Справа № 159/635/14-ц
Провадження № 2/159/312/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про визнання неподаною та повернення
заяви про забезпечення позову

м. Ковель
14 березня 2014 року

Суддя Ковельського міськрайонного
суду Волинської області Логвинюк І.М.,
розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову у справі за його
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу з
договором позики та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач 24.01.14 р. звернувся до суду з
вказаним вище позовом. Одночасно до
суду надійшла і його заява про
забезпечення позову, датована 20.01.14 р..

Оскільки заява про збезпечення позову
не відповідача вимогам ст. 151 ЦПК
України, за ухвалою судді від 19.02.14 р. її
було залишено без руху, надано
заявникові строк для усунення вказаних
в ухвалі судді недоліків заяви про
забезпечення доказів. .

Копія ухвали про залишення заяви про
забезпечення доказів без руху була
отримана заявником 01.03.14 р.. а не 02.03.14 р.,
як про це він зазначає у своїй заяві,
датованій 04.03.14 р., що надійшла до суду
07.03.04 р. .

Однак, у вказаний в ухвалі судді
строк, заявником не усунуто недоліків
заяви про забезпечення доказів.

Зокрема, заявникові слід було подати до
суду заяву про забезпечення доказів із
зазначенням того, з чого складається
рухоме та нерухоме майно відповідача,
на яке він просить накласти арешт; у
чому полягають майнові права
відповідача, на які він просить
накласти арешт; де знаходяться особові
рахунки відповідача, арешт на які він
просить накласти.

Заявником подано до суду не виправлену
заяву про забезпечення доказів, а
окрему заяву, у якій, однак, не було
зазначенням того, з чого складається
рухоме та нерухоме майно відповідача,
на яке він просить накласти арешт; у
чому полягають майнові права
відповідача, на які він просить
накласти арешт; де знаходяться особові
рахунки відповідача, арешт на які він
просить накласти. У вищеназваній заяві,
датованій 04.03.14 р., було зазначено, що по
вул. Курбаса, 1 є магазин, належний
відповідачеві, у якому є майно
відповідача, без уточнення, який саме
магазин, та яке саме майно, належне
відповідачеві (його вид, вартість,
кількість тощо) у ньому зберігається,
чи не належить воно, зокрема, до
предметів, що швидко псуються, та на
які, відповідно до ч. 5 ст. 151 ЦПК України,
не може бути накладено арешт;
зазначено, що відповідач має особові
рахунки, однак, не зазначено, де саме;
не зазначено, у чому полягають майнові
права відповідача, на які він просить
накласти арешт; де знаходяться особові
рахунки відповідача, арешт на які він
просить накласти.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК
України, якщо заявник відповідно до
ухвали суду у

встановлений строк не виконає вимоги,
визначені у ст. 151 ЦПК України, заява
вважається неподаною і повертається
заявнику.

А тому вважаю, що заява в частині
прохання про забезпечення доказів
підлягає визнанню такою, що не подана
та такою, що підлягає поверненню
заявникові.

Керуючись ст. ст. 119 - 121, 133, 134 ЦПК
України, суддя

у х в а
л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у
справі за його позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу з договором позики та
моральної шкоди визнати такою, що не
подана та підлягає поверненню
заявникові.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Волинської обл.
через Ковельський міськрайсуд
Волинської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом п»яти днів
з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
п»яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги,
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Ковельського міськрайонного
судуІ. М. Логвинюк