Справа № 751/1160/13-ц Провадження №
22-ц/795/464/2014 Головуючий у I інстанції
-Мороз К. В. Доповідач - Шитченко Н.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 15 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 15 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_1 та на 1/2
частину земельної ділянки, площею 500
кв.м, розташованої за вказаною адресою.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину будинку АДРЕСА_1 та на 1/2
частину земельної ділянки, площею 500
кв.м, розташованої за вищевказаною
адресою.

Виділено ОСОБА_4 в натурі частину
житлового будинку з надвірними
будівлями за адресою АДРЕСА_1, що
складається з: підвалу 1-ІІ площею 23,7
кв.м вартістю 31987 грн.; передпокою 1-2
площею 13,1 кв.м вартістю 17681 грн.; кухні 1-3
площею 14,9 кв.м вартістю 20110 грн.; кімнати
1-4 площею 9,8 кв.м вартістю 13227 грн.;
кімнати 1-7 площею 10,3 кв.м вартістю 13902
грн.; кімнати 1-8 площею 4,8 кв.м вартістю
6478 грн.; ванної 1-9 площею 4,5 кв.м вартістю
6073 грн.; веранду літ. «А-1» вартістю 51350
грн.; сарай літ. «Б» вартістю 10439 грн.;
убиральню літ. «В-1» вартістю 2834 грн.; а
всього на загальну суму 174081 грн.

Виділено ОСОБА_5 в натурі частину
житлового будинку з надвірними
будівлями за адресою АДРЕСА_1, що
складається з: гаражу 1-І площею 46,6 кв.м
вартістю 62895 грн.; котельної 1-1 площею 23
кв.м вартістю 31042 грн.; кімнати 1-5 площею
20 кв.м вартістю 26993 грн.; кімнати 1-6
площею 13,3 кв.м вартістю 17951 грн.; гаражу
літ. «А2-1» вартістю 28863 грн.; терасу
(бесідку) літ. «а» вартістю 3100 грн., а
всього на загальну суму 170844 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
компенсацію відхилення від рівності
часток в сумі 1618,5 грн. Вказано на
необхідність здійснення переобладнань
будинку для обох сторін відповідно до
проведеного варіанту розподілу та
виділено сторонам по 1/2 частині
земельної ділянки біля будинку
відповідно до експертного висновку.
Вирішено питання розподілу судових
витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просить змінити рішення суду,
скасувавши його в частині виділення
сторонам в натурі частин спірного
житлового будинку та ухвалити нове,
яким провести розподіл в натурі
житлового будинку відповідно до
варіанту № 1 висновку судової
будівельно-технічної експертизи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції, провівши
розподіл в натурі житлового будинку, не
врахував інтереси іншого співвласника.

Апелянт вказує, що суд безпідставно, за
клопотанням позивача, призначив
додаткову судову будівельно-технічну
експертизу, та в подальшому визначив
варіант поділу житлового будинку саме
в інтересах ОСОБА_4, в результаті якого
остання отримала три житлових кімнати,
кухню, ванну та веранду, в той час як
йому виділено лише дві житлові кімнати.

Вислухавши суддю-доповідача,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду залишенню без змін, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
будівництво житлового будинку АДРЕСА_1
здійснювалось на земельній ділянці,
яка була виділена позивачу для
індивідуального будівництва житлового
будинку в період перебування сторін у
шлюбі і є спільною сумісною власністю
подружжя. Отже, визнаючи розмір часток
сторін у праві спільної власності, суд
провів розподіл майна подружжя за
другим варіантом висновку додаткової
судової-будівельно-технічної
експертизи, вказавши, що такий поділ є
найближчим до рівності часток у
вартості майна із визначенням
найменшого відхилення в сумі 1618,5 грн.
Відповідно до розподілу будинку
проведено також розподіл земельної
ділянки біля будинку.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтуються на матеріалах справи
та відповідає вимогам чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторони перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 16 липня 1983 року
(а.с. 8).

Відповідно копії державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 300817 ОСОБА_4 є власником
земельної ділянки площею 0,1 га, що
розташована по АДРЕСА_1 та була
виділена рішенням Чернігівської
міської ради 5 сесії 6 скликання від 31
січня 2011 року (а.с. 7).

З свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 29 серпня 2012 року, яке
зареєстровано в КП «Чернігівське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» 31 серпня 2012 року,
вбачається, що ОСОБА_4 на праві
приватної власності належить будинок
АДРЕСА_1 (а.с. 5, 6).

Положеннями ст.ст. 60, 70 СК України
визначено, що дружині і чоловікові на
праві спільної сумісної власності
належить майно, набуте ними під час
шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майні дружини та
чоловіка є рівними. Виходячи з
наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що спірні житловий
будинок та земельна ділянка є спільним
майном подружжя.

Згідно приписів ч. 1 ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Виходячи з наведених норм, апеляційний
суд вважає правильним висновок суду
першої інстанції про необхідність
поділу спільного майна подружжя -
житлового будинку та земельної
ділянки.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 10-13С
від 12 червня 2013 року та висновком
додаткової судової
будівельно-технічної експертизи № 30-13С
від 25 листопада 2013 року (а.с. 31-54, 96-110)
були запропоновані варіанти розподілу
житлового будинку та земельної
ділянки, розташованих за адресою
АДРЕСА_1, а саме, варіант № 1 за
висновком від 12 червня 2013 року та
варіанти № 2 та 3 за висновком від 25
листопада 2013 року.

Рішенням виконкому Новозаводської
районної у місті Чернігові ради № 2 від
13 січня 2014 року визнано технічно
можливим переобладнання будинку
АДРЕСА_1 згідно з варіантами,
запропонованими висновком експерта за
результатами проведення додаткової
судової будівельно-технічної
експертизи від 25 листопада 2013 року №
30-13С (а.с. 120).

Прийшовши до висновку про поділ
спільного сумісного майна подружжя
згідно варіанту № 2 за висновком
додаткової будівельно-технічної
експертизи від 25 листопада 2013 року,
районний суд обґрунтовано послався на
те що, доказів про можливість порядку
проведення переобладнання житлового
будинку, відповідно до вимог ст. 152 ЖК
України, за варіантом № 1 висновку
будівельно-технічної експертизи від 12
червня 2013 року стороною відповідача
суду надано не було. Крім цього,
первинний висновок експертизи ухвалою
суду від 01 серпня 2013 року визнаний
таким, що порушує співмірність
приміщень, які відносяться до житлових.

Апеляційний суд погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки в ході судового розгляду було
встановлено і підтверджено
матеріалами справи (а.с. 69-72), що на
стороні позивача зареєстрований та
проживає син сторін, а також донька з
онуком, що потребує для неї більшої
кількості саме жилих приміщень. З
урахуванням вказаних житлових
інтересів позивача та членів її сім'ї,
на думку апеляційного суду, районним
судом правильно був визначений варіант
поділу житлових приміщень між
співвласниками.

Таким чином, посилання позивача та суду
на те, що висновок № 10-13С судової
будівельно-технічної експертизи від 12
червня 2013 року є таким, що порушує
співмірність приміщень, що відносяться
до житлових, оскільки у такому випадку
їх більша частина відійде апелянту,
відповідає обставинам справи.

Отже, твердження апелянта про
безпідставність не врахування судом
при вирішенні спору його інтересів, як
іншого співвласника, не можуть бути
прийняті до уваги апеляційним судом,
оскільки саме запропонованим
варіантом № 2 поділу житлового будинку
та земельної ділянки за висновком від 25
листопада 2013 року визначений поділ
майна, найближчий до рівності часток, з
визначенням найменшого відхилення в
сумі 1618,5 грн. Стягнення на користь
відповідача грошової компенсації
зумовлено необхідністю порівняння
часток у вартості майна подружжя саме з
метою запобігання порушень прав та
інтересів ОСОБА_2, як іншого з подружжя.

Суд першої інстанції, проводячи
розподіл, правильно визначив веранду
А1-2 площею 17,0 кв. м, що відійшла
позивачу, як нежиле приміщення,
оскільки саме такий статус на момент
розгляду справи остання мала, а отже
доводи апелянта про можливість її
переобладнання у жилу кімнату або під
кухню є припущеннями, на яких не може
ґрунтуватись судове рішення.

Вказуючи в апеляційній скарзі, що
погоджується на будь-який варіант
розподілу будинку за експертним
висновком від № 10-13С від 12 червня 2013
року, ОСОБА_2 не зазначає на ту
обставину, що у випадку виділення
позивачу частини будинку, що
складається з більшої кількості жилих
кімнат, їй повинен відійти гараж, яким
вона не користується та який фактично
використовує апелянт. Судовим рішенням
вказане приміщення відійшло йому. Крім
цього, до власності ОСОБА_2 увійдуть
також дві житлові кімнати та певні
нежитлові приміщення. Отже, доводи
апеляційної скарги про неврахування
інтересів одного з подружжя при
проведенні розподілу є
необґрунтованими.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
правильно проведений розподіл садиби з
визначенням часток кожного з подружжя
з урахуванням інтересів сторін та
фактичного користування певними
приміщеннями на час розгляду справи.

Сукупність обставин справи приводить
апеляційний суд до переконання, що
судом першої інстанції правильно
встановлені правовідносини між
сторонами і їм надана вірна юридична
оцінка. Оскаржуване рішення
ґрунтується на повно та всебічно
досліджених доказах, оцінка яких
проведена у відповідності до положень
ст.ст. 57-66 ЦПК України і доводи
апеляційної скарги їх не спростовують
та не містять передбачених законом
підстав для скасування вірного по суті
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317,
319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 15 січня 2014року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: