Справа № 609/100/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2014 р.
Шумський районний суд Тернопільської
області

в складі: головуючого суду:
Ковтуновича О.В.,

при секретарі: Кухарчук О.М.,

за участю:
представника позивача, відповідача

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Шумськ справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,
суд-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення коштів в сумі 50945,47
гривень.

В судовому засідання представник
позивача підтримав позовні вимоги та
суду пояснив, що 05 березня 2012 року
ОСОБА_2 було позичено кошти громадянці
ОСОБА_3 в сумі 192000грн., які вона
зобов»язалася повернути до 05 вересня
2012 року, про що було складено договір
безпроцентної позики грошових коштів
05.03.2012 року та іпотечний договір, яким
забезпечувалося виконання
зобов»язання що виникло у ОСОБА_3 перед
ОСОБА_2

На вимогу повернути позичені кошти
ОСОБА_3 не реагувала, а тому ОСОБА_2
звернувся із відповідною заявою до
нотаріуса з проханням вчинити
виконавчий напис щодо звернення
стягнення на заставне майно в рахунок
погашення боргу за договором позики, а
саме: на квартиру з господарсько -
побутовими будівлями у АДРЕСА_1 ?, що
належала на праві власності
позичальнику - ОСОБА_3, що і було
зроблено.

27 лютого 2013 року відділом державної
виконавчої служби Шумського районного
управління юстиції було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового стягнення з
ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 192000грн.
та витрат пов»язаних з провадженням
виконавчих дій.

Зазначене майно, а саме: квартира з
господарсько - побутовими будівлями
АДРЕСА_1 було викуплене ОСОБА_2 на
прилюдних торгах за ціною 177619,20грн.

За рахунок коштів, отриманих від
реалізації заставного майна вимоги
позивача в сумі 192000грн. не були
задоволені в повному об»ємі, про що
28.11.2013 року відділом державної
виконавчої служби Шумського районного
управління юстиції було винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві.

Враховуючи викладене позивач
вимушений звернутися до суду та
просити суд стягнути із ОСОБА_3 на його
користь :

- 14380грн - різниці між сумою боргу та
продажною ціною квартири;

- 2100грн - кошти витрачені позивачем на
оформлення виконавчого напису
нотаріуса;

- 24866,69 грн. - сума винагороди за послуги
з реалізації заставного майна;

- 2304 грн. - сума інфляційних
донарахувань;

- 7294,78грн. - 3% за користування чужими
коштами;

- 510грн. - сума оплаченого судового
збору.

В судовому засіданні відповідачка не
визнала позову та суду пояснила, що на
даний час вона оспорює в судовому
порядку договір позики та іпотечний
договір, оскільки стверджує, що не
отримувала зазначеної суми коштів у
договорі в позику, а реалізація
заставного майна була проведена із
грубим порушенням законодавства, за
заниженою ціною, а тому в позові
просила відмовити.

Суд, вислухавши сторони по справі,
дослідивши представлені суду докази по
справі, встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини:

Із договору безпроцентної позики від
05.03.2012 року вбачається, що позикодавець
ОСОБА_2 передав у власність
позичальникові - ОСОБА_3 строком на
шість місяців а позичальник прийняла
від нього у власність до 05 вересня 2012
року грошові кошти в сумі 192000грн., що
еквівалентно 24000 доларів США. Сума
позики прийнята в повному обсязі
позичальником від позикодавця до
підписання цього договору. Даний
договір підписаний позикодавцем та
позичальником та посвідчений
нотаріально, тому суд вважає, що
заперечення відповідачки з приводу
отримання від позивача значно меншої
суми позики, ніж зазначена в договорі -
безпідставними.

Із заяви ОСОБА_2 від 12 лютого 2013 року
вбачається, що останній звертався до
приватного нотаріуса ОСОБА_4 з
проханням вчинити виконавчий напис на
іпотечному договорі про звернення
стягнення на квартиру з господарсько -
побутовими будівлями АДРЕСА_1, що
належить на праві приватної власності
ОСОБА_3 для повернення нею позичених у
позивача коштів в сумі 192000грн.

12 лютого 2013 року зазначений виконавчий
напис було вчинено та запропоновано за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації заставного майна
задоволити вимоги ОСОБА_2 в розмірі
192000грн.

Згідно довідки приватного нотаріуса
ОСОБА_4 встановлено, що за вчинення
виконавчого напису нотаріуса ОСОБА_2
сплатив суму - 2100грн.

На виконання зазначеного виконавчого
напису державним виконавцем державної
виконавчої служби Шумського районного
управління юстиції 14.02.2013 року відкрите
виконавче провадження.

27 листопада 2013 року предмет іпотеки -
квартира з господарсько - побутовими
будівлями АДРЕСА_1, що належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 з прилюдних
торгів спеціалізованим підприємством
«Юстиція» за ціною 177619,20грн про що
складено відвідний акт. Переможцем
торгів став ОСОБА_2 за послуги з
реалізації заставного майна ОСОБА_2
було сплачено 24866,69грн., з них: 5000грн. -
гарантійний внесок, 15985,73грн. - оплата
послуг організатора прилюдних торгів.
Суд вважає, що дана сума не підлягає до
стягнення, оскільки ОСОБА_2 поніс дані
витрати, як переможець прилюдних
торгів, а не як сторона виконавчого
провадження, обов»язку приймати учать
в аукціоні у нього не було.

Із постанови від 28.11.2013 року про
повернення виконавчого документа
стягувачеві вбачається, що виконавчий
напис № 459 виданий 12.02.2013 року повернуто
ОСОБА_2 у зв»язку з реалізацією
заставного майна. За рахунок
реалізації вказаного майна вимоги
ОСОБА_2 задоволені на суму 177,619,20грн.

Із представленого позивачем
розрахунку вбачається, що сума
інфляційних донарахувань із вересня 2012
року по листопад 2013 року становить 2304
грн. На думку суду дана сума підлягає до
стягнення із ОСОБА_3 у відповідності до
ст. 625 ЦК України.

Згідно ж цього розрахунку сума 3% річних
складає 7294,78грн. Для розрахунку
позивачем брався період з 06.09.12р. по
21.12.13р. Стаття 625 ЦК України передбачає,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом. А
тому суд вважає, що 3% річних слід
розраховувати із 06.09.2012 року по 06.08.2013
року, що становитиме - 5281,55.

У відповідності до ст. 623 ЦК України
Боржник, який порушив зобов»язання, має
відшкодувати кредиторові завдані ним
збитки. Розмір збитків завданих
порушенням зобов»язання доказується
кредитором.

Зважаючи на викладене вище суд вважає,
що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 підставний,
однак підлягає до часткового
задоволення

Керуючись ст.ст.623, 625 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 213, 215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд,--

В И Р І Ш
И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 :

- 14 380грн - різниці між сумою боргу та
продажною ціною квартири;

- 2 100грн - коштів витрачених позивачем
на оформлення виконавчого напису
нотаріуса;

- 2 304 грн. - сума інфляційних
донарахувань;

- 5 281,55грн. - 3% за користування чужими
коштами;

- 243,60грн. - сума оплаченого судового
збору, відповідно до задоволеної суми
позову.

У стягненні 24 866,69 грн. - суми винагороди
за послуги з реалізації заставного
майна відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення вступає в законну силу
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Тернопільської області протягом 10 днів
з дня його проголошення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: О. В. Ковтунович