Справа № 149/3397/13-ц
Провадження №2/149/54/14
Номер рядка звіту 44
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.01.2014 року Хмільницький
міськрайонний суд Вінницької області в
складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмільнику справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
порушень права власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в Хмільницький
міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2
про зобов"язання громадянина ОСОБА_2
усунути порушення права власності на
земельну ділянку позивача шляхом
встановлення окремого виходу зі своєї
сторони та скасування державного акту
зробленого ОСОБА_3. Позовні вимоги
мотивовано тим, що у вересні 1998 року
було винесено рішення Хмільницького
міськрайонного суду яким "виділити
ОСОБА_1 в користування земельну ділянку
площею 948 кв.м. по АДРЕСА_1, ОСОБА_3
виділити в користування земельну
ділянку площею 1114 кв.м. по АДРЕСА_1,
зобов"язавши його в місячний термін з
дня вступу рішення в законну силу
перенести пліт довжиною 13,8 м на точку
позначену на схемі літерою "Б". Залишити
існуючий проїзд площею 190 кв.м. в
загальному користуванні". Власником
суміжної земельної ділянки є
громадянин ОСОБА_2, який вчинив дії. що
порушують правила добросусідства та
створюють загрозу порушення права
власності та користування позивача на
земельну ділянку, а саме: не дає проходу
до свого будинку, самовільно проїзджає
та користується її подвір"ям, через
встановлену відповідачем загрозу
руйнується будинок та стеля. Земельний
спір між позивачем та відповідачем
розглядався виконкомом Хмільницької
міської ради, але результатів це не
принесло, її законні інтреси і далі
порушуються. Державний акт на землю
зроблений ОСОБА_3 без її дозволу.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та пояснила, що на
позивача ніякої управи немає, валить її
будинок, їздить під вікнами. Рішенням
виконкому міської ради відповідачу
відстрочено будівництво виїзду з його
сторони. Їй відомо про рішення
виконкому міської ради № 100 від 16.05.1991
року, але вважає, що цим рішенням
попереднє рішення виконкому не
відмінено, а відстрочено. Це рішення
вона не получала, його дали їй потім,
значно пізніше. Державний акт на землю
зробив без її відому, просить його
скасувати. ОСОБА_2 згуртував всіх
сусідів проти неї. Відповідач і сусіди
захопили її територію, загального
двору бути не може. В 1999 році справи по
земельному спору з ОСОБА_2 у суді не
було. Вона вважає, що Хмільницький
міський суд у 1998 році спір з приводу
встановлення окремого виходу зі
сторони ОСОБА_2 не вирішив, а ОСОБА_2
ухвалене судове рішення не виконав,
необхідно зробити, як вирішив
міськвиконком, просить задовольнити її
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2, позовні вимоги
не визнав, свої заперечення проти
позову в судовому засіданні мотивував
тим, що державний акт на землю йому
було видано на підставі рішення
Хмільницького міськрайонного суду від
4 вересня 1998 року яким проведено
розподіл земельної ділянки між ним і
ОСОБА_1 йому виділено земельну ділянку
площею 1114 кв.м., а відповідачу 948 кв.м.
Відповідно до цього розподілу, у
визначених судом межах та площі, йому і
було видано державний акт. Спір про
вихід від будинку було також вирішено
рішенням Хмільницького міськрайонного
суду від 4 вересня 1998 року, відповідно
до якого зробити окремий проїзд до його
будинку неможливо та залишено існуючий
проїзд площею 190 кв.м. у загальному
користуванні. Після 4 вересня 1998 року
нічого на земельний ділянці не будував,
як не будувала і позивач, лише біля її
будинку виросла купа сміття. Дійсно
було рішення виконкому Хмільницької
міської ради від 13.09.1990 року № 124 яким
йому було дозволено зробити під"їзд до
будинку з південної сторони від
проектуємого пляжу. Але плани міської
ради були змінені, від будівництва
пляжу і дороги міська рада відмовилася.
Через це рішенням виконкому міської
ради № 100 від 16.05.1991 року рішення
виконкому від 13.09.1990 року № 124 було
відмінено. Потім спір про під"їзд було
вирішено судом. Рішення суду про
перенесення плоту ним було виконано
своєчасно, але акт про це виконавча
служба склала лише у грудні 2008 року.
Суду, як мною так і позивачкою, надані
документи, які свідчать про те, що мною
всі рішення влади та суду виконані,
іншого варіанту немає, спір вже
вирішено судом, просить в позові
відмовити повністю. ОСОБА_1 не хотіла
погоджувати межі, а було рішення суду,
яким визначені площі земельних ділянок
та їх межі, а тому державні акти йому
видали. В 1999 році справи у
Хмільницькому міському суді по
земельному спору з ОСОБА_1 не було, у
документах запис за 1999 рік зроблено
помилково. Пояснив, що його прізвище за
паспортом ОСОБА_2, хоча у багатьох
документах вказано як ОСОБА_3, це
почалося тоді, коли його прізвище
почали перекладати з російської мови
на українську, і навпаки.

Судом встановлені наступні
факти, обставини та відповідні їм
правовідносини.

Свідок ОСОБА_4, яка є онукою
позивача ОСОБА_1 від давання показань
відмовилася.

Свідок ОСОБА_5 показала, що
позивачка була її свекрухою. Колись
було одне будинковолодіння, один номер,
а зараз стало вже три. З 1991 року тут не
проживає, до 2000 року була на Сахаліні, а
коли у 2009 році повернулася, то
зареєструвалася у позивачки, відвідує
її приблизно один раз на неділю.
Відповідач користується проїздом до
будинку, який проходить по під вікна
позивачки.

Свідок ОСОБА_6 показав, що він
працює начальником управління
містобудування і архітектури, головним
архітектором м. Хмільника. Конфлікт
між сторонами тягнеться з початку 80-х
років. В старій хаті жили дві сестри,
матері ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Потім по
заповіту сторони набули право на
частини колись однієї земельної
ділянки. ОСОБА_2 на своїй земельній
ділянці побудував будинок в сторону
Бугу. На іншій частині колись спільної
земельної ділянки, розміщений будинок
ОСОБА_1, а є іще і третя частина колись
спільної земельної ділянки на якій
стоїть недобудований третій будинок,
яким користується ОСОБА_1 Вихід з
будинку ОСОБА_2 є предметом спору. В
кінці 80-х років було визначено контури
двору загального користування і
складено схему. За цією схемою суд
прийняв рішення і визначив двір
загального користування загальною
площею 190 кв.м. для під"їзду до будинку
ОСОБА_2. 17 вересня 2013 року у зв"язку з
черговими скаргами ОСОБА_1
розпорядженням міського голови було
створено комісію, яка склала акт.
ОСОБА_3 відповідно до розміру та меж
визначених судом, на підставі рішення
міської ради, було видано державні
акти на землю. Йому невідомо про те, що
ОСОБА_1 набула у власніть третє
будинковолодіння брата. У 80-ті роки
була пропозиція про здійснення
садибної забудови і з сторони Бугу мала
бути вулиця, а тому спочатку міська
рада дала погодження на будівництво
під"їзду до будинку ОСОБА_2 зі сторони
Бугу, пізніше все змінилося, а тому
рішення виконкому було відмінено.

Свідок ОСОБА_7 показав, що він
працює начальником відділу
держземагенства у Хмільницькому
районі з 1996 року. У 1998 році був спір з
приводу під"їзду до будинку ОСОБА_2,
було рішення суду на підставі якого
міською радою було прийнято рішення
видати державні акти на землю ОСОБА_2.
Міська рада запропонувала схему
розподілу і суд затвердив це своїм
рішенням. Пам"ятаю було виїздне
засідання суду. Так як сусіди не
погоджувалися надати частину своїх
земельних ділянок для забезпечення
під"їзду до будинку ОСОБА_2, то суд
прийняв рішення залишити частину
земельної ділянки у спільному
користуванні для під"їзду. Рішенням
Хмільницького міського суду у 1998 році
було залишено існуючий на протязі
багатьох років проїзд до будинку
ОСОБА_2 площею 190 кв.м. у загальному
користуванні. У цій справі суд проводив
виїздне засідання на спірній земельній
ділянці і погодився з висновками
комісії міської ради, що залишення
такого на протязі багатьох років
існуючого проїзду, єдиний вихід із
конфліктної ситуації. Державні акти
видані за його підписом, а щодо підпису
ОСОБА_1 під актом погодження меж, то та
не погоджувалася підписати і погодити
межі, але було рішення суду про це, і
державні акти були видані відповідно
до рішення суду. Прийняв участь у
роботі комісії у вересні 2013 року.

Свідок ОСОБА_8 показала, що її
знають на вулиці як Когутницьку, їй не
відомо чи законно чи не законно
зроблено під"їзд до будинку, вона не
вникає у це. У неї спільна межа з
позивачкою, вона заперечує, щоб під"їзд
до будинку ОСОБА_2 було зроблену через
її земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_9 показав, що він
проживає по АДРЕСА_1, зліва і позаду
живуть ОСОБА_1 і ОСОБА_2. ОСОБА_1 вимагає
іншого заїзду, йому про рішення суду
відомо. Іншого проїзду до будинку
ОСОБА_2 бути не може, річка, охоронна
зона, кругом інші будівлі, сусіди згоди
не давали і не дають.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона
працює начальником Хмільницького
структурного підрозділу КП "ВООБТІ".
Станом на 20.09.1978 року по даним
інвентаризаційної справи загальна
земельна діялнка за цим одним
будинковолодінням була 3709 кв.м. Потім
350 кв.м. було вилучено. На 17.06.1983 року
було 3339 кв.м. Хтось спадкував, ОСОБА_11
21/50 долі, а ОСОБА_12 - 29/50 долі. Станом на
22.03.1989 року земельна діялнка було 2085
кв.м., чому зменшилась їй невідомо.
15.09.2004 року будинок ОСОБА_2 було
виділено в окреме будинковолодіння,
але відомостей про земельну ділянку
немає.

4 вересня 1998 року Хмільницьким
міським судом ухвалено рішення у
справі № 2-90 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою (а.с. 53-54). Рішення набрало
чинності 14 вересня 1998 року. Вказаним
рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 в
користування земельну ділянку площею
948 кв.м. по АДРЕСА_1, ОСОБА_3 виділено в
користування земельну ділянку площею
1114 кв.м. по АДРЕСА_1, зобов"язано його в
місячний термін з дня вступу рішення в
законну силу перенести пліт довжиною
13,8 м на точку позначену на схемі
літерою "Б". Залишити існуючий проїзд
площею 190 кв.м. в загальному
користуванні. Розподіл провести по
схемі землекористування в існуючих
межах розроблених головним
архітектором та начальником відділу
земельних ресурсів /а.с.78/. В іншій
частині позову відмовлено.

Як вбачається з мотивувальної
частини рішення Хмільницького
міського суду від 4.09.1998 року
Хмільницький міський суд своє рішення
мотивував зокрема і тим, що за рахунок
вилучення часток земельних ділянок у
суміжних землекористувачів
влаштування окремого проїзду до
будинку неможливе, а тому в частині
влаштування окремого проїзду для
відповідача та в усуненні перешкод в
користуванні земельною ділянкою
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 61
ЦПК України, обставини встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Як вбачається з пояснення ОСОБА_1
то вона вважає, що Хмільницький міський
суд у 1998 році спір з приводу
встановлення окремого виходу зі
сторони ОСОБА_2. не вирішено, а ОСОБА_2
ухвалене судове рішення так і не
виконав.

Проте зазначені пояснення ОСОБА_1
спростовуються поясненнями ОСОБА_2,
показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, з
яких вбачається, що спір з приводу
встановлення окремого виходу до
будинку ОСОБА_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
виник ще у восьмидесяті роки минулого
століття. Даний спір було вирішено
рішенням Хмільницького міського суду у
1998 році, відповідно до якого було
залишено існуючий на протязі багатьох
років проїзд до будинку ОСОБА_2 площею
190 кв.м. у загальному користуванні. У цій
справі суд проводив виїздне засідання
на спірній земельній ділянці і
погодився з висновками комісії міської
ради, щодо залишення такого на протязі
багатьох років існуючого проїзду,
єдиний вихід із конфліктної ситуації.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині
спростовуються також рішенням
Хмільницького міського суду від 4.09.1998
року у справі № 2-90, з якого вбачається
що предметом спору у цій справі,
зокрема було і вирішення питання
влаштування окремого проїзду для
відповідача ОСОБА_2 Судом було
зроблено висновки, що за рахунок
вилучення часток земельних ділянок у
суміжних землекористувачів
влаштування окремого проїзду до
будинку неможливе, а тому в частині
влаштування окремого проїзду для
відповідача та в усуненні перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають. Суд вирішив залишити
існуючий проїзд площею 190 кв.м. в
загальному користуванні. Розподіл
провести по схемі землекористування в
існуючих межах розроблених головним
архітектором та начальником відділу
земельних ресурсів /а.с.78/. В іншій
частині позову відмовлено.

Також ОСОБА_1 не надано доказів
того, а в судовому засіданні не
доведено, що відповідач ОСОБА_2 порушує
правила добросусідства та створюює
загрозу порушення права власності та
користування позивачем земельною
ділянкою, а саме що не не дає проходу до
свого будинку, самовільно проїзджає та
користується її подвір"ям, через
встановлену відповідачем загрозу
руйнується будинок та стеля.

Такі твердження позивача ОСОБА_1
крім показань свідків, спростовуються
рішенням Хмільницького міського суду
від 4.09.1998 року у справі № 2-90, відповідно
до якого існуючий проїзд площею 190 кв.м.
залишено в загальному користуванні, що
дає відповідачу законне право
користуватися двором загального
користування для під"їзду/проходу до
свого будинку, а також актом комісії
Хмільницької міської ради від 17.09.2013
року (а.с.84). Відповідно до даного акту
комісія не вбачає грубого порушення
рельєфу території двору загального
користування при проведенні ОСОБА_13
його благоустрою шляхом влаштування
проїзду (проходу) з твердим покриттям;
на земельній садибній ділянці
громадянки ОСОБА_1 житловий будинок за
рельєфом місцевості знаходиться нижче
поверхні двору загального
користування, тому збір поверхневих
осадів зі всієї площі її ділянки
можливий; садибна ділянка громадянки
ОСОБА_1 майже повністю занята
будівельними матеріалами, дровами, що
становить пожежну небезпеку для її
житлового будинку; між двома
зазначеними сторонами добросусідські
стосунки відсутні. Також актом
встановлено, що враховуючи наявність
трьох будинковолодінь, що мають вихід
на вулицю Таращанську, для цих
будинковолодінь у другій половині 80
років минулого століття було визначено
межі та площу двору загального
користування між його користувачами
гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Хмільницьким
міськрайонним судом в 1999 році
розглядалося питання щодо усунення
перешкод у користуванні двором
загального користування між його
користувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Також. як вбачається з постанови
державного виконавця відділу ДВС
Хмільницького МУ юстиції про
закінчення виконавчого провадження
від 22.12.2008 року, відповідачем ОСОБА_3
було перенесено пліт довжиною 13,8 м. на
точку позначену на схемі літерою "Б"
(державний акт на право власності на
земельну діялнку серії ВН№ 039484 (а.с. 51),
що свідчить про виконання
відповідачем ОСОБА_2 рішення
Хмільницького міського суду від 4.09.1998
року.

Таким чином позовні вимоги
ОСОБА_1 про усунення порушення права
власності на земельну ділянку позивача
шляхом встановлення окремого виходу
зі своєї сторони задоволенню не
підлягають.

ОСОБА_1 в судовому засіданні також
просила скасувати державний акт на
землю зроблений ОСОБА_2 без її дозволу,
посилаючи на те, що з нею не були
погоджені межі і вона нічого не
підписувала.

Відповідач ОСОБА_2 з цього приводу
пояснив, що ОСОБА_1 не хотіла
погоджувати межі, а було рішення суду,
яким визначені площі земельних ділянок
та їх межі, а тому державні акти йому
видали.

Судом встановлено, що рішенням
Хмільницького міського суду від 4.09.1998
року у справі № 2-90 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою (а.с. 53-54), яке
набрало чинності 14 вересня 1998 року,
виділено ОСОБА_1 в користування
земельну ділянку площею 948 кв.м. по
АДРЕСА_1, ОСОБА_3 виділено в
користування земельну ділянку площею
1114 кв.м. по АДРЕСА_1, зобов"язано його в
місячний термін з дня вступу рішення в
законну силу перенести пліт довжиною
13,8 м на точку позначену на схемі
літерою "Б". Залишити існуючий проїзд
площею 190 кв.м. в загальному
користуванні. Розподіл провести по
схемі землекористування в існуючих
межах розроблених головним
архітектором та начальником відділу
земельних ресурсів /а.с.78/.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником будинковолодіння по АДРЕСА_1
в м. Хмільнику (а.с. 53-54, 84), а з 2012 року
також недобудованого житлового
будинку по вулиці АДРЕСА_2 (а.с.92).

Судом також встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право
особистої власності від 25 жовтня 1983
року виданого виконавчим комітетом
Хмільницької міської ради народних
депутатів на підставі рішення
виконкому Хмільницької міської ради №
318 від 11.09.1983 року, ОСОБА_2 на праві
особистої власності належить
домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_2,
яке складається з одного житлового
будинку (а.с.56).

Відповідно до довідки управління
містобудування та архітектури
Хмільницької міської ради № 79 від
10.05.2011 року , відповідно до проведеної у
1997 році інвентаризації забудови
житлових вулиць, будинковолодіння
ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (а.с. 18).

20 червня 2002 року рішенням № 34 2
сесії 24 скликання Хмільницької міської
ради ОСОБА_3 передано безкоштовно у
приватну власність земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд за рахунок земель
житлової і громадської забудови площею
1114 кв.м. /згідно свідоцтва про право
власності № 318 від 11.09.1983 року та
рішення Хмільницького суду від 6.04.1999
року/ (а.с.85-88).

6 серпня 2003 року ні підставі
рішення Хмільницької міської ради від
20 червня 2002 року ОСОБА_2 видано
державний акт серії ВН№ 039484 відповідно
до якого він є власником земельної
ділянки площею 0,100 га по АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель (а.с. 65).

7 серпня 2003 року на підставі
рішення Хмільницької міської ради від
20 червня 2002 року ОСОБА_2 видано
державний акт серії ВН№ 039485,
відповідно до якого він є власником
земельної ділянки площею 0,0121 га по
АДРЕСА_2, для ведення особистого
селянського господарства (а.с. 64).

Свідок ОСОБА_6 показав в суді, що
ОСОБА_2 відповідно до розміру та меж
визначених судом, на підставі рішення
міської ради було видано державні акти
на землю.

Свідок ОСОБА_7 показав, що було
рішення суду на підставі якого міською
радою було прийнято рішення видати
державні акти на землю ОСОБА_2. Міська
рада запропонувала схему розподілу і
суд затвердив це своїм рішенням.
Державні акти видані за його підписом,
а щодо підпису ОСОБА_1 під актом
погодження меж, то та не погоджувалася
підписати і погодити межі, але було
рішення суду про це, і державні акти
були видані відповідно до рішення суду.

З приводу зазначення в акті
комісії Хмільницької міської ради від
17.09.2013 року того, що Хмільницьким
міськрайонним судом в 1999 році
розглядалося питання щодо усунення
перешкод в користуванні двором
загального користування між його
користувачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а
також зазначення у рішенні № 34 другої
сесії 24 скликання Хмільницької міської
ради від 20.06.2002 року (а.с.87) у підпункті
пункту 4 щодо передачі ОСОБА_3
безкоштовно у приватну власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд за
рахунок земель житлової і громадської
забудови площею 1114 кв.м. рішенням
Хмільницького суду від 6.04.1999 року, суд
вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1
та відповідача ОСОБА_2, які пояснили, що
в 1999 році Хмільницький міський суд не
розглядав справу з приводу земельного
спору між ними, і що це зазначено
помилково, а також дослідивши інші
докази в їх сукупності, приходить до
висновку про те, що такі дані у
вказаних документах внесено помилково,
а в дійсності йдеться про рішення
Хмільницького міського суду від 4.09.1998
року у справі № 2-90.

Таким чином, судом встановлено, що
державний акт на землю серії ВН № 039484,
відповідно до якого відповідач ОСОБА_2
є власником земельної ділянки площею
0,100 га по АДРЕСА_2, для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та державний
акт серії ВН № 039485, відповідно до якого
він є власником земельної ділянки
площею 0,0121 га по АДРЕСА_2 для ведення
особистого селянського господарства,
видані на земельні ділянки в межах
затверджених рішенням Хмільницького
міськрайонного суду 4.09.1998 року, а
позивачем ОСОБА_1 не доведено, що
видачею вказаних державних актів
порушено її права та законні інтереси,
що державні акти видані з порушенням
діючого на той час законодавства
України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження, та доведення перед судом
їх переконливості, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем не доведено
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 91, 96, 103, 106, 107, 118, 121, 122, 126,
211, 212 ЗК України, ст.ст. 3, 10, 15, 60, 61, 88, 208,
209, 212, 213-215, 294 ЦПК України, -

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про зобов"язання громадянина
ОСОБА_2 усунути порушення права
власності на земельну ділянку позивача
шляхом встановлення окремого виходу
зі своєї сторони та скасування
державного акту зробленого ОСОБА_2,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через
Хмільницький міськрайонний на протязі
10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Вергелес
В. О.