Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Скарлат
О.І.

при секретарі Грабовській
А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Вишгороді
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на те, що йому на
праві приватної власності, згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку належить земельна
ділянка, площею 0,061 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1. Розташування і
будівництво фундаменту, а згодом і
господарської споруди було погоджено
із власником сусідньої земельної
ділянки ОСОБА_3, який не заперечував
проти проведення будівництва. На даний
час власником сусідньої земельної
ділянки являється відповідач, яка
порушує межу земельної ділянки
позивача та не дотримується правил
добросусідства та склала дрова, які є
горючим матеріалом прямо до стіни
будинку позивача, чим порушує його
право власника суміжної земельної
ділянки. Крім того, складування дров до
належного будинку позивача порушує
його права власника та вимоги пожежної
безпеки, це призводить також до
пошкодження стіни будинку, так як вся
волога від дощів та снігу, що потрапляє
на дрова затікає на стіну та руйнує
цеглу. Усунути порушення і прибрати
дрова, складені на земельній ділянці
позивача та надати можливість
відремонтувати пошкоджену вологою
стіну відповідач в добровільному
порядку відмовляється.

На підставі викладеного позивач
просить зобов'язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою, що належить йому і
розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
звільнення її від дров і інших
складених на ній предметів та
відновити попередній стан земельної
ділянки, який існував до порушення її
меж, зобов'язати ОСОБА_2 не вчиняти дій,
які б порушували права або створювали
небезпеку порушення прав
землевласника ОСОБА_1 та надати
можливість вільно обслуговувати
(проводити ремонтні роботи) належної
йому господарської споруди, що межує із
земельною ділянкою ОСОБА_2 та стягнути
з відповідача на користь позивача 229,41
грн. судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 через свого
представника ОСОБА_4 звернувся до суду
із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, посилаючись на те,
що земельна ділянка ОСОБА_2 межує з
ділянкою ОСОБА_1, на якій впритул до
межі з його боку побудовано
господарську споруду, стіна якої
одночасно виконує роль паркану між
цими земельними ділянками, адже у
ОСОБА_1 відсутня можливість
обслуговувати зовнішню сторону своєї
будівлі без проникнення на земельну
ділянку ОСОБА_2 З моменту купівлі
земельної ділянки ОСОБА_2 і до серпня 2013
року дані обставини не викликали
зайвих перешкод в користуванні
земельною ділянкою ОСОБА_2, поки ОСОБА_1
не вирішив збудувати в своїй
господарській будівлі погріб з
влаштуванням вентиляційних каналів на
сторону земельної ділянки ОСОБА_2 З
цією метою невідомі особи, які
виконували ці роботи, а може і він
особисто, без попереднього погодження
проникли на територію земельної
ділянки ОСОБА_2 за відсутності
господарів та розкидали на газон дрова,
які було складено на земельній ділянці
ОСОБА_2 під стіною господарської
споруди ОСОБА_1, яка виконує роль
паркану, зробили технологічні отвори в
стіні та почепили вентиляційні труби,
які на 13-20 см виступають на територію
земельної ділянки ОСОБА_2 та звужуючи
передбачений будівельними нормами
однометровий технологічний розрив між
стіною споруди, побудованої на
земельній ділянці ОСОБА_2 та межею
земельних ділянок, стіною споруди
ОСОБА_1 Влаштовані ОСОБА_1 вентиляційні
системи для власної господарської
споруди нависають над земельною
ділянкою ОСОБА_2 на 13-20 см., тим самим
порушуючи її право власності,
передбачене законом. Крім цього під час
обмірів виступаючих частин споруди
ОСОБА_1 зі сторони земельної ділянки
ОСОБА_2 було також виявлено, що карниз
даху цієї споруди разом із водостічним
жолобом виступають за межі земельної
ділянки ОСОБА_1 на цілих 30 сантиметрів,
що заважає росту садових дерев на
земельній ділянці ОСОБА_2

На підставі викладеного позивач за
зустрічним позовом просить визнати
незаконним дії ОСОБА_1 щодо
самовільного проникнення його
особисто та сторонніх осіб за його
дорученням на територію земельної
ділянки ОСОБА_2, яка знаходиться в
садовому товаристві «Райдуга-1!
Садівницького масиву «Дніпро» міста
Вишгород Вишгородського району
Київської області. Заборонити ОСОБА_1
самовільно, без письмового дозволу
ОСОБА_2 використовувати територію
належної їй земельної ділянки з метою
обслуговування зовнішньої сторони
споруди ОСОБА_1, що межує із земельною
ділянкою ОСОБА_2 Зобов»язати ОСОБА_1 за
власний рахунок здійснити демонтаж
виступаючих конструкцій належної йому
господарської споруди, які займають
повітряний простір над земельною
ділянкою ОСОБА_2, а саме: двох трубчатих
вентиляційний каналів, а також карнизу
даху зазначеної споруди із водостічним
жолобом, змінивши конструкцію даху
таким чином, щоб атмосферні опади не
потрапляли на територію земельної
ділянки ОСОБА_2 та стягнути судові
витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги, просив їх
задовольнити з викладених підстав. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
просить відмовити.

Представник відповідача за первісним
позовом - позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов ОСОБА_1 не визнав, надавши суду
свої письмові заперечення, в яких
просить відмовити в задоволенні позову
ОСОБА_1, зустрічний позов підтримав з
викладених в ньому підстав та просить
задовольнити.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, вивчивши письмові
докази, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 10
березня 2001 року ОСОБА_1 купив у ОСОБА_5
земельну ділянку, площею 0,061 га, яка
належала продавцю на праві власності
згідно державного акту ІІ-КВ № 056109,
виданого 08 вересня 1998 року
Вишгородською міською радою і
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 409, що
знаходиться за адресою: м. Вишгород
Київської області, садове товариство
«Радуга», надану для ведення
садівництва, про свідчить договір
купівлі-продажу від 10.03.2001 року № 856
(а.с.5).

Відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю серії І-КВ
№ 081323, зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за № 4691, земельна ділянка площею
0,061 га, для садівництва, яка розташована
на території Хотянівської сільської
ради, садовому товаристві «Радуга»
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
10.03.2001 року № 856, що також
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав та їх обтяжень
виданого реєстраційною службою
Вишгородського районного управління
юстиції Київської області (а.с.7-8).

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 20 березня 2008 року № 3001, ОСОБА_2
купила у ОСОБА_6 земельну ділянку,
площею 0,0508 га, в тому числі всього
сільськогосподарських угідь - 0,0598 га, у
межах, які визначені в натурі (на
місцевості), закріплені межовими
знаками і зазначені у Державному акті,
що знаходиться на території
Хотянвської сільської ради, масив
«Дніпро», садове товариство «Радуга»
Вишгоросдкього району Київської
області, кадастровий номер земельної
ділянки 380590003, наданої у власність
продавцю для ведення садівництва
(а.с.26).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав та їх обтяжень
виданого реєстраційною службою
Вишгородського районного управління
юстиції Київської області, земельна
ділянка за адресою: м. Вишгород, садове
товариство «Радуга-1» садівницького
масиву «Дніпро», кадастровий номер
:38:059:0003, площею 0,0508 га належить
ОСОБА_2 (.а.с.27).

Відповідно до акту про відновлення меж
земельної ділянки та меж обмежень на
використання земельної ділянки та
передачу на зберігання межових знаків
від 31 жовтня 2013 року, зазначені межі на
місцевості проходять по умовній лінії
між встановленими межовими знаками,
наявні обмеження на використання
земельних ділянок відсутні, ніяких
претензій при відновленні зовнішньої
межі не заявлено, межі відновленні і не
викликають суперечних питань (а.с.9).

Відповідно до листа головного
державного інспектора з нагляду у
сфері пожежної та технологічної
безпеки Вишгородського району
підполковника служби цивільного
захисту Веремеєва В.В., працівниками
відділу згідно заяви ОСОБА_1 було
здійснено виїзд на місце та проведено
перевірку, на відповідність
нормативним актам з питань пожежної та
техногенної безпеки, що діють в
України, вищезазначеної земельної
ділянки та встановлено, що на суміжній
земельній ділянці, власником якої є з
однієї сторони ОСОБА_1, з іншої сторони
ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_2 в
протипожежному розриві між житловими
будинками зберігаються горючі
матеріали (дрова) чим порушено загальні
вимоги пожежної безпеки до територій,
будівель, приміщень та споруд, а саме п.
4.1.4. НАПБА.01.001-2004 «Правила пожежної
безпеки в Україні» (а.с.10).

Відповідно до ст.152 3К України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов»язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Ст. ст. 125, 126 цього ж Закону
передбачають, що право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою та
його державної реєстрації. Право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ»від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами,
внесеними згідно з постановою Пленуму
Верховного Суду України від 19 березня
2010 року № 2) визначено, що власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
згідно з частиною третьою статті 152 ЗК
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів
захисту (стаття 16 ЦК).

Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України,
власник земельної ділянки має право
використовувати її на свій розсуд
відповідно до її цільового
призначення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1 вказану земельну
ділянку отримав на підставі договору
купівлі-продажу від 10.03.2001 року, яка
належала продавцю ОСОБА_5 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІ-КВ № 056109
виданого 08 вересня 1998 року.

Відповідач ОСОБА_2 отримала належну їй
земельну ділянку на підставі договору
купівлі-продажу від 20.03.2008 року, яка
продавцю ОСОБА_6 належала на підставі
державного акту про право приватної
власності на землю серії ЯА № 582136
виданого 14.07.2005 року. В п.1 вказаного
договору вказано, що продавець ОСОБА_6
передає покупцю ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,0508 га , у межах , які
визначені в натурі (на місцевості)
,закріплені межовими знаками і
зазначені у Державному акті.

Тобто межі земельної ділянки позивача
були встановлені на місцевості ще в 1998
році, а межі земельної ділянки , яка є
суміжною земельною ділянкою з ОСОБА_1,
та належала до 2008 року ОСОБА_6
закріплені в 2005 році, в той час, як
відповідач ОСОБА_2 є власником належної
їй земельної ділянки з 2008 року.

Встановлено, що 31 жовтня 2013 року ТОВ
«НВН» ЦЗВ» були встановлені на
місцевості та погоджено зовнішні межі
належної позивачу земельної ділянки
згідно з виданим йому державним актом,
що підтверджується даними акту про
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки та меж обмежень на
використання земельної ділянки та
передачу на зберігання межових знаків
(а.с.9).

Внаслідок виконання робіт по
встановленню меж земельної ділянки
встановлено, що від стіни
господарської споруди , яка належить
ОСОБА_1 та межує з земельною ділянкою
ОСОБА_2 земельна ділянка - шириною 0,15 м,
яка перебуває у власності ОСОБА_1, що
підтверджується абрисом меж земельної
ділянки (а.с.9).

Дані обставини були підтверджені
інженером-геодезистом ОСОБА_8, який був
допитаний в судовому засіданні в
якості спеціаліста.

Таким чином, враховуючи вимоги закону
та встановлені обставини по справі, суд
вважає,що відповідач зобов'язаний
привести частину земельної ділянки,
яка самовільно була ним зайнята, у
попередній стан шляхом звільнення її
від дров, усунувши таким чином
позивачу перешкоди у користуванні
належної позивачу на праві приватної
власності земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні
не надано належних та допустимих
доказів, що відповідачем чиняться дії,
які б порушували його право або
створювало небезпеку порушення його
прав як землевласника щодо надання
вільно обслуговувати (проводити
ремонтні роботи) належної йому
господарської споруди, а тому суд
вважає, що вказані вимоги є
необґрунтованими, позивачем не
доведені, а тому в цій частині позовних
вимог не підлягають до задоволення.

Що стосується зустрічного позову
ОСОБА_2 , суд зазначає, що позивачем за
зустрічним позовом не надано суду
доказів, того, що відповідачем ОСОБА_1
самовільно використовується
територія земельної ділянки ОСОБА_2 для
обслуговування зовнішньої сторони
споруди, що межує із земельною ділянкою
ОСОБА_2 Крім того, позивачем за
зустрічним позовом не доведено суду,
що ОСОБА_1 зроблені під стіною його
господарської споруди технологічні
отвори та встановлені вентиляційні
труби, які виступають на територію
земельної ділянки ОСОБА_2

Окрім того, подібне твердження містить
припущення, що суперечить вимогам
частини 4 статті 60 ЦПК України , де
зазначено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Подані позивачем на підтвердження
вказаних обставин фотографії, є
недопустимими та належними доказами в
даній справі у розумінні ст. 58 ЦПК
України.

Таким чином позивачем за зустрічним
позовом не доведені належними та
допустимими доказами обставини на які
позивач посилається як на підставу
свого позову, а тому суд вважає, що вони
не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, сплачений
судовий збір слід стягнути з
відповідача на користь позивача
ОСОБА_1

Керуючись статтями 125-126, 152 ЗК України,
ст.ст. 3, 60, 61, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди
в користуванні земельною ділянкою, що
належить ОСОБА_1, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення її
від дров та відновити попередній стан
земельної ділянки , який існував до
порушення її меж.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати за сплату судового
збору в розмірі 229,40 грн.

В решті задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення

Суддя