АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6786/14 Справа № 173/1197/13 Головуючий у 1 й інстанції - Трофимова Н.А. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

24 листопада 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Макарова М.О.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акта Банк" на заочне рішення Верхньодніпровського районного суду, Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ТОВ "Світлана" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Акта Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ТОВ "Світлана" про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 21 лютого 2011р. між позивачем та ТОВ "Світлана" укладено кредитний договір № 01-503/Т, згідно якого, позивач надав, а відповідач отримав грошові кошти у сумі 500000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22.00% річних. Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 18 серпня 2011р. до кредитного договору ліміт кредитування збільшено до 1000000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18.5% річних з кінцевою датою погашення 20 серпня 2012р.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем-ОСОБА_2 укладено договір поруки № 01-503/Т/1 від 21 лютого 2011р., за яким вона зобов'язалася перед позивачем відповідати за належне виконання третьою особою - ТОВ "Світлана" зобов'язань, що випливають з договору.

Також в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем - ОСОБА_3 укладено договір поруки № 01-503/Т/2 від 21 лютого 2011р. про зобов'язання перед позивачем відповідати за належне виконання третьою особою - ТОВ "Світлана" зобов'язань, що випливають з кредитного договору.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем- ОСОБА_4 укладено договір поруки № 01-503/Т/3 від 21 лютого 2011р., згідно якого, відповідач- зобов'язався перед позивачем відповідати за належне виконання третьою особою - ТОВ "Світлана" зобов'язань, що випливають з договору.

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 1208300 грн.

В порушення умов договору відповідачі не здійснили погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитом до 20 серпня 2012р.

У зв'язку з невиконанням третьою особою зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом, 16 лютого 2012 року позивач звернувся до Верхньодніпровського районного суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом у сумі 925477,22 грн.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 24 квітня 2012р. вимоги позивача були задоволені та стягнуто з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором.

Станом на 26 квітня 2013 року рішення суду відповідачами не виконано.

В зв'язку з тим, що ні відповідачі, ні третя особа не здійснювали погашення заборгованості станом на 25 квітня 2013р. вона складає 1221053.38 грн.

Враховуючи, що частина заборгованості за кредитним договором станом на 30 березня 2012р. у сумі 925477.22 грн. стягнута рішенням суду від 24 квітня 2012р.,підлягає стягненню заборгованість, яка виникла після 29 березня 2012р. у сумі 327232.06 грн., позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вказану заборгованість та судові витрати.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, останньою заявою відмовився від вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь банку в солідарному порядку заборгованість ТОВ "Светлана" за кредитним договором №01-503/Т від 21 лютого 2011р. у розмірі 149 646,66 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на користь банка витрати по сплаті судового збору у сумі 1496,47 грн. та повернути ПАТ "Актабанк" надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 1775,85 грн. (а.с. 153-157).

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду, Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Акта Банк" до ОСОБА_2, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Светлана" про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Додатковим рішенням від 28 липня 2014 року доповнено рішення від 18 червня 2014 року стосовно судових витрат. Понесені позивачем витрати при зверненні до суду, віднесено за рахунок позивача.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на необгрунтованість рішення суду, просить його скасувати й постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 лютого 2011р. між позивачем та ТОВ "Світлана" (Позичальник) укладено кредитний договір № 01-503/Т, згідно якого (п. 1.1.), позивач надає відповідачеві грошові кошти у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 500000 грн., а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 22.00% річних та виконати своє зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

Згідно з п. 12.2 Кредитного договору, він набирає чинності з дати укладання та діє до остаточного виконання сторонами зобов'язань, відповідно до умов договору (а.с. 10-13).

Відповідно до Додаткової угоди № 2 від 18 серпня 2011р. до Кредитного договору ліміт кредитування збільшено до 1000000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18.5% річних з кінцевою датою погашення 20 серпня 2012р (а.с.15-16).

22 лютого 2011 року ТОВ "Світлана" отримала кредитні кошти в сумі 500 000 грн., що підтверджується Меморіальним ордером №115045 від 22 лютого 2011 року (а.с. 17) та не заперечується сторонами.

За період з 21 березня 2011р. по 21 липня 2011р., платіжним дорученням від 16 березня 2011р. №58 (а.с. 19), платіжним дорученням від 20 квітня 2011р. №100 (а.с. 20), платіжним дорученням від 20 травня 2011р. №147 (а.с. 21), платіжним дорученням від 20 червня 2011р. №218 (а.с. 22), платіжним дорученням від 21 липня 2011р. №225 (а.с. 23), позичальник частково погасив кредит на загальну суму 208300 грн.

19 серпня 2011 року ТОВ "Світлана" отримало кредитні кошти в сумі 708300 грн., що підтверджується Меморіальним ордером №370687 від 19 серпня 2011 року (а.с. 18) та не заперечується сторонами.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем- ОСОБА_2 укладено договір поруки № 01-503/Т/1 від 21 лютого 2011р., згідно якого ОСОБА_2 зобов'язалася перед позивачем відповідати за належне виконання третьою особою - ТОВ "Світлана" зобов'язань, що випливають з договору а також всіх додатків та додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов'язань, строків виконання, розміру процентів, комісій та інших платежів та умов.

За п. 4.2 Договору поруки, сторони встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором, є повне виконання Боржником або поручителем зобов'язань, що складають основне зобов'язання (а.с. 44-45).

18 серпня 2011 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до Договору поруки №01-503/Т/1 від 21 лютого 2011р., згідно якої, внесені зміни до п.1.1 Договору поруки щодо повернення кредитних коштів в розмірі 1000000 грн. та відсоткової ставки у розмірі 18,5% (а. с. 46).

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (ч.4 ст. 559 ЦК України).

Відповідно до вимог строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.1 ст. 251 ЦК України).

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251 та ч.2 ст. 252ЦК України ).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про дію поруки до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Крім того, у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строком повного погашення кредиту є 20 серпня 2012р (пункт 2 Додаткової угоди №2 від 18 серпня 2011р. до кредитного договору).

За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 21серпня 2012 року протягом наступних шести місяців.

Відповідно до вимог ст., ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак доказів пред'явлення вимоги до відповідача, як до поручителя, в період з 21 серпня 2012 року по 21 лютого 2013р. позивач суду не надав. З позовом до поручителя позивач звернувся лише 14 травня 2013 року, тобто після спливу встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку, що порука відповідача припинена, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального, процесуального права, встановленим обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини і, зокрема, вимогам частини ч. ст.559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений - строком повного погашення кредиту є 20 серпня 2012р (пункт 2 Додаткової угоди №2 від 18 серпня 2011р. до кредитного договору), то у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 21серпня 2012 року протягом наступних шести місяців - до 21 січня 2013 року. Фактично позивач звернувся з даним позовом до суду лише 14 травня 2013 року з пропуском встановленого законом шестимісячного строку.

За своєю правовою природою строк передбачений ч.4 ст 559 ЦК України є преклюзивним (припиняючим). Його закінчення є підставою для припинення поруки, цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав передбачених ст.ст.263, 264. ч.5 ст.267 ЦК України; суд зобов'язаний самостійно застосувати норми про строк на відміну від строку позовної давності, який застосовується судом за заявою сторін.

Виходячи з того, що строк поруки не є строком порушеного права, а строком існування самого зобов'язання поруки, права кредитора і обов'язок поручителів по його закінченню припиняються, кредитор не має права на задоволення позову заявленого за межами передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України строку, бо із його закінченням припинилося матеріальне право.

Зважаючи на вказані обставини, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Інші доводи скарги не впливають на правильність ухваленого рішення суду,зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм надана належна оцінка, справа розглянута у межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акта Банк"- відхилити.

Заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ТОВ "Світлана" про стягнення заборгованості за кредитним договором -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Макаров М.О.