Номер провадження № 22-ц/785/1078/14
Головуючий у першій інстанції Сегеда
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І.,
Суворова В.О.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 05 листопада 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
посилаючись на те, що 08 жовтня 2008 року
позивач уклав з відповідачем договір
позики, за умовами якого позивач
передав відповідачу у борг 3700,00
доларів, які позичальник зобов'язався
повернути до кінця 2008 року. На
підтвердження договору позики, ОСОБА_2
надав боргову розписку від 08.10.2008 року.
Проте відповідач вчасно борг не
повернув і почав ухилятися від
виконання зобов'язань.

У зв'язку із тим, що відповідач взяті на
себе зобов'язання за договором позики
повністю не виконав, ОСОБА_3 звернувся
до суду із вищезазначеним позовом в
якому просив суд стягнути на його
користь суму боргу з урахуванням трьох
відсотків річних в сумі 31624,22 грн. та
судові витрати.

У лютому 2012 році до суду надійшла заява
про збільшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач остаточно
просив суд стягнути на його користь
борг в розмірі 29561,89 грн., 3% річних в сумі
2939,23 грн., судовий збір в сумі 436,24 грн.,
витрати по оплаті оголошень у процесі
щодо виклику відповідача у судове
засідання в сумі 1440,00 грн. та витрати на
правову допомогу в сумі 5980,00 грн.

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 12 березня 2012
року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 суму боргу з урахуванням 3%
річних від простроченої суми за весь
час прострочення в розмірі 32183,34 грн.;
судовий збір в сумі 436,24 грн.; витрати на
правову допомогу в сумі 429,20 грн.;
витрати пов'язані з публікацією в пресі
оголошення про виклик відповідача в
сумі 1440,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір в сумі 5,59
грн.; в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 вересня 2013 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
задоволено, заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 12 березня 2012 року скасовано і
призначено справу до розгляду в
загальному порядку.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 листопада 2013 року поовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково,

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
суму боргу з урахуванням 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення в розмірі 3222,46 грн.;
судовий збір та витрати на
інформаційне забезпечення судового
процесу в розмірі 436,24 грн.; витрати на
правову допомогу в сумі 458,80 грн.;
витрати пов'язані з публікацією в пресі
оголошення про виклик відповідача в
сумі 1440,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір в сумі 5,98
грн.; в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
з апеляційною скаргою в якій просив
скасувати рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 05 листопада
2013 року та ухвалити нове рішення яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов частково суд
обґрунтовано дійшов зазначеного
висновку.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2008 року
ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 у борг 3700,00
доларів США, які позичальник
зобов'язувався повернути до кінця 2008
року, що підтверджено розпискою від 08
жовтня 2008 року (а.с. 7).

Позивачем умови договору позики
виконано, відповідачем не виконано.

Строк виконання зобовязання сплинув
01.01.2009 року.

Доказів, передбачених ст. 545 ЦК України
про виконання зобовязання судом не
встановлено.

Розписка від 08 жовтня 2008 року судом
обґрунтовано визнана належним доказом
для виникнення зобов'язань позики між
сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальнику) грошові
кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів.

Розписка позичальника або інший
документ, який посвідчує передання
йому позичальником визначеної
грошової суми відповідно до ч. 2 ст. 1047
ЦПК України є підтвердженням укладення
договору позики.

У разі порушення зобовязання
відповідно до ст. 611 ЦК України настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобовязання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням установленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що оскільки судом не
встановлено факт повернення
відповідачем боргу в розмірі суми
позики - 3700,00 доларів США, вимоги
позивача судом правильно визнані
обґрунтованими.

Правильною є позиція суду про
законність вимог позивача щодо
стягнення боргу з урахуванням трьох
процентів річних від простроченої
суми, яка станом на 31 грудня 2011 року
становить 32222,46 грн.

Посилання апелянта на те, що між
сторонами існують інші правовідносини,
пов'язані з спільною діяльністю в
бізнесі, колегія вважає
необґрунтованими, оскільки судом
першої інстанції дана правильна
правова оцінка тим правовідносинам,
які витікають із розписки, вказані
правовідносини судом обґрунтовано
визнано такими, що витікають із
договору позики.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Інші доводи апеляційної скарги не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 05 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.І. Сватаненко

В.О. Суворов