Провадження № 6/107/6/14 р.
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2014 року
м.
Керч

Керченський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі: судді
Собєщанській Н.В., при секретарі
Нікітіній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Керчі заяву ОСОБА_1,
заінтересована особа ОСОБА_2 про зміну
способу і порядку виконання рішення,

Встановив:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення. Свої вимоги
мотивує тим, що ухвалою Керченського
міського суду АР Крим від 09.04.2013 року
затверджено мирову угоди між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та встановлено строк для
виконання грошового зобов’язання
боржником до 10.05.2013 року у сумі 55 500,00
грн., а також закрито провадження по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
та стягнення суми. Відповідно до
положень ст.. 509 ЦК України
зобов’язанням є правовідношення, в
якому одна сторона боржник)
зобов’язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора)певну дію (передати
майно виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматись
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов’язку. Згідно з ч. 1 ст. 530 цього
Кодексу якщо у зобов’язані
встановлено строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк
(термін). У встановлений мировою угодою
від 09.04.2013 року строк грошові кошти
ОСОБА_2 повернуті не були, виконання
мирової угод з його боку не відбулось,
чим було порушено вимоги ст.. 530 ЦК
України та права та інтереси ОСОБА_1
Намагаючись захистити свої майнові
права, ОСОБА_1 звернувся до
Керченського міського суду АР Крим з
заявою про видачу виконавчого листа
для пред’явлення його на примусове
стягнення грошових коштів з ОСОБА_2
22.05.2013 року Керченський міський суд АР
Крим своїм листом вих.. № 24168
повідомив його, що по справам, які
вирішуються прийняттям судового
рішення про затвердження мирової
угоди, виконавчі листи не видаються.
Наявність такого судового рішення
позбавляє можливості повторного
звернення до суду з приводу суперечки
між тими сторонами, про той же предмет і
по таких же підставах. У відкриття
провадження по повторному позову про
стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 за
мировою угодою від 09.04.2013 року
Керченським міським судом АР Крим було
відмовлено на підставі п.2 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України ухвалою від 07.06.2013 року у справі
№107521313-ц. Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
АР Крим у м. Феодосія 10.07.2013 року
погодилось з висновками Керченського
міського суду АР Крим та залишила
ухвалу від 07.06.2013 року без змін. Але у
судовому засіданні під час
роз’яснення судового рішення було
рекомендовано звернутись до Відділу
державної виконавчої служби з вимогою
про примусове виконання ухвали
Керченського міського суду АР Крим від
09.04.2013 року, оскільки відповідно до
положень ст.. 208 ЦПК України ухвала - це
судове рішення яким вирішується
питання щодо судового спору, а згідно
ст. 17 Закону України «Про виконавче
провадження» ухвала суду є рішенням
суду, що має силу виконавчого
документу. 15.07.2013 року ним було подано
заяву до Відділу Державної виконавчої
служби ОСОБА_3 міського управління
юстиції про примусове виконання ухвали
Керченського міського суду АР Крим від
09.04.2013 року у справі №,
провадження №210738013-ц. Постановою від
17.07.2013 року ОСОБА_1 було відмовлено у
відкритті виконавчого провадження з
причин відсутності мір примусового
характеру, які необхідно виконати у
разі відкриття виконавчого
провадження. Ухвалою Керченського
міського суду АР Крим від 11.09.2013 року у
справі №107788113-ц, провадження4с1072413
вказана постанова була скасована,
оскільки нею фактично порушені права
ОСОБА_1 як заявника. ОСОБА_3 міський суд
АР Крим не зміг зобов’язати посадових
осіб Відділу Державної виконавчої
служби ОСОБА_3 міського управління
юстиції відкрити виконавче
провадження з приводу примусового
виконання ухвали Керченського
міського суду АР Крим від 09.04.2013 року,
оскільки це є втручання в діяльність
іншого державного органу, що
відповідно до положень ст.. 19
Конституції України, є неприпустимим.
Повторне звернення до ВДВС ОСОБА_3 МУЮ
АР Крим спричинило б повторну відмову у
відкритті виконавчого провадження з
тих же самих підстав, отже склалась
ситуація, при якій, маючі ухвалу про
затвердження мирової угоди від 09.04.2013
року, він фактично не може задовольнити
свої майнові права і інтереси та
повернути свої гроші від ОСОБА_2,
оскільки чинне законодавство України
не має правових норм, які б захищали
права кредитора у мировій угоді та
механізм примусового стягнення коштів
за мировими угодами. На його письмові
звернення до ОСОБА_2 від 30.08.2013 року та
18.092013 року, щодо виконання умов мирової
угоди від 0904.2013 року та повернення
коштів він до наступного часу не
отримав будь-якої відповіді. З огляду
на наведені обставини, вважає, що
наявність ухвали Керченського
міського суду АР Крим від 09.04.2013року про
затвердження мирової угоди між ним та
ОСОБА_2 унеможливлює законний захист
його майнових прав та законних
інтересів без зміни, оскільки в
добровільному порядку останній
навмисно ухиляється від її виконання,
тобто навмисно не виконує судового
рішення. Відповідно до ст..15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного правова у разі його
порушення. Ст. 373 ЦПК України
передбачено, що за наявності обставин,
що утруднюють виконання рішення, за
заявою сторони суд, який видав
виконавчий документ, у десятиденний
строк розглядає питання про зміну чи
встановлення порядку і способу
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може змінити чи встановити
спосіб і порядок виконання рішення. На
підставі викладеного просив заяву
задовольнити, та змінити порядок та
спосіб виконання ухвали Керченського
міського суд АР Крим з добровільного на
примусовий та видати виконавчий лист
на стягнення з ОСОБА_2 55 500,00 грн. що були
предметом мирової угоди від 09.04.2013 року.

Заявник у судовому
засіданні свою заяву підтримав та
просив її задовольнити у повному
обсязі на підставі обставин викладених
у заяві.

Представник заявника
ОСОБА_4, діючій на підставі належним
чином оформленої довіреності, у
судовому засіданні підтримав заяву
свого довірителя на підставі обставин
викладених у заяві та просив її
задовольнити, додатково пояснив суду,
що усі можливі дії по добровільному
вирішенню питання були проведені, це
остання можливість отримати грошові
кошти. На сьогоднішній день вимоги його
довірителя не виконані у повному
обсязі, згодні змінити суми яка
підлягає стягненню з ОСОБА_2, зменшивши
її на суму як сплатив добровільно
останній.

Заінтересована особа
ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав
вимоги викладені у заяві, не
заперечував проти її задоволення,
додатково пояснив, що у 2013 році він як
приватний підприємець не отримував
доходи, але він сплачував регулярно
окремі суми на користь заявника у
рахунок погашення заборгованості ,
зараз на 2014 він зареєструвався як
працюючій приватний підприємець, про
це усе відомо заявнику.

Суд вислухавши пояснення заявника та
його представника, заінтересовану
особу, дослідивши матеріали справи та
матеріали заяви, суд вважає, що заява
ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

З вищенаведеного положення закону
випливає, що підставою для заміни
способу виконання рішення суду,
заявник повинен довести, а суд
встановити обставини, що свідчать про
неможливість виконання рішення.

Згідно ст. 208 ЦПК України ухвала є
однією із форм судового рішення.
Статтею 124 Конституції України,
статтею 14 ЦПК України встановлено, що
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Згідно діючого законодавства, ухвала
суду, якою було затверджено мирову
угоду та закрито провадження у справі,
є формою судового рішення, яким хоча і
не вирішується судом спор по суті,
однак наявність якого перешкоджає
повторному зверненню сторони до суду
для вирішення спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав (ч.2 ст. 122 ЦПК України).

Чинним законодавством України у
разі невиконання судових рішень, які
набрали законної сили, передбачена
процедура їх примусового виконання.
Відповідно до статті 17 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, зокрема,
виконавчих листів, що видаються судами;
ухвал, постанов судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах у випадках,
передбачених законом. Якщо ухвала має
силу виконавчого документа і підлягає
виконанню за правилами, встановленими
для виконання судових рішень, така
ухвала оформлюється з урахуванням
вимог, встановлених Законом України
«Про виконавче провадження».

Мирова угода, як правило, виконується
добровільно. У противному разі, ухвала
про визнання мирової угоди може бути
підставою для примусового виконання.

Враховуючи зазначене, сама ухвала про
визнання мирової угоди може бути
виконавчим документом та підлягає
виконанню у випадку, якщо її
резолютивна частина відповідає
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження».

Ухвалою Керченського міського суду АР
Крим від 09.04.2013 року затверджено мирову
угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та
встановлено строк для виконання
грошового зобов’язання боржником до
10.05.2013 року у сумі 55 500,00 грн., а також
закрито провадження по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору та
стягнення суми, яка, згідно мотивів
заяви, на даний час не виконується
ОСОБА_2 (а.с. 74).

Ухвала не оскаржувалася та набрала
законної сили.

22.05.2013 року Керченський міський суд АР
Крим своїм листом вих.. № 24168
повідомив його, що по справам, які
вирішуються прийняттям судового
рішення про затвердження мирової
угоди, виконавчі листи не
видаються.(а.с.91)

Ухвалою від 7.06.2013 року у відкриття
провадження по повторному позову про
стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 за
мировою угодою від 09.04.2013 року
Керченським міським судом АР Крим було
відмовлено на підставі п.2 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України ухвалою від 07.06.2013 року у справі
№107521313-ц. Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
АР Крим у м. Феодосія 10.07.2013 року
погодилось з висновками Керченського
міського суду АР Крим та залишила
ухвалу від 07.06.2013 року без змін.(а.с.93-94)

Постановою державного виконавця від
17.07.2013 року у відкритті виконавчого
провадження за даною ухвалою було
відмовлено (а.с. 96).

Ухвалою Керченського міського суду АР
Крим від 11.09.2013 року у справі №107788113-ц,
провадження4с1072413 вказана постанова
була скасована, оскільки нею фактично
порушені права ОСОБА_1 як заявника.
ОСОБА_3 міський суд АР Крим не зміг
зобов’язати посадових осіб Відділу
Державної виконавчої служби ОСОБА_3
міського управління юстиції відкрити
виконавче провадження з приводу
примусового виконання ухвали
Керченського міського суду АР Крим від
09.04.2013 року, оскільки це є втручання в
діяльність іншого державного органу,
що відповідно до положень ст.. 19
Конституції України, є
неприпустимим.(а.с.97-98)

Повторно ОСОБА_1 до ВДВС ОСОБА_3 МУЮ АР
Крим не звертався, пояснив у судовому
засіданні, що дані дії не вважає
доцільними.

У той же час, згідно ст. 175 ЦПК України,
сама мирова угода укладається
сторонами з метою врегулювання спору
на основі взаємних поступок і може
стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмета позову. У разі
укладення сторонами мирової угоди суд
постановляє ухвалу про закриття
провадження у справі. Закриваючи
провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд.

Отже фактично мирова угода є договором,
який укладається сторонами для
врегулювання спору шляхом взаємних
поступок, а тому затвердження мирової
угоди не пов,язано із вирішенням судом
спору по суті. Статтею 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Таким чином, враховуючи встановлений
ЦПК України принцип диспозитивності,
беручи до уваги, що мирова угода за
своєю правовою природою є договором,
суд не може втручатися в умови договору
- мирової угоди, а може лише відмовити у
її визнанні з підстав, передбачених
законом, однак враховуючи, що ухвала
про визнання мирової угоди може бути
звернута до примусового виконання, суд
вважає, що вирішення питання щодо зміни
чи встановлення способу і порядку
виконання рішення (ухвали про визнання
мирової угоди), у тому числі щодо зміни
добровільного порядку виконання на
примусовий, можливе лише в межах її
умов, які були досліджені судом під час
розгляду справи та затверджені шляхом
постановлення ухвали про визнання
мирової угоди та закриття провадження
у справі.

Як вбачається з тексту мирової угоди
(а.с. 71), жодних умов про стягнення
будь-якої грошової суми з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_5 мирова угода не містить.

Також, відповідно до наданих копій
квитанцій про грошові перекази, ОСОБА_2
регулярно проводив перекази грошей у
виконання мирової угоди, даний факт
підтвердив і заявник у судовому
засіданні.(а.с.125-126). Даний факт
підтверджує добровільне виконання
умов мирової угоди затвердженої
ухвалою Керченського міського суд АР
Крим від 09.04.2013 року.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну
способу і порядку виконання рішення -
ухвали Керченського міського суду АР
Крим від 09.04.2013 року шляхом стягнення з
ОСОБА_2 на його користь 55 500.00 грн. в
рахунок погашення заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 11, 175, 373 ЦПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1
заінтересована особа ОСОБА_2 про зміну
способу і порядку виконання рішення -
відмовити.

Ухвала суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається в Апеляційний суд АР Крим
через Керченський міський суд протягом
п’яти днів з дня її проголошення, а у
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п’яти днів з дня отримання.

Повний текст ухвали
виготовлений 12.01.2014 року

Суддя підпис
ОСОБА_6

Згідно з оригіналом.

Суддя