Справа № 570/4550/14-ц
Номер провадження 2/570/1596/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відмови в підписанні акту для відновлення меж земельної ділянки безпідставною, -

в с т а н о в и в :

згідно вимог позовної заяви позивач просить визнати безпідставною відмову відповідача в підписанні акта прийки - передачі межових знаків на зберігання від 20 липня 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що дані дії позивача позбавляють її права на розпорядження своїм майном.

У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання повторно не зявився з невідомої суду причини, хоча про місце, дату та час слухання справи повідомлявся заздалегідь та належним чином, клопотань від нього про відкладення справи не надходило. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін. За таких умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. В зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи та неявка яких не перешкоджає розгляду заяви, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, рішенням Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 09 вересня 1999 року позивачу передану у приватну власність земельну ділянку площею 0.60 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства, для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель.

Земельна ділянка за вказаною адресою належить позивачу на праві приватної власності згідно державного акту серії II-РВ №013819 від 08 вересня 2000 року, який зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9208. Для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних будівель надано 0.25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0.35 га.

Таким чином, сторони є суміжними землекористувачами земельних ділянок, розташованих на території Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Позивачем замовлено проект землеустрою даної земельної ділянки для присвоєння їй кадастрового номеру. До складу наданого проекту входить - акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до п.3 якого передбачено, що власниками та користувачами суміжних земельних ділянок, а також представниками міської ради претензій до існуючих меж не заявлено.

Відповідач без обґрунтованого пояснення та претензій до існуючих меж підписати акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання відмовився.

Предметом даного спору є порушення меж земельних ділянок між суміжними землекористувачами.

Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст.91, 96, 103 ЗК України).

Відповідно до п.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ст.152 цього кодексу держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до чч.1, 2 ст.50 Закону "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються, зокрема, у разі формування нових земельних ділянок. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

За змістом ч.3 ст.50 цього Закону проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок включає у себе, крім іншого, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки). Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Ст.107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

З моменту отримання позивачем Державного акту в 2000 році огорожа між земельними ділянками сторін не зміщувалась ні в який бік. Відповідач, який став власником після вказаної дати, не погоджується підписати акт погодження меж.

Закріплення межовими знаками, земельних ділянок затверджено Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, яким передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає і акт узгодження меж земельних ділянок, підписаний землекористувачами суміжних земельних ділянок.

Ні Земельним кодексом України (зокрема і ст.198 ЗК України), ні Інструкцією не передбачено правові наслідки щодо суміжних землекористувачів в разі їхньої відмови від підписання акту, оскільки така відмова не тягне за собою відмову у встановленні меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками з урахування вимог п.3.12 Інструкції, у якій зазначено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Суд констатує, що відмова відповідача, як суміжного землекористувача, підписати Акт погодження меж земельних ділянок та Акт прийому передачі межових знаків в ході здійснення кадастрової зйомки за завданням на виконання робіт по землеустрою земельних ділянок, виділених у користування позивачу, площею 0,3537 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 перешкоджає завершенню виконання робіт із землеустрою та подання погодженого проекту на його затвердження та надання земельних ділянок у власність, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача на отримання земельних ділянок у власність на підставі та у порядку, визначеними ст.118 ЗК України.

За таких умов суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

З оглдя уна викладене, на підставі ст.ст.91, 95, 96, 103, 106, 107, 118, 152, 198 ЗК України, ст.50 Закону України "Про землеустрій", керуючись ст.ст.57, 59, 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити повністю позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відмови в підписанні акту для відновлення меж земельної ділянки безпідставною.

Визнати безпідставною відмову ОСОБА_2 відповідача в підписанні акту прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 20 липня 2013 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кушнір Н.В.