АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/244/2014
Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року березня місяця 25 дня
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, на
рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 30 серпня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
правонаступником якого є ОСОБА_6, до
ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- неповнолітня ОСОБА_7, в інтересах якої
діє ОСОБА_4) про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом
виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 липня 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3
(третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- ОСОБА_7) про усунення перешкод в
користуванні власністю шляхом
виселення. Просили усунути перешкоди в
користуванні ними власністю -
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення
відповідача із вказаної квартири.

Позов обґрунтований тим, що вони є
власниками вказаної квартири, а
відповідач, який є батьком ОСОБА_4,
проживає в ній без реєстрації та
будь-яких правових підстав. З ним
позивачі тривалий час не спілкуються,
мають неприязні стосунки. За
відсутності позивачів відповідач
самовільно вселився у вказану квартиру
у 2011 році, замінив там замки та чинить
перешкоди у користуванні позивачами
зазначеною квартирою. На їх вимоги
виселитися не реагує. Проживання його у
вказаній квартирі обмежує їх право
власності на вказане майно.

Заперечуючи проти позову,
відповідач зазначав, що з 18.04.1980 року
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_10. 07.04.1982 року його сім'я разом з
дочкою ОСОБА_4 заселилися у спірну
квартиру, де він живе до цього часу.
Його дружина ОСОБА_10 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вважає, що він постійно
проживає у даній квартирі як член сім'ї
наймача - своєї дружини.

Рішенням суду від 30 серпня 2013 року
позов було задоволено. Суд вирішив:
усунути перешкоди в користуванні
позивачів власністю - зазначеною
квартирою шляхом виселення
відповідача; стягнути з відповідача на
користь позивачів судові витрати в
сумі 114грн.70коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча в
інтересах відповідача, просить вказане
рішення суду скасувати і постановити
нове рішення про відмову в позові,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема вказала, що суд не звернув
увагу на те, що у спірну квартиру
відповідач вселився зі згоди її
наймача - його померлої дружини як член
сім'ї і проживає в ній більше 20 років,
приймає участь у витратах на її
утримання. Також зазначила, що суд в
порушення процесуального закону
відмовився розглядати його зустрічний
позов, а також відмовив у його
клопотанні про допит свідків.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає на таких
підставах.

З матеріалів справи та встановлених
судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до копій свідоцтва про
право власності від 24.09.2008 року,
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 10.07.2013 року
(зареєстровано в реєстрі за №3-941) та
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 10.07.2013 року
(зареєстровано в реєстрі за №3-942)
позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 а також третя
особа ОСОБА_7 є співвласниками
(відповідно 3/6, 1/6 та 2/6 частин кожний)
квартири АДРЕСА_1 (а.с.42, 49, 51).

За довідкою ПП "Жилтранс" від 18.07.2013 року
у вказаній квартирі зареєстровані
ОСОБА_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.53).

Згідно з відомостями
адресно-довідкового підрозділу ГУДМС
УДМС України в Херсонській області від
23.07.2013 року відповідач ОСОБА_3
зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с.12).

Відповідно до акту від 23.07.2013 року,
затвердженого директором ПП "Жилтранс",
відповідач проживає у спірній квартирі
без реєстрації (а.с.55).

Відповідач є батьком ОСОБА_4, яка у свою
чергу є матір'ю ОСОБА_7

Між сторонами у судовому порядку
вирішувався спір за позовом ОСОБА_3 до
управління комунальної власності,
ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання недійсним
свідоцтва про приватизацію квартири,
визнання осіб такими, що втратили право
на житло, визнання права на
приватизацію квартири.

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 07 вересня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 20.11.2012 року, у задоволенні позову
було відмовлено (а.с.37, 38-40).

Вказаними судовими рішеннями
встановлено, що відповідач не був
вселений у вказану квартиру в
установленому порядку, не проживав
постійно в ній разом з наймачем як член
сім'ї, а тому приватизація спірної
квартири за розпорядженням від 24.09.2008
року Фонду комунального майна
м.Херсона ОСОБА_11, її онукою ОСОБА_4 та
правнучкою ОСОБА_7 проведена законно.
24.09.2008 року на вказаних осіб видано
свідоцтво про право власності на дану
квартиру і в послідуючому здійснена
державна реєстрація їх права власності
на квартиру. Також встановлено, що з
моменту вселення в квартиру в 1982 році
ОСОБА_11 в ній не проживала, а вселила
свою дочку ОСОБА_10 (дружину
відповідача), внучку ОСОБА_4 та самого
відповідача; сама ж вона вселилася в
квартиру після смерті своєї вказаної
дочки, яка сталася 01.10.2007 року. Також
встановлено, що позивач, хоч і був
вселений в спірну квартиру за згодою
наймача, однак членом її сім'ї не був,
колишня співвласниця квартири ОСОБА_11
відмовилася дати згоду на реєстрацію у
квартирі відповідача.

Отже, у справі встановлено, що
відповідач вселився до спірної
квартири зі згоди наймача ще до того
часу, коли вона стала об'єктом права
власності (до 2008 року), при цьому
вселився не як член сім'ї наймача.
Деякий час у спірній квартирі не
проживав, зареєстрований до цього часу
за іншою адресою. Після приватизації
квартири іншими особами він, як
зазначили позивачі, знову вселився у
квартиру самовільно; на даний час
відповідач відмовляється виселитися
із спірної квартири за вимогою її
власників.

Суд першої інстанції повно, всебічно
дослідив обставини справи та дав
належну оцінку зібраним у справі
доказам, а тому прийшов до вірного
висновку про те, що відповідач, що
зареєстрований за іншою адресою,
фактично проживає у спірній квартирі
без будь-яких правових підстав, без
згоди на проживання позивачів, які є її
співвласниками, чинить перешкоди
власникам квартири у користуванні нею.

Встановивши зазначене, суд у
відповідності до ст.391 ЦК України
прийшов до правильного висновку про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги в цій
частині зазначених висновків суду не
спростовують. Посилання заявника на те,
що у спірну квартиру відповідач
вселився зі згоди її наймача як член
сім'ї і проживає в ній більше 20 років не
до уваги не приймаються, оскільки
зазначене спростовується судовим
рішенням між тими самими сторонами, яке
набрало законної сили. Інші доводи
також не можуть бути взяті до уваги,
оскільки не впливають на правильність
прийнятого судом рішення.

Обставини справи у вказаній частині
судом з'ясовані в повному обсязі,
висновки суду відповідають
встановленим обставинам і
підтверджуються належними доказами,
рішення в зазначеній частині
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому відповідно до ст.308 ЦПК України це
є підставою для відхилення апеляційної
скарги та залишення рішення суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої
в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м.Херсона від 30 серпня 2013 року залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, на нього
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

судді: