РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Нестеренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Четверта
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про зміну свідоцтва про право
на спадщину та визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа
Четверта дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про зміну
свідоцтва про право на спадщину та
визнання права власності на ? частину
домоволодіння, як за подружжям у
спільному майні.

В обґрунтуванні своїх позовних
вимог посилалася на те, що
домоволодіння АДРЕСА_1 належало на
праві власності на підставі договору
купівлі-продажу від 25.02.1997 року ОСОБА_3,
з яким позивачка перебувала у
зареєстрованому шлюбі з 27.09.1969 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після
його смерті залишилось спадкове як
рухоме, так і нерухоме майно, в тому
числі і ? частина домоволодіння
АДРЕСА_1, оскільки інша ? частина
вказаного домоволодіння належала
позивачці ОСОБА_1, як подружжю у
спільному майні, хоча за час спільного
проживання окремий правовстановлюючий
документ нею отримано не було та майно
між співвласниками не ділилось.

Спадкоємцями першої черги після смерті
ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2 та дружина
ОСОБА_1, яка відмовилася від спадщини
на користь доньки, про що написала
заяву.

19.06.2008 року державним нотаріусом
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С.
відповідачці ОСОБА_6 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на домоволодіння АДРЕСА_1 в
цілому.

Позивачка зазначає, що вона в
установленому законом порядку
будь-яким шляхом не відчужувала свою
частину домоволодіння на користь
доньки, не продавала, не дарувала тощо.
Дане домоволодіння є її єдиним житлом,
де вона залишається бути
зареєстрованою та проживає, а тому, на
думку позивачки, нотаріусом було
помилково видане свідоцтво на спадщину
на все домоволодіння в цілому, у зв'язку
з чим просила суд змінити частково - в ?
частині, свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане ОСОБА_6
після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за нею право
власності на ?? частину домоволодіння
АДРЕСА_1, як за подружжям у спільному
майні.

У судовому засіданні позивачка
позов підтримала та просила його
задовольнити, надала пояснення,
аналогічні викладеним у позовній
заяві, та додатково пояснила, що між нею
та донькою була домовленість про те, що
вона відмовиться на її користь від
спадщини, що залишилася після смерті її
батька. Свою ж частину домоволодіння,
що повинна належати їй на праві
власності, як подружжю у спільному
майні, відчужувати на користь доньки не
мала наміру, оскільки іншого житла вона
не має.

У зв'язку з тим, що спору з приводу
володіння чи розпорядження вказаним
житлом між сторонами не виникало, її
право користування домоволодінням у
цілому та право власності на його ?
частину ніким не оспорювалося, тому у
позивачки не було сумнівів стосовно
належності їй ? частини домоволодіння і
оформлення донькою спадщини лише на
його ? частину після смерті батька. У
нотаріальній конторі нотаріус не
роз'яснювала їй про повну відмову від
домоволодіння на користь доньки та
зміст заяви вона не усвідомлювала
через юридичну необізнаність.

Представник позивачки позов
підтримав та просив задовольнити
вимоги у повному обсязі, оскільки дана
частина домоволодіння належить
позивачці відповідно до ст.60 СК
України, як подружжю у спільному майні,
незважаючи на те, чи ставилося нею
раніше питання щодо отримання окремого
правовстановлюючого документу, чи ні.

Нотаріус не мала права
посвідчувати відмову позивачки від
отримання свідоцтва про право
власності згідно зі ст.60 СК України,
оскільки ? частина вказаного майна
належить позивачці з моменту його
придбання, а відчуження нерухомого
майна може бути проведено виключно
згідно з вимогами ЦК України.

Окрім цього, представник
позивачки просив поновити строк подачі
позову до суду, як пропущений з
поважних причин, оскільки право
власності позивачки на ? частину
домоволодіння відповідачкою раніше не
оспорювалося і про своє порушене право
ОСОБА_1 дізналася лише після
повідомлення відповідачкою про
відсутність у неї прав на
домоволодіння АДРЕСА_1, та після
отримання належної юридичної допомоги.

Представники відповідачки проти
позову заперечували, посилаючись на
його необґрунтованість та
безпідставність, оскільки позивачка
добровільно написала заяву, яка була
нотаріально посвідчена, про відмову
від спадщини на користь своєї доньки
ОСОБА_6, а також про відмову від
отримання свідоцтва про право
власності в порядку ст.60 СК України. Про
видачу нотаріусом відповідачці
свідоцтва про право на спадщину на
домоволодіння АДРЕСА_1 у цілому,
позивачці було відомо, оскільки
підготовкою усіх документів вона
займалася особисто за довіреністю від
імені відповідачки.

Окрім цього, на думку вказаних
представників, позивачкою не доведено
її право на ? частину домоволодіння, як
за подружжям у спільному майні,
оскільки з 1997 року про свої права вона
не заявляла та доказів придбання
домоволодіння за спільні кошти
подружжя не надано.

Представник третьої особи
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, надав заяву, в
якій просив слухати справу у його
відсутності та постановити рішення
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Вислухавши пояснення позивачки
та представників сторін, дослідивши
матеріали даної цивільної справи та
спадкової справи, суд вважає позов
задовольнити виходячи з наступного.

У судовому засіданні
встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 25.02.1997 року на праві власності
належало ОСОБА_3 (а.с. 65, 73).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 27.09.1969 року, що
підтверджується повторним свідоцтвом
про шлюб, виданим 30.10.2012 року АНД
відділом РАЦС Дніпропетровського
міського управління юстиції (а.с.20) .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 19.09.2007 року АНД відділом РАЦС
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис №1590
(а.с.62).

Як вбачається з матеріалів
спадкової справи №100/2008 після ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.56-94),
спадщину прийняла його донька ОСОБА_2.

Дружина спадкоємця ОСОБА_1 також
прийняла спадщину та подала 29.01.2008 року
заяву про прийняття спадщини (а.с.57), але
06.03.2008 року надала нотаріально завірену
заяву, в якій відкликала свою заяву від
29.01.2008 року та відмовилася від спадщини
після смерті чоловіка ОСОБА_7 Дана
заява також містить відомості про
відмову позивачки ОСОБА_1 від
отримання свідоцтва про право
власності в порядку ст.60 СК України
(а.с.60).

19.06.2008 року державним нотаріусом
Четвертої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С.
відповідачці ОСОБА_6 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на домоволодіння АДРЕСА_1 в
цілому (а.с.90).

Відповідно до вимог ст.22 КпШС
України, що діяв на час придбання
спірного домоволодіння, майно, нажите
подружжям під час шлюбу, є їх спільною
власністю. Кожен із подружжя має рівні
права володіння, користування та
розпорядження цим майном.,

Згідно зі ст.60 СК України, що діяла
на час виникнення даних правовідносин
між сторонами, майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно з п.224 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Наказом Мін'юсту від 03.03.2004 р. №20/05,
нотаріус може видати свідоцтво про
право власності лише після виділення
частки у спільному майні. Як
вбачається, в даному випадку ОСОБА_6
нотаріусом видано свідоцтво про право
на спадщину без виділення частки
спадкодавця у спільному майні
подружжя, та одночасно проведено
відчуження ? частки дружини шляхом
відмови від майна у заяві, що
суперечить вимогам цивільного
законодавства. Даний спосіб відчуження
нерухомого майна та відмови від права
власності на майно, яке підлягає
обов'язковій державній реєстрації, не
передбачений жодною нормою СК України
та суперечить вимогам ст..ст.205, 206, 208, 209,
210 ЦК України.

Відповідно до п.4 ст.203 ЦК України
право чин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що нотаріусом було проведено
відчуження належної позивачці ОСОБА_1 ?
частини домоволодіння АДРЕСА_1
всупереч вимогам діючого
законодавства, зокрема нормам ст. 60 СК
України, оскільки право власності на ?
частку нею було набуте за життя
чоловіка ОСОБА_3, під час придбання
спільного майна та укладання договору
купівлі-продажу. У зв'язку з цим належна
позивачці ? частка у спільному майні
подружжя не є спадковим майном після
смерті ОСОБА_3, а тому свідоцтво про
право на спадщину на все домоволодіння
не могло бути видано, тобто нотаріусом
включено до спадкового майна те, що не є
спадковим, а особистим майном
позивачки.

Окрім цього, дане домоволодіння є
єдиним житлом позивачки та, як
вбачається з її пояснень в суді,
відчуження належної їй ? частини
домоволодіння суперечить її інтересам
та внутрішній волі, оскільки
нотаріусом їй не роз'яснено наслідки
та зміст заяви, а позбавлено єдиного
житла.

Суд вважає пропущений позивачкою
строк на звернення до суду з даним
позовом з поважних причин, оскільки із
тексту заяви від 06.03.2008 року не
вбачається, що нотаріусом роз'яснено
позивачці ОСОБА_1 зміст статті ст.60 СК
України та наслідки її відмовити від
отримання свідоцтва про право
власності, як за подружжям у спільному
майні.

Надані представниками
відповідачки документи, а саме заяви
позивачки, як представника доньки
ОСОБА_6, до КП ДМБТІ стосовно
оформлення за останньою права
власності на спірне домоволодіння в
цілому, не є підставою для відмови у
позовних вимогах, оскільки довіреність
на ім'я позивачки видана лише для
оформлення спадщини після смерті
ОСОБА_3, а належна позивачці ? частина
домоволодіння не є спадковим майном і
її відчуження не було проведено у
встановленому законом порядку (договір
дарування, купівлі-продажу тощо).

До стверджень представників
відповідачки стосовно того, що
домоволодіння АДРЕСА_1 не є спільним
майном подружжя та позивачкою не
доведено її право на ? частину
домоволодіння, суд ставиться критично,
оскільки в силу ст. 22 КпШС України,
позивачка право власності на ?
частину вказаного домоволодіння
набула іще 25.02.1997 року після укладання
договору купівлі-продажу. Доказів, які
б доводили той факт, що дане
домоволодіння було особистим майном
ОСОБА_3 та придбане за особисті кошти
спадкодавця, подароване чи
успадковане, відповідачка суду також
не надала.

Таким чином, суд вважає поновити
ОСОБА_1 строк на подачу позову про зміну
свідоцтва про право на спадщину та
визнання права власності; змінити
частково - в ? частині, Свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчене 19.06.2007 року
державним нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С.,
зареєстровано в реєстрі за №3-1600, та
визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину домоволодіння АДРЕСА_1, як за
подружжям у спільному майні.

З ОСОБА_2 підлягає стягненню на
користь ОСОБА_1 200 гривень судових
витрат.

Керуючись ст.ст. 10. 60, 210-212 ЦПК
України, ст.ст. 22, 28 КпШС україни, ст. 60 СК
України, . ст.ст. 203, 205-210 ЦК України. суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу
позову про зміну свідоцтва про право на
спадщину та визнання права власності.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Четверта дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
зміну свідоцтва про право на спадщину
та визнання права власності, -
задовольнити.

Змінити частково - в ? частині,
Свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане ОСОБА_6 після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
посвідчене 19.06.2007 року державним
нотаріусом Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Лебеденко Н.С.,
зареєстровано в реєстрі за №3-1600.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ?? частину домоволодіння АДРЕСА_1, як
за подружжям у спільному майні.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 200 гривень судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 306 гривень 17
копійок судового збору на користь
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: