АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/654/14
в І інстанції: Кузьміна О.І.
Доповідач: Слюсаренко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

головуючого:Радченка
С.В.суддів:Вербицької Л.І. Слюсаренко
О.В.при секретарі: Герасименко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 09 січня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен банк Аваль" про визнання
недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернувся
до суду із позовом до Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
банк Аваль"( далі Банк) про визнання
недійсним кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що окремі умови укладеного
21.02.2008 року між сторонами кредитного
договору суперечать вимогам ст. 11
Закону України " Про захист прав
споживачів", є несправедливими . Йому
не було надано у письмовій формі всієї
інформації щодо умов та процедури
кредитування, переваги та недоліків
конкретного виду кредитування, і
введено в оману щодо вигідності
отримання кредиту у іноземній валюті,
що свідчить про здійснення банком
нечесної підприємницької практики.
Банком були порушені вимоги ст. ст. 524,
533 ЦК України та видано кредит в
іноземній валюті.

Просив визнати недійсним укладений з
Банком 21.02.2008 року кредитний договір.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 09 січня 2014 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_6, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права , невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

В письмових запереченнях Банк просить
апеляційну скаргу відхилити, рішення
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
відсутності правових підстав для
визнання оспорюваного кредитного
договору недійсним.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду.

Судом встановлено та вбачається із
матеріалів справи , що між сторонами
21.02.2008 року був укладений кредитний
договір , за умовами якого Банк надав
ОСОБА_6 кредит в сумі 37 740 доларів США, а
позичальник в свою чергу зобов'язався
погасити його в строк до 21.02.2018 року
щомісячними рівними частками.

Позивач після укладення договору
протягом певного часу виконував
передбачені ним обов'язки щодо
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків.

Зі змісту положень кредитного
договору, укладеного між Банком та
ОСОБА_6 вбачається, що сторони,
підписавши даний договір, досягли
згоди щодо всіх істотних умов,
необхідних для укладення кредитного
договору.

Договір підписаний сторонами, як щодо
обов'язкових умов кредитування, в яких
міститься інформація про суму
кредиту, процентної ставки, валюту
договору, термін користування
кредитом, сукупну вартість кредиту ,
так і щодо графіку погашення кредиту,
отже позивач перед укладанням договору
отримав повну інформацію про умови
кредитування .

ОСОБА_6 на час підписання кредитного
договору був дієздатною повнолітньою
особою, який, вчиняючи юридично значимі
дії, мав діяти розсудливо, розумно і
обачно, оцінюючи власні фінансові
можливості, загальну економічну
ситуацію у країні, коливання курсу
української гривні по відношенню до
іноземних валют та інші істотні для
укладення договору обставини
усвідомлюючи можливі фінансові ризики.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК
України використання іноземної валюти,
в тому числі при здійснені розрахунків
на території України за зобов'язаннями,
допускається у випадках, в порядку та
на умовах, встановлених законом.
Законодавчим актом, який регулює
правовідносини у сфері валютного
регулювання і валютного контролю, є
Декрет Кабінету Міністрів України " Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю".

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки
і банківську діяльність" кошти - це
гроші у національній або іноземній
валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Вказані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії.

Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральної
ліцензії) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п. 2
ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів
України " Про систему валютного
регулювання і валютного контролю".

Надання та одержання кредиту в
іноземній валюті, сплата процентів за
таким кредитом не потребують наявності
індивідуальної ліцензії на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу у
жодної із сторін кредитного договору.

Отже, за наявності банківської
ліцензії та дозволу на право
здійснення операцій з валютними
цінностями , Банк мав правові підстави
видавати кредит у іноземній валюті.

Позивач не довів введення його Банком
в оману при укладенні договору у
вигідності отримання кредиту у валюті,
несправедливості умов договору щодо
нього, а також щодо нечесної
підприємницької практики з боку Банку .

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду про
відмову у визнанні недійсним
кредитного договору із зазначених
позивачем підстав.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі, що регулює
спірні правовідносини , та не
спростовують висновків суду. Посилання
апелянта на те, що він не був
повідомлений Банком про умови
кредитування не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки суперечать
встановленим судом обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для його скасування чи зміни,
а відтак і для задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах
ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 09 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом 20
днів.

Головуючий:

Судді: