Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1259/14
Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко
Суддя-доповідач: Маловічко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі

Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 15 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення від права на
спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення
від права на спадкування.

На підтвердження позовних вимог
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4,
який постійно проживав за адресою:
АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася
спадщина на вказаний будинок.
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є він
та відповідач ОСОБА_3, як онуки
померлого, батьки яких померли до
смерті спадкодавця: його батько ОСОБА_6
- ІНФОРМАЦІЯ_2, батько відповідачки
ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 Він та ОСОБА_3
своєчасно звернулись до нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини.

Він постійно проживав разом із
спадкодавцем, а відповідач проживає в
м. Київ. Дід був інвалідом II групи
загального захворювання, через похилий
вік і тяжку хворобу був у безпорадному
стані, потребував постійного
піклування, догляду та матеріальної
допомоги. Незважаючи на неодноразові
повідомлення про тяжкий стан діда,
відповідач за останні шість років не
приїздила до діда та не надавала йому
яку-небудь допомогу. Натомість, він
опікувався дідом, вимушений був
запозичувати грошові кошти на ліки та
достатнє харчування для діда,
заощаджувати на своєму харчуванні і
одязі, працювати неповний робочий день,
просити сусідів, а також сторонніх
людей доглядати за хворим дідом, коли
був на роботі.

Стверджував, що відповідач під час
тяжкої хвороби діда, який був у
безпорадному стані, мала можливість,
але свідомо ухилялася від надання
спадкодавцю будь-якої матеріальної
допомоги та моральної підтримки,
оскільки їй було відомо про те, що дід у
2007 та 2011 роках переніс інсульти. Тому,
посилаючись на вказані обставини та ч. 5
ст. 1224 ЦК України, позивач просив суд
усунути відповідача від права на
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 15 січня 2014
року в задоволені позову відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення апелянта
та його представника, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 4).

Згідно копії заповіту від 08.02.1989р.
ОСОБА_5 заповів належний йому будинок
АДРЕСА_1 ОСОБА_6 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 - син
померлого ОСОБА_5, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 - інший син
померлого ОСОБА_5, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Згідно копії довідки вуличного
комітету № 27, померлий ОСОБА_4 був
зареєстрований та проживав за адресою:
АДРЕСА_1 з 09.07.1979 року по день смерті.
Разом із ним проживав ОСОБА_2 - онук (а.с.
8).

Відповідно до копії довідки до акта
огляду МСЕК, померлий ОСОБА_5 був
інвалідом II групи, йому були
протипоказані усі види трудової
діяльності, рекомендовано МРТ та
нагляд у невропатолога (а.с.11). Інших
рекомендацій та вказівки на потребу у
сторонній допомозі і догляді довідка
МСЕК не містить.

Померлий хворів на гіпертонічну
хворобу III ст., що підтверджується
виписками з історії хвороби (а.с. 12-13).

Згідно копії спадкової справи № 10/2012,
після смерті ОСОБА_5 до Бердянської
державної нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини
звернулися ОСОБА_3 - онука померлого та
ОСОБА_2 - онук померлого. Спадкове майно
складається з житлового будинку
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 просив суд усунути ОСОБА_3 від
права на спадкування, оскільки вона
ухилялась від надання дідові допомоги,
який через похилий вік та тяжку хворобу
знаходився у безпорадному стані.

Відмовляючи в цьому позові, суд першої
інстанції виходив із того, що померлий
ОСОБА_5 за життя не знаходився в тяжкому
стані і не потребував стороннього
догляду, а отже не знаходився у
безпорадному стані. Позивач ОСОБА_2
опікувався дідом, оскільки проживав
разом з ним, що є нормальними родинними
відносинами, в той час як відповідач
ОСОБА_3 мешкала в Києві, навчалась, тому
не мала ані фактичної, ані матеріальної
можливості на надання допомоги діду, за
якою, як встановив суд, дід до онуки не
звертався.

З такими висновками суду погоджується
колегія, оскільки вони ґрунтуються на
матеріалах справи та вимогах норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Вирішуючи спір, суд обґрунтовано
зазначав, що для застосування вказаної
норми та усунення спадкоємця від права
на спадкування необхідно встановити
безпорадний стан спадкодавця та факт
ухилення спадкоємця в цьому випадку
від надання допомоги, та тільки за
умови одночасного настання цих
обставин і доведеності зазначених
фактів у їх сукупності спадкоємець
може бути усунений від права на
спадщину. Саме по собі ненадання
допомоги спадкодавцеві не може бути
підставою для усунення особи від права
на спадкування.

Колегія вважає, що саме ці критерії є
визначальними для вирішення питання,
чи є підстави для застосування ч. 5 ст.
1224 ЦК України.

На підставі пояснень свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9 - сусідів померлого ОСОБА_5,
ОСОБА_10 - дружини померлого ОСОБА_5 (
шлюб з 1990 по 2007р.), ОСОБА_11 - знайомої
ОСОБА_5, суд встановив, що останні роки
ОСОБА_5 проживав у будинку разом з
онуком ОСОБА_2, який опікувався ним, але
до останнього спадкодавець порався на
городі.

Зазначене слідує також і з пояснень
позивача ОСОБА_2 в суді апеляційної
інстанції, який вказував, що дід міг
пересуватись самостійно, але
тримаючись за будь-яку опору.

Тому суд зробив обґрунтовані висновки,
що, хоча спадкодавець переніс
інсульти, був інвалідом П групи
загальних захворювань та обмежений у
трудовій діяльності, але ані за актом
МСЕК, ані за станом здоров»я не
потребував стороннього догляду ( а.с. 11).
Отже, є правильними висновки суду про
те, що померлий ОСОБА_5 не знаходився у
безпорадному стані.

Крім того, судом встановлено, що
особисто дід не звертався до онуки з
проханням про будь-яку допомогу, у якій
вона могла б йому відмовити. Не
звертався з цього питання до
двоюрідної сестри і сам позивач ОСОБА_2

Таким чином, не знайшов свого
підтвердження в ході розгляду справи і
факт умисного ухилення мешкаючої у м.
Києві ОСОБА_3 від надання допомоги діду,
який проживав у м. Бердянську.

За вказаних обставин, колегія вважає
апеляційну скаргу необґрунтованою,
тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК
України її слід відхилити, залишивши
без змін оскаржуване рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 15 січня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.