РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в
складі:

Головуючого судді - Приступи Д.І.

секретаря - Вараниці Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Державного
підприємства «Хмельницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи
Служби у справах дітей Хмельницької
міської ради про виселення,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до
суду та просить виселити ОСОБА_1, її
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_2 з
приміщення гуртожитку, який належить
ДП «Хмельницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» за
адресою м. Хмельницький, вул.
Будівельників, 23. Мотивує, тим, що
вказані особи на даний час незаконно
проживають у вказаному приміщенні,
оскільки ОСОБА_1, якій надавалось
приміщення у користування на даний
момент звільнена з роботи на ДП
«Хмельницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» та
своїм незаконним проживанням вказані
особи порушують права інших осіб,
працівників ДП «Хмельницький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», які потребують
надання службового житла.

Повноважний представник позивача
в судовому засіданні позовні вимоги
підтримав та просить позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та в в інтересах її
неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_2 в
судовому засіданні проти позову
заперечували, вважають його
безпідставним та необґрунтованим.
Зазначають, що ОСОБА_1 з неповнолітнім
сином на законних підставах проживають
в гуртожитку, натомість ОСОБА_2 не
проживає в даному гуртожитку а тільки
час від часу відвідує інших
відповідачів.

Повноважний представник третьої
особи в судовому засіданні проти
позову заперечував, вказуючи на те, що
позивач звертається з відповідним
позовом фактично просить виселити
матір з неповнолітнім сином без
надання їм іншого приміщення, що
суперечить закону та інтересам дитини.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про те, що позов є
необґрунтованим та в його задоволенні
слід відмовити.

Як об'єктивно встановлено судом,
згідно рішення від 19 жовтня 2005 року
розширеного засідання ПК та
адміністрації Хмельницького інституту
землеустрою, правонаступником якого є
позивач, відповідачці ОСОБА_1 надано в
користування кімнату в гуртожитку,
який на даний час належить ДП
«Хмельницький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» за
адресою м. Хмельницький, вул.
Будівельників, 23, на період її роботи в
інституті.

Згідно наказу ДП «Хмельницького
інституту землеустрою» від 20 вересня
2010 року позивачка звільнена з роботи на
Хмельницькому інституту землеустрою.

Разом із відповідачкою ОСОБА_1 в
гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 проживає
її неповнолітній син ОСОБА_3 2001 року
народження.

Дані обставини підтверджуються
матеріалами справи та сторонами не
оспорюються. Відмовляючи в позові
судом враховується наступне.

Відповідно до ст.60 ЦПК України:

1. Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

2. Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

3. Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

4. Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

На думку суду, позивачем не
доведено факту постійного проживання
відповідача ОСОБА_2 в гуртожитку за
адресою АДРЕСА_1 Відтак, в позові в
частині виселення ОСОБА_2 з гуртожитку
за адресою АДРЕСА_1 слід відмовити.

Щодо позовних вимог про виселення
ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_3, то в
цій частині в позові слід відмовити
через слідуюче.

Звертаючись до суду з позовом про
виселення ОСОБА_1 та неповнолітнього
ОСОБА_3 з гуртожитку, що розташований за
адресою АДРЕСА_1, позивач посилається в
обгрунтування своїх вимог на ст.124 ЖК
УРСР, тобто просить виселити
відповідачку ОСОБА_1 та
неповнолітнього ОСОБА_3 з гуртожитку
без надання іншого приміщення.

Відповідно до ст.125 ЖК УРСР, без
надання іншого жилого приміщення у
випадках, зазначених у статті 124 цього
Кодексу, не може бути виселено:

інвалідів війни та інших інвалідів з
числа військовослужбовців, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, що їх вони
дістали при захисті СРСР чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби, або внаслідок захворювання,
зв'язаного з перебуванням на фронті;
учасників Великої Вітчизняної війни,
які перебували у складі діючої армії;
сім'ї військовослужбовців і
партизанів, які загинули або пропали
безвісти при захисті СРСР чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби; сім'ї військовослужбовців;
інвалідів з числа осіб рядового і
начальницького складу органів
Міністерства внутрішніх справ СРСР,
які стали інвалідами внаслідок
поранення, контузії або каліцтва, що їх
вони дістали при виконанні службових
обов'язків;

осіб, які пропрацювали на підприємстві,
в установі, організації, що надали їм
службове жиле приміщення, не менш як
десять років;

осіб, що звільнені з посади, у зв'язку з
якою їм було надано жиле приміщення,
але не припинили трудових відносин з
підприємством, установою,
організацією, які надали це приміщення;

осіб, звільнених у зв'язку з
ліквідацією підприємства, установи,
організації або за скороченням
чисельності чи штату працівників;

пенсіонерів по старості, персональних
пенсіонерів; членів сім'ї померлого
працівника, якому було надано службове
жиле приміщення; інвалідів праці І і ІІ
груп, інвалідів І і ІІ груп з числа
військовослужбовців і прирівняних до
них осіб та осіб рядового і
начальницького складу Державної
служби спеціального зв'язку та захисту
інформації України;

одиноких осіб з неповнолітніми дітьми,
які проживають разом з ними.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з довідки Управління
соціального захисту населення
Городоцької районної державної
адміністрації Хмельницької області
від 28 січня 2014 року, відповідачка
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управління як одержувач державної
соціальної допомоги одиноким матерям з
1 січня 2003 року по теперішній час.

Відтак, виселення ОСОБА_1 та їїх
неповнолітнього сина ОСОБА_3 без
надання іншого приміщення є
неможливим.

В цій частині в позові також слід
відмовити.

Керуючись ст.125 ЖК УРСР, ст.ст. 60,
212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
Апеляційному суду Хмельницької
області через Хмельницький
міськрайонний суд.

Суддя:
Д.І. Приступа