Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"03" березня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Пустовойт Т. В., при секретарі Сакалош
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору
дійсним та стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року позивачка звернулася
до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 10.01.2011 року вона
позичила відповідачу короткостроково
грошові кошти у сумі 40000,00грн., які йому
були необхідні для здійснення
підприємницької діяльності. Одержання
ним зазначеної суми підтверджується
договором займу. Відповідач
зобов'язався повернути гроші не
пізніше 30.07.2011 року, однак в зазначений
термін грошей не повернув, під
будь-яким приводом ухиляється від
виконання свого зобов'язався,
посилаючись на відсутність у нього
фінансової можливості та проблеми у
бізнесових справах, на фіктивність
договору займу через недодержання
вимог закону про нотаріальне
посвідчення. У зв'язку з вищевикладеним
позивачка була вимушена звернутись до
суду та просила визнати дійсним
договір позики, укладений 10.01.2011 року
між нею та відповідачем, стягнути з
відповідача суму позики в розмірі
40000,00грн. та судові витрати.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання
не з'явилась, надала заяву, в якій
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила справу розглянути за її
відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_2, яка дії
на підставі довіреності, в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
пояснила, що в серпні 2007 року
відповідач оформив кредит, у жовтні 2006
року кредит оформила позивачка, у
зв'язку з кризою в державі у 2008 році. В
якості забезпечення зобов'язання банк
взяв у заставу майно, розташоване по
АДРЕСА_1. По теперішній час кредит не
сплачено. В 2009 році відповідач був
знятий з посади, однак приїжджав до
сім'ї. Коли поїхав обіцяв повернутися з
грошима. На початку 2011 року приїхав до
України, відбулося переобладнання
заставного майна, проходило реєстрацію
в БТІ, однак ніяких відомостей до банку
не надавали. Позивачка у 2011 року ще раз
знайшла кошти провести ремонт у
заставному майні. ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом про стягнення коштів, на
що відповідач запропонував їй
переоформити заставні приміщення на
неї в рахунок боргу. Після укладення
мирової угоди позивачка у вересні 2011
року зареєструвала право власності на
себе. 03.03.20144 року до судового засідання
не з'явилась, надала заяву, в якій
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила справу розглянути за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 до судового
засідання не з'явився, з невідомих суду
причин, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Представник третьої особи ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит» Литвиненко Ю.П., яка
діє на підставі довіреності, в судовому
засіданні пояснила, що в 2006 та 2007 роках
банком укладено кредитні договори з
позивачкою, на сьогоднішній день
заборгованість по ним не погашена. На
забезпечення виконання зобов'язань між
банком та відповідачем укладені
іпотечні договори. Відповідачем
самостійно здійснювалось
переобладнання, відповідно до рішення
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 13.06.2008 року за ним визнано право
власності на самочинно
реконструйовану основу будівлі та
обладнану мансарду. Рішенням
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 06.12.2013 року звернуто стягнення на
предмет іпотеки. Передача права
власності на частину нерухомого майна
без виділення її в натурі неможлива, а
зміна власника предмету іпотеки
порушує права банку, оскільки робить
неможливим звернення стягнення на
предмет іпотеки. Просила відмовити у
визнанні мирової угоди, укладеної між
сторонами. 03.03.2014 року до судового
засідання не з'явилась, просила справу
розглянути без представника третьої
особи.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази у справі, приходить до
висновку, що позов обґрунтованим і
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалою Іллічівського районного суду
м.Маріуполя від 02.09.2011 року визнано
мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_1 право
власності на нежилі приміщення літ.А-2
по АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя від 02.12.2010
року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТОВ
«Банк «Фінанси та кредит»
заборгованість за кредитними
договорами №82/2007 та №310pv-10-06 в розмірі
1188904,82грн., судовий збір в розмірі
1700,00грн, а всього 1190634,82грн.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договорами №82/2007 та
№310pv-10-06 були укладені іпотечний
договір від 03.10.2006 року, посвідчений
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим номером 5802 та іпотечний
договір від 07.08.2007 року, посвідчений
приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим номером 4086, що
підтверджується копіями вказаних
договорів.

Пунктами 1, 2, 4 іпотечних договорів
передбачено, що відповідач передає в
іпотеку банку наступне нерухоме майно:
нежиле приміщення основної будівлі літ
А-2: з 1 поверху приміщення №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7,
8, 9, 10, 11, 12, з 2 поверху приміщення №1, 2, 3,
4, 5, 6, 7, 8, 9, загальною площею 1256,00кв.м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що
належить відповідачу на підставі
Договору розподілу нерухомого майна
між співвласниками спільної часткової
власності, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_5 19.09.206 року.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 13.06.2008 року за ОСОБА_3
визнано право власності на самочинно
реконструйовану основну будівлю літ
«А-2», зведені прибудову літ «А'-1»,
тамбури «а2-1», «а3-1», майданчики «а-4» та
«а-5» та обладнану мансарду А/М
загальною площею 2392,8кв.м.

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Маріуполя від 20.06.2008 року внесено
виправлення в рішенні Жовтневого
районного суду м.Маріуполя від 13.06.2008
року та змінено загальну площу будівлі
з 2392,8кв.м. на 2438,9кв.м.

Відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно за №.06.2008 року зареєстроване право
власності на реконструйоване
нежитлове приміщення в КП
«Маріупольське бюро технічної
інвентаризації».

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 23.07.2008 року ухвала
Жовтневого районного суду м.Маріуполя
від 23.07.2008 року про затвердження
мирової угоди скасована.

В судовому засіданні встановлено, що 10
січня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено договір позики, відповідно до
якого позивачкою надано відповідачу
40000,00грн. на строк з 10.01.2011 року до 30.06.2011
року.

Згідно із ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменті передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Виходячи з суми позики 40000,00грн., що
більш ніж у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, та вимог ст.1047 ЦК України,
договір позики має бути укладений у
письмовій формі, яка сторонами
додержана.

В договорі позики прямо зазначено, що
позивач-позикодавець передав у
власність
відповідачеві-позичальникові, а
відповідач-позичальник прийняв у
власність грошові кошти в розмірі
40000,00грн. що свідчить про те, що
необхідності додатково укладати
розписку про передачу коштів немає, а
також ч.2 ст.1047 ЦК України ця вимога не
зазначена як обов'язкова.

Суд приймає до уваги також і ті
обставини, що свої зобов'язання позивач
виконала повністю, термін повернення
грошей настав, відповідач в
добровільному порядку не повернув
кошти.

Оцінюючи позовні вимоги щодо стягнення
суми боргу в розмірі 40000,00грн. приходить
до висновку про їх обгрунтованність,
оскільки дані вимоги грунтуються на
вимогах закону.

Стосовно вимоги позивача в частині
визнання договору дійсним - суд
приходить до наступного.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики
може укладатись у простій письмовій
формі, що і було зроблено сторонами. Цей
договір ніким не оспорюється, не
скасовувався, тобто відсутній спір та
підстави для визнання його дійсним
відсутні.

Відповідно до вимог статі 88 ЦПК
України на користь позивача підлягають
стягненню з відповідача понесені
витрати по сплаті судового збору в сумі
51,00грн. та на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 120,00грн.

На підставі викладеного, ст.ст.1046, 1047,
1049, 1167 ЦК України та, керуючись ст.ст.15,
57, 209 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання договору дійсним та стягнення
суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІПН:НОМЕР_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ІПН:НОМЕР_2, яка зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_3 суму боргу у розмірі
40000,00грн., витрати по сплаті судового
збору у розмірі 51,00грн. та на
інформаційно-технічне забезпечення у
розмірі 120,00грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційній суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя. Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні
під час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
Т. В. Пустовойт