи від 28 серпня 2013
року за № 7084 (а.с.10).

Згідно вказаної довідки про доходи, яку
видано ПАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт»»
позивачу, за період з грудня 2012 року по
серпень 2013 року заборгованість по
заробітній платі перед позивачем
становить - 262809 грн. 19 коп.

Довідкою про доходи від 28 серпня 2013
року за № 7085 встановлено, що
середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_2 на період звільнення становила
9624,86 грн. (а.с.9).

Позивач просить суд зобов'язати
відповідача виплатити йому визначені в
наказі про звільнення компенсацію за
невикористану відпустку у кількості 210
календарних днів за відпрацьований
період з 06.08.2006 року по 30.08.2013 року та
вихідну допомогу в розмірі трьох
середньомісячних заробітних плат.

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України, зміст
яких роз'яснено представнику позивача,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Всупереч наведеному, позивачем чи його
представником не надано суду жодних
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про невиплату відповідачем
вказаної компенсації та вихідної
допомоги ОСОБА_2, в той час як згідно
довідки про доходи від 28 серпня 2013 року
за № 7084 (а.с.10), виданої ПрАТ
«Авіакомпанія «Аеросвіт»,
підтверджено наявність заборгованості
лише з виплати заробітної плати.

З урахуванням наведеного, суд вважає за
необхідне відмовити позивачу у
задоволенні вимог щодо стягнення на
його користь невиплачених компенсації
за невикористану відпустку у кількості
210 календарних днів за відпрацьований
період з 06.08.2006 року по 30.08.2013 року та
вихідної допомоги в розмірі трьох
середньомісячних заробітних плат.

Відповідно до ст.115 КЗпП України та ст. 24
Закону України «Про оплату праці»,
заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.116 КЗпП
України при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
проводиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають бути
виплачені не пізніше наступного дня
після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений орган повинен письмово
повідомити працівника перед виплатою
зазначених сум.

Як вбачається з наданої відповідачем
ОСОБА_2 довідки (а.с.10), зазначених вимог
чинного законодавства при звільненні
позивача дотримано не було.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження тієї
обставини, що невиплата належних
позивачу сум була допущена не з вини
відповідача, суду надано не було та не
було зазначено джерел їх здобуття.

Відповідно до ст.233 КЗпП України у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до висновку, про обґрунтованість вимог
позивача щодо стягнення на його
користь заборгованості по нарахованій
заробітній платі в розмірі 262809 грн. 19
коп.

У зв'язку з порушенням встановлених
строків виплати заробітної плати
позивач має право на отримання
компенсації відповідно до Закону
України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати». Утрата
частини грошових доходів через
порушенням термінів їхньої виплати
компенсується у разі затримання
виплати доходів на один і більше
календарних місяців відповідно до
Порядку, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21
лютого 2001 року за №159 (з урахуванням
внесених змін). Відповідач зобов'язаний
зробити розрахунок суми такої
компенсації.

Відповідно до частини 5 пункту 25
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року за № 13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» не
проведення розрахунку з працівником у
день звільнення є підставою для
застосування відповідальності
передбаченої ст. 117 Кодексу законів про
працю України.

Частиною 1 ст. 117 Кодексу законів про
працю України встановлено, що в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Під час звільнення позивача, всі
належні суми повинні були виплачені
йому в день звільнення. Оскільки
відповідач порушив цю норму, то
відповідно до статті 117 Кодексу законів
про працю України підлягає виплаті
позивачу середній заробіток за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку, а саме з 31 серпня 2013 року по
день ухвалення судового рішення, який
становить (335 днів х 320,83 грн.
(середньомісяч-ний заробіток (9624,86 грн.)
/ 30 днів) і ця сума становить 107478,05 грн.

Щодо позовних вимог про індексацію
заборгованості по заробітній платі
судом встановлено наступне.

Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату
праці» компенсація працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати
провадиться відповідно до

індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати. Так,
основна заробітна плата, це -
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців. Додаткова заробітна
плата, це - винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодав-ством;
премії,пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. Інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Проаналізувавши наведені норми закону
з урахуванням задоволеної частини
позовних вимог, суд приходить до
висновку, що компенсація втрати
частини заробітнку розрахованої
відповідно до індексу зростання цін
на споживчі товари і тарифів на
послуги, здійснюється з урахуванням
суми боргу по заробітній платі без
включення до неї суми середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

У звязку з цим індексації підлягає лише
заборгованість по заробітній платі за
період з грудня 2012 року по серпень 2013
року в розмірі 262809,19 грн.

Разом з цим суд звернув увагу на те, що
позивач просить суд провести
індексацію заборгованості за період з
вересня 2013 року по квітень 2014 року
включно. Доповнень, уточнень до
позовної заяви, заяв про збільшення
позовних вимог позивачем чи його
представником суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно повідомлень Державної служби
статистики України, які відображено у
випусках загальнонаціональної газети
«Урядовий кур'єр» індекс інфляції
становив : у вересні 2013 року - 100,0, у
жовтні 2013 року 100,4, у листопаді 2013 року -
100,2, у грудні 2013 року - 100,5, у січні 2014
року - 100,2, у лютому 2014 року - 100,6. У
березні 2014 року - 102,2, у квітні 2014 року -
103,3.

З урахуванням наведеного індекс
інфляції після звільнення ОСОБА_2 з
вересня 2013 року по квітень 2014 року
включно становить (100,0 х 100,4 х 100,2 х 100,5 х
100,2 х 100,6 х 102,2 х 103,3) 1,08, тобто 8%.

Враховуючи наведене суд вважає, що
компенсація втрати частини заробітної
плати у зв'язку із порушенням строків
її виплати відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги на користь ОСОБА_2
підлягає стягненню з відповідача в
розмірі 21024,74 грн. (262809,19 (заборгованість
по заробітній платі) / 100 х 8).

Підсумовуючи вказане, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
частково та стягнути з відповідача на
користь позивача : не виплачену при
звільненні заробітну плату за період з
грудня 2012 року по серпень 2013 року в
розмірі 262809 грн. 19 коп., середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 31 серпня 2013 року по 31 липня
2014 року в розмірі 107478 грн. 05 коп.,
компенсацію втрати частки заробітної
плати у звязку із порушенням строків її
виплати відповідно до індексу
зростання цін за період з вересня 2013
року по квітень 2014 року включно в
розмірі 21024 грн. 74 коп., а всього
стягнути - 391311 грн. 98 коп..

Судові витрати в справі, а саме суму
судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп.,
відповідно до ст.88 ЦПК України, слід
стягнути з відповідача на користь
держави, оскільки позивач звільнений
від їх сплати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 Цивільного
процесуального кодексу України суд
допускає негайне виконання рішень у
справах про присудження працівникові
виплати заробітної плати, але не більше
ніж за один місяць.

Враховуючи вищевикладене, на підставі
ст. 115, 116, 117 КЗпП України, Закону України
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати», ч. 5 п. 25 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року за № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», ст. 1, 2, 24, 34 Закону
України «Про оплату праці», та
керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 208-209,
212-215, 218, 293, 367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт»»
(місце знаходження : Київська область,
Бориспільський район, с. Гора, ) на користь ОСОБА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
адресою : АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2
виданий 18.04.1996 року Поліським РВ ГУ МВС
України в Київській області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) не
виплачену при звільненні заробітну
плату за період з грудня 2012 року по
серпень 2013 року в розмірі 262809 грн. 19
коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку за період з 31
серпня 2013 року по 31 липня 2014 року в
розмірі 107478 грн. 05 коп., компенсацію
втрати частки заробітної плати у
звязку із порушенням строків її
виплати відповідно до індексу
зростання цін за період з вересня 2013
року по квітень 2014 року включно в
розмірі 21024 грн. 74 коп., а всього
стягнути - 391311 грн. 98 коп. (триста
дев'яносто одну тисячу триста
одинадцять гривень дев'яносто вісім
копійок).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітної
плати за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт»»
(місце знаходження : Київська область,
Бориспільський район, с. Гора, ) на користь держави
Україна (р/р № 0004, МФО 821018, , Бориспільське УДКСУ
Київської області, ГУДКУ у Київській
області) судовий збір в розмірі 3654,00
гривень (три тисячі шістсот п'ятдесят
чотири гривні нуль копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Л.В.Яковлєва