Провадження №2/761/478/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 січня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді
Сіромашенко Н.В.,

при секретарі
Панченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-і особи Головне управління
юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
визнати право власності на спадкове
майно 6,5/10 частин квартири АДРЕСА_1,
після смерті ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла її мати ОСОБА_4, яка постійно
мешкала в квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_4 за
життя був складений заповіт, яким своє
майно, а саме 26/100 частин квартири
заповіла відповідачці - ОСОБА_2, яка є
дружиною її брата.

Приблизно в 1990 році її мати та брат
ОСОБА_3 обміняли двокімнатну квартиру,
в якій мешкали по АДРЕСА_2 на кімнату в
комунальній квартирі АДРЕСА_1.

В 1994 році вона внаслідок обміну,
за обмінним ордером, в'їхала в квартиру
АДРЕСА_1.

Таким чином, в комунальній
квартирі АДРЕСА_1 стало проживати дві
окремі сім'ї: вона та мати з братом.

Вона є співвласником 48/100 частин
спірної квартири. ОСОБА_4 та ОСОБА_3
стали власниками 52/100 частин квартири
АДРЕСА_1.

Враховуючи, що відповідно до свідоцтва
про право власності на житло 52/100
частини квартири АДРЕСА_1 належали в
рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
спадкове майно ОСОБА_4 у вказаній
квартирі складає 26/100 частин.

Спадкоємцями за законом після смерті
ОСОБА_4 є її діти, вона та її брат ОСОБА_3
в рівних частинах.

Враховуючи, що на час смерті матері
ОСОБА_4 вона досягла 56 річного віку та
була пенсіонером за віком, вона має
право на обов'язкову частку в спадщині
яка відкрилась після її смерті та
складає 6.5/100 частин спадкового майна.

Проте, Третьою Київської державною
нотаріальною конторою їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину після смерті ОСОБА_4,
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів, які
знаходяться у відповідачки.

Тому вона вимушена звернутись до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення
позову заперечувала посилаючись на те,
що ОСОБА_1 не має права на спадщину
після смерті ОСОБА_4, оскільки будь-якої
допомоги їй не надавала, не доглядала
за нею коли та хворіла. Крім того,
вартість 6,5/100 частини квартири значно
завищена позивачкою, і не відповідає її
дійсній вартості.

Третя особа ОСОБА_3 проти
задоволення позову заперечував з тих
же підстав, що і відповідачка ОСОБА_2

Представник третьої особи
Головного управління юстиції в м. Києві
в судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, просив розглядати
справу у відсутність представника
Головного управління юстиції в м.
Києві, за наявними в справі доказами та
документами, та ухвалити рішення
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, відповідача та
третьої особи, дослідивши зібрані по
справі докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, є
рідними братом та сестрою, та дітьми
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про народження ОСОБА_1 від 15.10.1974 р.
серії НОМЕР_2, виданим Міським РАГС, та
свідоцтвом про народження ОСОБА_3,
виданого Відділом РАЦС Печерського РУЮ
у м. Києві 03 лютого 2009 року, серії
НОМЕР_3, та визнано сторонами, а тому не
підлягає доказуванню в порядку ч. 3 ст. 61
ЦПК України.

Згідно свідоцтва про право
власності на житло, виданого 18 березня
1998 року Відділом приватизації
державного житлового фонду
Шевченківської державної
адміністрації, 52/100 частин квартири
АДРЕСА_1, належить на праві приватної
спільної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3, в
рівних частинах кожному. Загальна
площа квартири становить 31,78 кв.м.

За свого життя, 31.03.2010 року, ОСОБА_4
склала заповіт, посвідчений державним
нотаріусом Дев'ятої Київської
державної нотаріальної контори
Фроловою А.О., зареєстрований в реєстрі
за № 4-549, на ім'я ОСОБА_2, відповідно до
якого заповіла їй все своє майно, де б
воно не було і з чого воно не складалося
і, взагалі, буде їй належати на день
смерті та на, що вона за законом матиме
право.

Згідно свідоцтва про смерть від 24
жовтня 2011 року серія НОМЕР_1, ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина у вигляді 26/100 частин квартири
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після
смерті ОСОБА_4. є її діти: ОСОБА_1 та
ОСОБА_3

На час відкриття спадщини ОСОБА_1
досягла пенсійного віку, ОСОБА_3
являвся інвалідом 3 групи від
загального захворювання, а тому в силу
ст.26 ЗУ «Про загальнообовґязкове
державне пенсійне страхування», ч.4 ст.1
ЗУ «Про прожитковий мінімум», ст.1200 ЦК
України вони були на день смерті матері
непрацездатними дітьми. 21 лютого
2012 року ОСОБА_1 звернулась до Державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, яка відкрилась
після смерті ОСОБА_4, та просила видати
їй свідоцтво про право на спадщину за
законом.

Проте, Листом Державний нотаріус
Третьої Київської державної
нотаріальної контори від 29 травня 2012
року № 1321/02-14 їй повідомив, що у
спадковій справі щодо майна померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 є заповіт на все
майно не на її користь. Також зазначено,
що вона є спадкоємицею на обов'язкову
частку у спадщині і, що для вирішення
питання по спадщині їй необхідно
з'явитись до нотаріальної контори.

09.08.2013 року до Третьої Київської
держаної нотаріальної контори
звернувся представник за довіреністю
ОСОБА_1 - ОСОБА_10 з заявою про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Листом державного нотаріуса
Третьої Київської державної
нотаріальної контори № 1546/0214 від 09.08.2013
року йому було повідомлено, що
свідоцтво про право на спадщину за
законом на частину квартири АДРЕСА_1 та
належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4,
видано бути не може, у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу на вказану квартиру.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК
України).

Статтею 1220 ЦК України
передбачено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

Згідно із ч. 3 ст. 1235 ЦК України
заповідач не може позбавити права на
спадкування осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині. Чинність
заповіту щодо осіб, які мають право на
обов'язкову частку у спадщині,
встановлюється на час відкриття
спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК
України, малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268
ЦК України спадкоємець за заповітом чи
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

У відповідності з ч. 1 ст. 1297 ЦК України
спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно.

Згідно довідки форми № 3, виданої
КП «ЖЕК «Татарка» Шевченківського
району 22 лютого 2012 року, ОСОБА_3
зареєстрований та постійно проживає в
АДРЕСА_1 з 1990 року, а тому є таким, що
прийняв спадщину у відповідності до ч.3
ст.1268 ЦК України.

Таким чином, у відповідності до
вищевказаних норм цивільного
законодавства кожний із дітей ОСОБА_4
успадкував би за законом по 13/100 частини
спірної квартири, однак, за наявності
заповіту обов'язкова частка кожного у
спадщині складає 6,5/100 частини квартири
АДРЕСА_1.

За таких обстави, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи
Головне управління юстиції в м. Києві,
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно 6,5/100 частин квартири
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в сумі 501 гривні

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: