Провадження № 760/9621/13
Справа № 2-3321/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення від права спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2013 року позивач
звернулась до суду із позовом до
відповідача в якому просить усунути
від права на спадкування ОСОБА_2 після
смерті сина ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В обґрунтування
позову вказує на те, що вона є матір`ю
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, а
також бабусею онука - сина померлої
дочки ОСОБА_4. ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідач, по справі є
батьком померлого ОСОБА_3 .

Вказує, що відповідач з
ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував з померлою
ОСОБА_4 у цивільному шлюбі, від якого
вони мали спільну дитину сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження , в
подальшому у 1990 році між ними були
оформлені офіційно шлюбні відносини.
Посилається на те, що за життя
донькою,за місцем роботи було отримано
однокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

Позов мотивований тим, що в період
перебування у шлюбі та після його
розірвання ,відповідач не маючи ніяких
батьківських почуттів до сина,
ухилявся від своїх обов`язків по його
утриманню та вихованню. В
підтвердження ухилення відповідача
від своїх батьківських обов`язків
позивач послалась на рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
про стягнення з нього аліментів на
користь померлої на утримання сина та
на ухилення відповідача від виконання
рішення суду про сплату аліментів.
Посилається на те, що утриманням та
вихованням сина займалася виключно
дочка та вона , як рідна бабуся у
зв»язку із чим вона просить усунути
відповідача від права на спадкування.

В ході розгляду справи, позивач та
ії представники позов підтримали та
просили його задоволення з підстав,
викладених у ньому.

Відповідач в ході судового
розгляду проти позовних вимог
заперечував, пославшись на те, що позов
є недоведеним та необґрунтованим,
заперечивши ухилення від свого
обов`язку щодо утримання та виховання
сина. Вказав, що на час стягнення з
нього аліментів за рішенням суду, він
був пенсіонером та аліменти
стягувались з нього через відділення
Ощадбанку України. При цьому вказав на
те, що позивачка ніколи утриманням та
вихованням онука не займалась, так як
постійно мешкала за місцем реєстрації
в м. Ялта АР Крим і ніякої матеріальної
допомоги не надавала, ії стосунки
дочкою - ОСОБА_4 були напруженими і мали
випадковий характер. Після смерті
доньки ОСОБА_4 ОСОБА_1 ніякої участі в ії
похованні не приймала, під час
проходження ОСОБА_3 строкової служби в
лавах Збройних Сил України, позивач
жодного разу онука не відвідувала.

Вислухавши пояснення
представників позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги задоволенню
не підлягають, виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
видане Відділом реєстрації смерті у
м.Києві 04 травня 2012 року, виданого
Відділом реєстрації смерті у м.Києві,
Серія НОМЕР_1.

Матеріали справи свідчать ,що
ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 1990 року
від спільного життя з яким померла
мала сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження.

Відповідно до рішення Солом`янського
районного суду м. Києва від 16 листопада
2005 року шлюб, зареєстрований 19.12.1990 року
у Відділі РАГС Залізничного РВК міста
Києва, актовий запис № 1278, між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 розірвано.

Встановлено, що ОСОБА_4 на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1,
співвласником якої був також
ОСОБА_3-син померлої.

Вказане підтверджується
свідоцтвом про право власності на
житло, видане Органом приватизації
Залізничної ради народних депутатів
Солом`янської районної у місті Києві
державної адміністрації 07 липня 1995
року № 11008.

З матеріалів спадкової
справи,відкритої після смерті ОСОБА_4
вбачається, що із заявами про відкриття
спадщини звернулись ії мати- ОСОБА_1 ,
про що свідчить заява подана 16 жовтня
2012 року та син ОСОБА_3 22 жовтня 2012 року.

Матеріали справи свідчать про те,
що 06 грудня 2012 року державним
нотаріусом Дев`ятої Київської
державної нотаріальної контори
позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом відповідно до якого вони є
співвласниками квартири АДРЕСА_1

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим
Відділом реєстрації смерті у м.Києві 15
листопада 2012 року , серія НОМЕР_2

Матеріали спадкової справи
свідчать про те, що із заявами про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3
звернулись 06.12.2012 року позивачка -
бабуся померлого та 27 грудня 2012 року
відповідач ОСОБА_2 - батько померлого.

Встановлено, що ОСОБА_3 за життя на
випадок своєї смерті заповіту складено
не було.

Відповідно до частини 2 статті 1223
ЦК України у разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від ії прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу відповідно до ст.1261
ЦК України право на спадкування за
законом мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід з боку
батька, так і з боку матері.

Згідно з ч.1 статті 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

Таким чином з урахуванням поданої
позивачем у встановлений законом строк
заяви про прийняття спадщини він має
право у першочерговому порядку право
на спадкування після смерті сина
ОСОБА_3

Позивач вважаючи, що відповідач
повинен бути усунутий від права на
спадкування після сина, посилається в
якості доказу на рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
від 16 листопада 2005 року про стягнення з
відповідача аліментів на користь
ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження в розмірі 1/3 частини від
усіх видів заробітку.

Відповідно до ст.1224 ЦК України не
мають права на спадкування за законом
батьки (усиновлювачі) та повнолітні
діти (усиновлені), а також інші особи,
які ухилялися від виконання обов'язку
щодо утримання спадкодавця, якщо ця
обставина встановлена судом.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 року
№ 7 « Про судову практику у справах про
спадкування» правило абзацу другого
частини третьої статті 1224 ЦК
стосується особи, яка зобов'язана
була утримувати спадкодавця згідно з
нормами Сімейного кодексу України
(далі - СК). Факт ухилення особи від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом
за заявою заінтересованої особи
(інших спадкоємців або
територіальної громади). При цьому
слід враховувати поведінку особи,
розуміння нею свого обов'язку щодо
надання допомоги, її необхідність
для існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

Проте, позивачем доказів ,які
свідчать про свідоме невиконання
відповідачем свого обов`язку щодо
утримання сина, позивачем не надано.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідно до рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
від 16 листопада 2005 року задоволено
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з яким вона
зверталась до суду з 04.10.2005 року та
стягнуто з останнього на ії користь
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року
народження в розмірі 1/3 частини від
усіх видів заробітку ( доходу), але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 04.10.2005 року і до досягнення
ним повноліття.

В свою чергу, наявність лише
ухваленого рішення суду про стягнення
аліментів з відповідача не може бути
обставиною, яка свідчить про свідоме
ухилення відповідача від виконання
обов`язків.

Із змісту рішення суду про
стягнення аліментів вбачається, що
відповідач при розгляді позову ОСОБА_4
свій обов`язок по сплаті аліментів
визнавав у повному обсязі, визнавши
позовні вимоги.

Позивачем будь-яких належних та
допустимих доказів в підтвердження
ухилення відповідача від виконання
рішення суду не надано.

Відповідно до відомостей Відділу
виконавчої служби Солом`янського
районного управління юстиції у м.Києві
виконавче провадження про стягнення з
відповідача аліментів на користь сина
відсутнє, а позивачем не надано доказів
пред`явлення рішення до примусового
виконання.

Встановлено, що на час стягнення з
відповідача аліментів, останній був
пенсіонером МВС.

Відповідно до листа Головного
управління пенсійного фонду України
від 06.11.2013 року документи про стягнення
аліментів з відповідача на користь
неповнолітнього сина ОСОБА_3 на
підставі рішення Солом`янського
районного суду м. Києва від 16.11.2005 року
не надходили.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов`язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків , встановлених статтею 61
ЦПК України.

Відповідно до ст.10,11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін Сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Отже, оцінюючи докази у їх
сукупності та кожний доказ окремо, суд
вважає, що позов не є недоведеним,
оскільки судом не встановлено
обставин, з якими закон пов`язує
підстави для усунення спадкоємця від
права на спадкування.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.1224,1258,1261 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного суду України від
30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у
справах про спадкування»,
ст.ст.10,11,60,209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення від права спадкування
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: