Провадження № 2/344/1367/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

21 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді
Польської М.В.

при секретарі c/з
Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про втрату
права користування житловим
приміщенням.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_3 про втрату права
користування житловим приміщенням в
житловому будинку АДРЕСА_1.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2
належить на праві власності житловий
будинок АДРЕСА_1, а саме 1/2 частка за
угодою про розподіл спадкового майна
10.09.2008 року та 1/2 частка за рішенням
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 27.02.2013 року. Під час
розгляду справи в суді, відповідач
зареєструвався у спірному на той час
будинку, однак в даний будинок для
проживання не вселявся, там не
проживає, речі не зберігає та не несе
жодні витрати по утриманню житла.

Позивач просив позов задовольнити з
підстав зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не
прибув і про причину своєї неявки суд
не повідомив, хоча про день, час та
місце розгляду справи був повідомлений
в установленому законом порядку, в тому
числі через оголошення в ЗМІ.

З письмової згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням статті 224 ЦПК
України.

Небажання відповідача надавати докази
в обґрунтування своїх заперечень проти
позову, зокрема з причини ухилення від
участі в судовому засіданні, дає суду
право при заочному розгляді справи
обмежитися доказами, наданими
позивачем, що повністю відповідає
положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Суд заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та перевіривши всі докази в
їх сукупності, приходить до висновку
що позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить
на праві власності житловий будинок
АДРЕСА_1, а саме 1/2 частка домоволодіння
згідно договору про розподіл
спадкового майна від 10.09.2008 року, що
зареєстровано в реєстрі права
власності на нерухоме майно 27.10.2008р.
(а.с.7-8) та 1/2 частка домоволодіння за
рішенням Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 27.02.2013
року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, Микитинецької сільської ради в
частині передачі ОСОБА_2 у власність
земельної ділянки та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про
визнання недійсним заповіту, Свідоцтв
про право на спадщину за заповітом,
свідоцтв про право на спадщину за
законом, визнання права власності на
спадкове майно, яким зустрічний позов
ОСОБА_2 задоволено, а в задоволенні
первісного позову відмовлено (а.с.11-30).
Дане право власності на 1/2 частка
домоволодіння за рішенням
Апеляційного суду Івано-Франківської
області, зареєстровано в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності 02.07.2013
року (а.с.9-10).

28.07.2009 року в 1/2 частці домоволодіння
АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_3
(зять ОСОБА_5 та чоловік ОСОБА_4).

Згідно Акту обстеження від 28.10.2013 року
комісією в складі працівників
сільської ради в присутності трьох
сусідів (а.с.43) засвідчено факт
відсутності проживання ОСОБА_3
впродовж 2013 року за місцем реєстрації -
домоволодіння АДРЕСА_1.

Отже право на користування було набуто
відповідачем за дозволу та згоди
колишніх власників 1/2 частки житлового
будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які втратили
таке право власності за рішенням суду,
а встановлення факту не проживання
відповідача більше року по місцю
реєстрації, підтверджено належними
доказами.

За ст..383 ЦК України власник квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання та членів
своєї сім»ї.

Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню (частина друга статті
386 ЦК).

При розгляді цивільних справ за
позовом про усунення перешкод у
користуванні власністю предметом
доказування є втрата права на житло,
або взагалі його відсутність, або інші
передбачені ЖК УРСР підстави для
позбавлення права на житло.

Як слідує зі ст..71, 72 ЖК при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.
Визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених законом та
ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.ст. 383, 386 ЦК України, ст..71, 72 ЖК,
керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням в житловому будинку
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянути
за письмовою заявою відповідача
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 24 березня 2014 року.

Суддя
Польська М.В.