АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2594/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Хомченко С. І. Доповідач - Куценко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Городничої В.С.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного
акціонерного товариства

«Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат»,

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 21 січня
2014 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Марганецький гірничо-збагачувальний
комбінат» про відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 в вересні 2013 року звернувся до
суду з позовом до ПАТ «МГЗК» про
стягнення моральної шкоди в сумі 20000
грн. та не отриманих страхових виплат
через несвоєчасне складання акту по
формі Н-1 в сумі 44086, 65 грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог
посилався на те, що він з 1971 року
працював на підприємстві, 19.12.1985 року,
разом з іншими робітниками повертався
з роботи на автобусі ЛАЗ-695, який попав у
ДТП, яка сталася на території МГЗК,
винним у скоєні ДТП визнано водія
автобуса, в результаті ДТП позивач
отримав травми, які за висновком СМЕ
відносяться до тілесних ушкоджень
середньої тяжкості.

Автобус ЛАЗ-695 належав Марганецькому
АТП - 03134, з яким МГЗК укладено договір
на перевезення працівників.

У 2009 році позивач звернувся до
відповідача з приводу складання акту
про нещасний випадок, що стався у 1985
році.

У квітні 2011 року він повторно
завернувся до відповідача з заявою про
розслідування нещасного випадку та
складання відповідного акту, яка не
була розглянута, але йому надали копію
протоколу комісії від 30.09.2009 року
згідно якого йому було запропоновано
звернутися до правонаступника АТП-03134
та міської ради народних депутатів в м.
Марганець.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 28.03.2011
року,залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27.07.2011 року визнано дії ПАТ
«МГЗК» щодо відмови у проведенні
розслідування нещасного випадку
незаконними та зобов'язано ПАТ «МГЗК»
провести розслідування нещасного
випадку.

03.12.2012 року ПАТ «МГЗК» було складено
акт по формі Н-1, а 04.12.2012 року фондом
ССНВВПЗ позивача було взято на облік та
направлено до Нікопольського МСЕК для
встановлення ступеню втрати
працездатності.

23.04.2013 року Нікопольською МСЕК ОСОБА_2
було встановлено 25% стійкої втрати
професійної працездатності з 28.02.2013
року.

Посилаючись на те, що протягом трьох
років, а саме з вересня 2009 року по
грудень 2012 року він не міг отримати акт
по формі Н-1, вимушений був неодноразово
звертатися до суду за захистом своїх
прав, прикладати додаткових зусиль для
організації свого життя, позивач
просить на підставі ст.237-1 КЗпП України
стягнути з відповідача моральну шкоду,
яку він оцінює в 20000 грн.

Також позивач вважає, що через
неправомірні дії ВАТ «МГЗК» він
недоотримав страхові виплати з 01.08.2011
року по 28.02.2013 року сума яких складає
44086, 65 грн., які він просить стягнути з
відповідача.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 21.01.2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково, стягнуто з ПАТ «МГЗК» на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі
15000 грн., в іншій частині позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
судових витрат /а.с. 45-47/.

З рішенням суду не погодилося ПАТ
«МГЗК» і звернулося до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права /а.с. 50-52/.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню, відповідно до п. 3,4 ст.
309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.07.1971 року ОСОБА_2
був прийнятий на роботу на МГЗК та
19.09.1994 року був звільнений з
підприємства за ст. 40 КЗпП України за
прогули, що підтверджується трудовою
книжкою /а.с. 4-8/.

19.12.1985 року о 23 год. 15 хв. від шахти 4/7
Марганецького ГЗК в м. Марганець
рухався автобус ЛАЗ 695, який належав
Марганецькому АТП 03134 під керуванням
водія ОСОБА_3, який не впорався з
керуванням та скоїв ДТП, в результаті
якої ОСОБА_2, який знаходився в
автобусі, отримав тілесні ушкодження
середньої тяжкості, що підтверджується
вироком Марганецького міського суду
від 20.05.1986 року.

Рішенням Марганецького міського суду
від 28.03.2011 року було зобов'язано ПАТ
«МГЗК» провести розслідування
нещасного випадку який стався з ОСОБА_2
/а.с. 39/.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27.07.2011
року рішення залишено без змін /а.с. 38/.

26.09.2011 року комісією ПАТ «МГЗК» за
результатами розслідування складено
акт за формою НПВ № 11/2 про нещасний
випадок на підприємстві, який не
пов'язаний з виробництвом.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 12.06.2012
року визнано незаконним акт за формою
НПВ № 11/2 та зобов'язано ПАТ «МГЗК»
скласти акт за формою Н-1 про нещасний
випадок на виробництві, який стався з
ОСОБА_2 та видати йому примірник
складеного акту Н-1 /а.с. 36-37/.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 15.10.2012
року це рішення залишено без змін /а.с.
34-35/.

03.12.2012 року ПАТ «МГЗК» було складено
акт по формі Н-1, а 04.12.2012 року фондом
ССНВВПЗ позивача було взято на облік та
направлено до Нікопольського МСЕК для
встановлення ступеню втрати
працездатності.

23.04.2013 року Нікопольською МСЕК ОСОБА_2
було встановлено 25% стійкої втрати
професійної працездатності з 28.02.2013
року /а.с. 11/.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
стягнення з відповідача не отриманих
страхових виплат задоволенню не
підлягають, оскільки втрата
працездатності позивачу встановлена
тільки 23.04.2013 року.

Однак, вирішуючи питання щодо
стягнення з ПАТ «МГЗК» на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 15000 грн., на
підставі ч.1 ст. 1167 ЦК України, ст. 237-1
КЗпП України, суд помилково прийшов до
висновку, що вони підлягають
задоволенню.

Так в своїх вимогах позивач
посилається на те, що протягом трьох
років, а саме з вересня 2009 року по
грудень 2012 року він не міг отримати акт
по формі Н-1, вимушений був неодноразово
звертатися до суду за захистом своїх
прав, прикладати додаткових зусиль для
організації свого життя, чим йому були
завдані моральні страждання.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» та вимог
ст. 23 ЦК України спори про
відшкодування моральної шкоди
розглядаються, коли право на її
відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України та законодавством, яке
встановлює відповідальність за
заподіяння моральної шкоди.

Враховуючи, що ані ЦК України, ані
іншим законодавством не передбачено
стягнення моральної шкоди в
правовідносинах, що виникли між
сторонами, позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Марганецький
гірничо-збагачувальний комбінат» -
задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 21 січня
2014 року в частині задоволення позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди - скасувати.

ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог до
Публічного акціонерного товариства
«Марганецький гірничо-збагачувальний
комбінат» про відшкодування моральної
шкоди - відмовити

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :