Справа 165/3731/13-ц
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
м.
Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської
області в складі :

головуючого судді
Галушки О.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання
Дячук С.Л.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Савицької Г.Р.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Нововолинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
договору частково недійсним,

встановив:

22 листопада 2013 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про визнання
правочину частково недійсним. В
обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на
те, що згідно укладеного з відповідачем
договору № б/н від 04.10.2007 року він
отримав кредит в розмірі 1380 доларів США
під 24 % річних на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 04.10.2009 року. Наданий кредит є
споживчим кредитом, а укладений між ним
та відповідачем договір за своєю
правовою природою є договором
приєднання, який передбачений ст. 634 ЦК
України. На теперішній час йому стало
відомо, що укладений договір
складається із заяви, пам'ятки клієнта
Умов і правил надання банківських
послуг, тарифів, які мали бути наданими
в оригіналі при укладенні договору,
проте йому як споживачеві не було
вручено пам'ятки клієнта Умов і правил
надання банківських послуг, тарифів в
оригіналі на які є посилання в
договорі, що свідчить про нікчемність
таких умов договору через недотримання
письмової форми укладення правочину.
Наявність його підпису на заяві про
надання кредиту не підтверджує про
його волевиявлення та погодження Умов
і правил надання банківських послуг.
Саме недодержання сторонами на момент
вчинення правочину письмової форми є
підставою для визнання його недійсним.
Позивач просить визнати частково
недійсним договір № б/н від 04.10.2007 року
в частині його приєднання до «Условий и
правил предоставления банковских
услуг» та стягнути з відповідача
понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2
підтримали заявлені вимоги з підстав
викладених у позовній заяві, яку
просять задоволити.

Представник відповідача
Савицька Г.Р. позовні вимоги не визнала
і заперечуючи їх пояснила, що ОСОБА_1
при укладенні договору від 04.10.2007 року,
яким є договором приєднання погодився
з його умовами, що підтвердив особистим
підписом у заяві. Починаючи з моменту
укладення даного договору, ОСОБА_1
користувався пластиковою кредитною
карткою і не звертався жодного разу до
банку щодо неналежного виконання ним
умов договору. Вважає заявлений
позивачем позов безпідставним і
просить відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін
і їх представників, дослідивши
письмові докази, прийшов до висновку,
що заявлений позов є безпідставним і
задоволенню не підлягає у зв'язку з
наступним.

Як встановлено в судовому
засіданні 04 жовтня 2007 року між
позивачем і ЗАТ КБ «ПриватБанк» на
даний час ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено
договір відповідно до якого відповідач
надав позивачеві кредит у розмірі 1380
доларів США шляхом встановлення
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% з розрахунку 360
днів в році. При цьому порядок
погашення заборгованості: щомісячними
платежами в розмірі в розмірі 7%
заборгованості. Строк дії кредитного
ліміту відповідає терміну дії картки
(а.с. 7-10).

Згідно ст. 634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладено лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Укладання договору приєднання
здійснюється шляхом підписання
позичальником Заяви. Лише одна сторона
пропонує свої умови, інша - не може їх
змінити, узгодити, а приймає їх такими,
як їй запропоновано. Вияв волі другої
сторони зводиться до погодження із
запропонованими умовами або договір
нею на запропонованих умовах не
укладається. Гарантіями для сторони,
яка приєдналася, є передбачені ст. 634 ЦК
України правила про те, що договір
приєднання може бути змінений або
розірваний на вимогу сторони, яка
приєдналася, якщо вона позбавляється
прав, які звичайно мала, а також, якщо
договір виключає чи обмежує
відповідальність другої сторони за
порушення зобов'язання або містить
інші умови, явно обтяжливі для сторони,
яка приєдналася.

Як видно з договору від 04.10.2007 року
він є договором приєднання, оскільки до
запропонованих у ньому умов приєднався
позивач ОСОБА_1, підписавши встановлені
у Заяві. При цьому позивач був
ознайомлений з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами банку. У такий спосіб позивач
виявив свою волю та погодився із
запропонованими банком умовами,
засвідчивши це своїм підписом.

З пояснень позивача ОСОБА_1
слідує, що він жодного разу протягом
користування кредитною карткою не
звертався до банку з питань
неналежного обслуговування чи
недотримання банком умов договору, а
також щодо ненадання будь-якої
інформації з питань умов користування
ним отриманими кредитними коштами і не
вимагав зміни чи розірвання існуючих
між сторонами правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа зобов'язується
надати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. Таким чином,
істотними умовами кредитного договору
є розмір кредитних коштів та розмір
процентів за користування кредитом.

Із Заяви від 04.10.2007 року, яка
підписана позичальником ОСОБА_1 видно,
що у ній вказані усі істотні умови
кредитного договору, а саме розмір
кредиту - 1380 доларів США, розмір
відсотків за користування кредитом - 24%
з розрахунку 360 днів в році, вид
кредитного ліміту - долари США тощо.
Отже, при укладанні цього кредитного
договору сторони домовились у
письмовій формі про усі істотні умови
за договором, що підтверджується
підписами сторін у заяві.

Згідно ст.630 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Як встановлено в судовому
засіданні, нікчемність кредитного
договору від 04.102007 року, укладеного між
позивачем і відповідачем, прямо не
встановлена законом, у тому числі й
Законом України «Про захист прав
споживачів» на який посилається
позивач.

Пунктом 27 ч.1 ст.1 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» передбачено, що
платіжна картка - це спеціальний
платіжний засіб у вигляді емітованої
пластикової чи іншого виду картки, що
використовується для ініціювання
переказу коштів з рахунка платника або
з відповідного рахунку банка з метою
оплати вартості товарів і послуг,
перерахування коштів зі своїх рахунків
на рахунки інших осіб, отримання коштів
у готівковій формі у касах банків через
банківські автомати, а також
здійснення інших операцій,
передбачених відповідним договором.

Статтею 17 цього Закону
передбачено, що документи за
операціями із застосуванням
спеціальних платіжних засобів та інших
документів, що використовуються в
платіжних системах для ініціювання
переказу, можуть бути паперовими та
електронними. При цьому, згідно ст.18
Закону, електронний документ на
переказ має однакову юридичну силу з
паперовим документом. Електронні
документи зберігаються на носіях
інформації у формі, що дозволяє
перевірити цілісність електронних
документів на цих носіях. Електронні
документи не потребують наступного
паперового підтвердження.

Таким чином, твердження позивача
і його представника про недотримання
відповідачем письмової форми
укладання договору на отримання
кредитних коштів в межах кредитного
ліміту, а також неналежним чином
доведення до відома і отримання згоди
позивача на всі умови договору є
безпідставним, так як введення ПІН-коду
для отримання готівки є підписанням
електронного документа за допомогою
електронного цифрового підпису.

Відповідно до ст.21 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні», ініціювання
переказу може здійснюватись шляхом
використання держателем спеціального
платіжного засобу для оплати вартості
товарів і послуг або для отримання
коштів у готівковій формі.

Як встановлено в судовому
засіданні позивач отримував грошові
кошти з кредитної картки шляхом зняття
готівки у банкоматах про, що він
особисто ствердив. Ці обставини
підтверджують належне виконання
зобов'язань за договором зі сторони
банку та фактичне отримання ОСОБА_1
кредитних коштів, що свідчить теж про
його згоду з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою.

Разом з тим, з оглянутої в
судовому засіданні кредитної справи,
наданої представником відповідача в
оригіналі видно, що позивач ОСОБА_1
ознайомився та згодний з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами банку, поставивши свій підпис
у Заяві про видачу кредитної картки.

Таким чином, дослідженими в
судовому засіданні доказами
встановлено, що письмова форма
оспорюваного кредитного договору була
дотримана, де було зазначені умови та
порядок користування грошовими
коштами, умови кредитування та порядок
погашення отриманих кредитних коштів,
а тому заявлені вимоги є
безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 89, 209,
212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст.
203, 207, 215, 526, 634, 641, 654, 1050, 1054 ЦК України,
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні», Закону
України «Про банки і банківську
діяльність», Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
суд,-

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання частково
недійсним договору № б/н від 04.10.2007 року
в частині приєднання до «Условий и
правил предоставления банковских
услуг».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Волинської області
через Нововолинський суд.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Г. Галушка