У х в а л а

24 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Карпенко С.О.,

Колодійчука В.М.,
Умнової О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» про стягнення
заборгованості із заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, оплату
лікарняного листа, відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що він з 1 жовтня 2009 року перебував з
відповідачем у трудових відносинах.
Наказом Черкаської обласної дирекції
ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» від 1 квітня 2013 року його
звільнено за згодою сторін на підставі
ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Проте, на думку
позивача, при звільненні його з роботи
та здійсненні остаточного розрахунку
відповідачем допущено ряд порушень.
Позивач просив визнати незаконними дії
відповідача щодо: притягнення його до
дисциплінарної відповідальності;
невиплати нарахованої заробітної
плати; звільнення з роботи; затримки
розрахунку при звільненні; не оплати
лікарняного листа, оскільки такі дії
суперечать вимогам законодавства про
працю. Крім того, просив стягнути з
відповідача на свою користь 12 177 грн. 10
коп. середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, 2 497
грн. не виплаченої заробітної плати,
оплату лікарняного листа, 19 грн 09 коп. -
за 1 день затримки при розрахунку, 402
грн. 75 коп. - витрати на лікування в
умовах стаціонару; 33 382 грн. 05 коп.
заборгованості за несвоєчасний
розрахунок при звільнення станом на 6
вересня 2013 року з урахуванням усіх
невиплачених сум, 50 тис. грн. на
відшкодування моральної шкоди, а
всього - 98 477 грн. 99 коп.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 6 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 23 жовтня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 листопада 2013
року ОСОБА_4 у відкритті касаційного
провадження у вказаній справі
відмовлено на підставі
п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_4 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 14 листопада
2013 року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме ст. ст. 47,
116-117, 237-1 КЗпП України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: рішення
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 червня 2011 року у
справі про стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку; ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2012 року у справі про
стягнення заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні та відшкодування моральної
шкоди; ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2012 року
у справі про стягнення заробітної
плати, компенсації за невикористану
відпустку, середнього заробітку та
відшкодування моральної шкоди; рішення
Верховного Суду України від 16
січня 2008 року у справі про стягнення
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах із підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції. Неоднакове застосування
одних і тих самих норм матеріального
права полягає, зокрема: у різному
тлумаченні судами змісту і сутності
правових норм, що призвело до різних
висновків про наявність чи відсутність
суб'єктивних прав та обов'язків
учасників відповідних правовідносин; у
різному застосуванні правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах. Під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Одночасно із змісту заяви та долучених
до неї копій рішення Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 червня 2011 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2012 року, ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2012 року, рішення
Верховного Суду України від 16
січня 2008 року на які здійснюється
посилання як на приклад неоднакового
застосування норм матеріального права
судом касаційної інстанції, не
вбачається неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права.
Зокрема, судові рішення судів
касаційної інстанції ухвалені у
справах, в яких предмет спору, підстави
позову та зміст позовних вимог не є
тотожним, та в справах за різних
встановлених судами фактичних
обставин.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Черкаської обласної дирекції про
стягнення заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, оплату лікарняного листа,
відшкодування моральної шкоди, за
заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 14 листопада 2013 року,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.П.
Гончар

С.О. Карпенко

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова