УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Гримич М.К., Колодійчука В.М.,
Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 02 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 18 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, у зв'язку з втратою
годувальника.

Позовні вимоги мотивував тим, що 13
квітня 2006 року ОСОБА_4 керуючи
автомобілем «Форд-Транзит» державний
номер НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 1.5,12.3
Правил дорожнього руху України, в
результаті чого батьку позивача -
ОСОБА_5 були причинені тяжкі тілесні
ушкодження, від яких останній помер у
лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1. В 2006 році, коли
помер батько позивача, ОСОБА_3 був
студентом 3 курсу денного відділення
Харківської державної академії
дизайну та мистецтва на контрактній
формі навчання та самостійного
заробітку не мав. Вартість навчання
складала 3800 гривень на рік, або 1900
гривень за семестр. ОСОБА_5 в
добровільному порядку надавав
позивачу матеріальну допомогу в
розмірі 500 гривень щомісячно та
зобов'язався її надавати по липень 2010
рік тобто до закінчення навчання, крім
того, батько щорічно оплачував 1900
гривень за навчання. Строк навчання
закінчувався у липні 2010 року, таким
чином його батьку необхідно було
внести оплату за сім семестрів
навчання, що складає 6650 гривень. У
зв'язку з чим позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_4 на його користь
матеріальний збиток в сумі 56 410 грн 70
коп. та моральну шкоду в сумі 96 100 грн з
урахуванням індексу інфляції.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 02 жовтня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 18 листопада 2013
року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. В
іншій частині вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині стягнення матеріального
збитку, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, виходив з
недоведеності позовних вимог ОСОБА_3 в
цій частині, у зв'язку з тим, що померлий
не сплачував аліменти на утримання
сина, не міг утримувати позивача,
оскільки тривалий час не працював,
знаходився на обліку в центрі
зайнятості, інших джерел прибутку не
мав. Також суд зазначив, що позивачем не
надано беззаперечних доказів оплати
батьком навчання сина та надання йому
щомісячної матеріальної допомоги у
розмірі 500 гривень, тому підстав для
стягнення цих витрат з відповідача
немає.

При перегляді судових рішень в
касаційному порядку, колегія суддів
вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого, народжена
після його смерті. Шкода
відшкодовується дитині до досягнення
нею вісімнадцяти років (учню, студенту -
до закінчення навчання, але не більш як
до досягнення ним двадцяти трьох
років).

У ч. 2 ст. 1195 ЦК України наведено
підстави та порядок відшкодування
шкоди, завданої смертю потерпілого,
якщо особа, якій така шкода завдана, не
працювала.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Із матеріалів справи встановлено, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
касаційної скарги цих висновків не
спростовують.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_3
судами правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано норми матеріального права,
що їх регулюють, повно і всебічно
досліджено матеріали справи та надано
оцінку доводам сторін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про їх відхилення та залишення без змін
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 02 жовтня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Харківської області
від 18 листопада 2013 року, оскільки вони є
законними та обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 02 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 18 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук судді:
М.К. Гримич
В.М.
Колодійчук
О.В. Умнова
І.М.
Фаловська