Справа № 145/1865/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" січня 2014 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина
М. Ю.

за участю секретаря Віценко
К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Тиврів цивільну справу
за позовом ПАТ "Мегабанк" до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Гніванського міського
сектору управління державної
міграційної служби України у
Вінницькій області про виселення , -

встановив:

ПАТ "Мегабанк" звернулося до суду із
заявою, в якій вказує, що 15.07.2008 між ПАТ
«Мегабанк» та ОСОБА_9 було укладено
кредитний договір № 69-01ПВ/2008 за умовами
якого позивачем було надано ОСОБА_9
кредит на споживчі цілі в розмірі 35000
дол. США строком з 15.07.2008 року по 14.07.2018
року із сплатою 15 % річних. Погашення
основного кредиту повинно
здійснюватись згідно графіку
погашення кредиту, вказаному в додатку
№1 до кредитного договору, який є
невід'ємною його частиною.

В забезпечення зобов'язань за
кредитним договором між позивачем та
ОСОБА_1 було укладено та нотаріально
завірено іпотечний договір від 15 липня
2008, згідно якого ОСОБА_1 виступає
майновим поручителем ОСОБА_9 Предметом
іпотеки є нерухомість, а саме: 2/3 частки
виділеного в натурі житлового будинку
з господарсько-побутовими будівлями і
спорудами. До складу предмету іпотеки
входить: кімнати 1-1, 1-2, 1-3, 1-6; котельня 1-4,
кухня 1-5, веранда 1, ґанок; сарай літ «Б»,
погріб літ. «ПБ»; сарай літ. «б»,
вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Л», гараж
літ. «М», огорожа №1,2, під № АДРЕСА_1
Загальна площа предмету іпотеки
становить 89,6 кв.м, житлова 54,4 кв.м.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_9, своїх
зобов'язань по кредитному договору №
69-01ПВ/2008 від 15.07.2008 року 30.06.2011 року
Тиврівським районним судом прийнято
рішення, яким стягнуто заборгованість
по кредитному договору, звернуто
стягнення на предмет іпотеки.

На підставі вказаного рішення ПАТ
«Мегабанк» отримав виконавчі листи,
які пред'явив до виконання. В ході
виконавчого провадження було
встановлено, що єдиним майном за
рахунок якого можна виконати рішення
суду є 2/3 частки виділеного в натурі
житлового будинку під АДРЕСА_1 який є
предметом договору іпотеки.

Відповідно до довідки про склад сім'ї у
вказаному будинку зареєстровані
ОСОБА_1 1966 р.н., ОСОБА_2 1966 р.н. ОСОБА_3 1935
р.н., ОСОБА_4 1985 р.н., ОСОБА_5 1988 р.н. ОСОБА_6
1970 р.н. ОСОБА_7 1984 р.н., ОСОБА_8 2003 р.н.

21.06.2012 року державний виконавець
звернувся із заявою до органу опіки і
піклування Тиврівської районної
державної адміністрації про надання
дозволу на відчуждження житла в якому
проживає малолітня дитина.

Однак в задоволенні даної заяви
органом опіки і піклування було
відмовлено.

З цієї підстави 29.11.2012 року ВДВС
Тиврівського РУЮ винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Вважає, що факт реєстрації та
проживання малолітнього ОСОБА_8 в
будинку, який є предметом іпотеки
порушує права ПАТ «Мегабанк», як
іпотекодержателя, оскільки останній
позбавлений можливості звернути
стягнення на предмет іпотеки. Звертає
увагу суду, що неповнолітній ОСОБА_8 при
укладенні в 2008 році договору іпотеки 2/3
частки виділеного в натурі житлового
будинку під АДРЕСА_1 не був
зареєстрований в зазначеному будинку,
про що свідчить довідка про склад сім'ї
від 04.07.2008 року та довідка ВГІРФО від
04.03.2010 року.

Представники ПАТ «Мегабанк» не знали і
не могли знати, що в майбутньому правом
користування квартирою, що є предметом
договору будуть мати неповнолітні
діти.

Крім того, п. 3.1.10. договору іпотеки
встановлено, що Іпотекодавець
зобов'язується протягом строку дії
основного зобов'язання нікого крім
себе не реєструвати за місцем
знаходження предмету іпотеки.

Рішенням Тиврівського районного суду
від 30.06.2011 року стягнуто заборгованість

по кредитному договору з позичальника
ОСОБА_9 та звернуто стягнення на
предмет

іпотеки.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у поряду, встановленому
законом. Після прийняття рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно зі ст.109 Житлового кодексу
України виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення всі громадяни, що мешкають у
ньому, зобов'язані на письмову вимогу
кредитора або нового власника цього
жилого приміщення добровільно
звільнити його протягом одного місяця
з дня отримання цієї вимоги. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Листом № 79-13/767 від 19.06.2013 року ПАТ
«Магабанк» пред'явив до осіб, які
зареєстровані та проживають в будинку,
що є предметом іпотеки вимогу про
виселення. Однак станом на 02.09.2013 року
вказана вимога не виконана.

Оскільки, проживання відповідачів у
предметі іпотеки обмежує можливість
реалізації цього майна, враховуючи ст.
40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109
Житлового кодексу України та ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» є всі підстави
для виселення та зняття з реєстрації
місця проживання відповідачів.

Просить виселити ОСОБА_1 1966 р.н., ОСОБА_2
1966 р.н., ОСОБА_3 1935 р.н., ОСОБА_4 1985 р.н.,
ОСОБА_5 1988 р.н., ОСОБА_6 1970 р.н., ОСОБА_7 1984
р.н., ОСОБА_8 2003 р.н. з 2/3 частки
виділеного в натурі житлового будинку
під АДРЕСА_1

Стягнути з відповідачів витрати по
оплаті судового збору .

В судовому засіданні представник
позивача ПАТ «Мегабанк» ОСОБА_10
позовні вимоги підтримує, просить
позов задоволити з підстав, наведених в
заяві, пояснивши, що з часу
постановлення рішення суду погашення
заборгованості за кредитним договором
не проводилось.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала,
просить в його задоволенні відмовити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися,
хоч про слухання справи неодноразово
повідомлені у встановленому законом
порядку. Причини неявки суду не
повідомили. Заяв про відкладення
розгляду справи від них не надійшло .

Представник органу опіки та піклування
Гніванської м/ради ОСОБА_11 заперечує
проти задоволення позову в частині
виселення малолітнього ОСОБА_8 з метою
захисту житлових прав та охоронюваних
законом інтересів малолітніх дітей.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання
не з'явився, 07.10.2013 р. надіслав заяву, в
якій вказує, що раніше був
зареєстрований в даному будинку, однак
на даний час зареєстрований за іншою
адресою. В будинку по АДРЕСА_1 ніколи не
проживав . ( а.с. 49) .

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явилася . Згідно листа
Гніванського МС УДМС України у
Вінницькій області в АДРЕСА_1 знята з
реєстрації місця проживання 08.07.2008 року
( а.с. 41) .

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши учасників процесу, вважає,
що позов підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

15.07.2008 між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_9 було
укладено кредитний договір № 69-01ПВ/2008
за умовами якого позивачем було надано
ОСОБА_9 кредит на споживчі цілі в
розмірі 35000 дол. США строком з 15.07.2008
року по 14.07.2018 року із сплатою 15 % річних.

В забезпечення зобов'язань за
кредитним договором між позивачем та
ОСОБА_1 було укладено та нотаріально
завірено іпотечний договір від 15 липня
2008 року, згідно якого ОСОБА_1 виступає
майновим поручителем ОСОБА_9

Предметом іпотеки є нерухомість, а
саме: 2/3 частки виділеного в натурі
житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями і
спорудами, до складу предмету іпотеки
входить: кімнати 1-1, 1-2, 1-3, 1-6; котельня 1-4,
кухня 1-5, веранда 1, ґанок; сарай літ «Б»,
погріб літ. «ПБ»; сарай літ. «б»,
вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Л», гараж
літ. «М», огорожа №1,2, під № АДРЕСА_1
Загальна площа предмету іпотеки
становить 89,6 кв.м, житлова 54,4 кв.м.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_9 своїх
зобов'язань по кредитному договору №
69-01ПВ/2008 від 15.07.2008 року 30.06.2011 року
Тиврівським районним судом прийнято
рішення, про стягнення заборгованості
по кредитному договору, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

З часу постановлення рішення погашення
заборгованості за кредитним договором
не проводилось.

Відповідно до довідки про склад сім'ї у
вказаному будинку зареєстровані
ОСОБА_1 1966 р.н., ОСОБА_2 1966 р.н. ОСОБА_3 1935
р.н., ОСОБА_4 1985 р.н., ОСОБА_5 1988 р.н. ОСОБА_8
2003 р.н.

21.06.2012 року державний виконавець
звернувся із заявою до органу опіки і
піклування Тиврівської районної
державної адміністрації про надання
дозволу на відчудження житла в якому
проживає малолітня дитина ОСОБА_8.

В задоволенні даної заяви органом
опіки і піклування було відмовлено.

З цієї підстави 29.11.2012 року ВДВС
Тиврівського РУЮ винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачу .

Факт реєстрації та проживання
малолітнього ОСОБА_8 в будинку, який є
предметом іпотеки порушує права ПАТ
«Мегабанк», як іпотекодержателя,
оскільки останній позбавлений
можливості звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно довідки про склад сім'ї від
04.07.2008 року, наданої при укладенні
договору іпотеки та довідки ВГІРФО від
04.03.2010 року неповнолітній ОСОБА_8 при
укладенні в 2008 році договору іпотеки 2/3
частки виділеного в натурі житлового
будинку під АДРЕСА_1 не був
зареєстрований в зазначеному будинку.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом.

Статтею 39 ЗУ "Про іпотеку" передбачено,
що одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд за
заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців.

У ч.1 ст.40 цього ж Закону зазначено, що
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 цієї ж ст.40 встановлений
певний порядок дій банку: після
ухвалення рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, передбачено ч.3 ст.109 ЖК
України. Вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення може
бути направлена разом з вимогою,
передбаченою ч.1 ст.35 ЗУ «Про іпотеку».

Недотримання вищевказаної процедури
послужило підставою для відмови в
позові про виселення мешканців
житлового приміщення, що є предметом
іпотеки, і на яке звертається стягнення
рішенням суду від 30.01.2011 року.

ЗУ "Про іпотеку" передбачає можливість
виселення мешканців будинку, який
перебуває в іпотеці, в судовому порядку
як під час задоволення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, так і в подальшому, але з
дотриманням обов'язкової процедури
письмового попередження про
звільнення житлового приміщення
протягом одного місяця.

Пунктом 43 Постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30 березня 2012 року
судам рекомендовано враховувати при
розгляді таких справ таке, що «Частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39-40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами
строк».

З матеріалів справи вбачається, що
банком направлялася відповідачам
письмова вимога про добровільне
звільнення житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, така вимога
отримана відповідачами 21.06.2013 року ( а.с.
23-24) і відповідачі не звільнили
житловий будинок, на який звернуто
стягнення як на предмет іпотеки,
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя і на
даний час.

Зважаючи на таку норму закону та
дотриманням Банком обов'язкової
процедури письмового попередження
відповідача про звільнення житлового
приміщення протягом одного місяця,
позов про виселення з житлового
будинку підлягає задоволенню .

Згідно листа Гніванського МС УДМС
України у Вінницькій області в АДРЕСА_1
ОСОБА_6 1970 р.н. та ОСОБА_7 1984 р.н.
зареєстрованими не значаться .

Суд відмовляє в частині задоволення
вимоги про виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_7
так як в будинку АДРЕСА_1 вони не
зареєстровані та не проживають .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачів підлягають стягненню на
користь позивача 114,70 гривень на
відшкодування сплаченого судового
збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212 - 215
ЦПК України, ст. ст. 39, 40 ЗУ «Про
іпотеку», ст. ст. 9, 109 ЖК України, -

вирішив:

Позов задоволити частково .

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8,
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13 р.н,
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_12 виселити з 2/3 будинку в
АДРЕСА_1 який належить на праві
власності ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити .

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 в рівних частках
на користь ПАТ «Мегабанк» 114,70 гривень
на відшкодування оплати судового збору
.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Вінницького
апеляційного суду через Тиврівський
районний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі,
але не були присутні під час
проголошення судового рішення , може
бути подано апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: М. Ю. Ліщишина