Справа № 397/1590/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2014 року
Олександрівський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Безуматов М.В.,

при
секретарі - Сінченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Селянського
фермерського господарства «Дєдов» та
третьої особи - відділу
Держземагенства в Олександрівському
районі Кіровоградської області про
визнання недійсним договору оренди
землі ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
недійсними договори оренди землі,
укладені між ним та відповідачем,
зареєстровані відділом Держкомзему в
Олександрівському районі за № 00139
від 09 червня 2011 року. Підставою є
відсутність в договорах умов
збереження стану об"єктів оренди,
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельних ділянок, що є порушенням ст.15
Закону України "Про оренду землі".
Добровільно розірвати договори
відповідач не бажає.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та
пояснив, що між сторонами укладено
договори оренди земельних ділянкок
більшого та меншого розміру ,
розташованих на території Соснівської
сільської ради, зареєстровані
відділом Держкомзему в
Олександрівському районі від 09.06.2010
року за № 00139, строком дії - 15
років. У п.п.21,24 договору передбачено, що
земельна ділянка повертається у стані
не гіршому, чим на час її надання в
оренду та у разі погіршення корисних
властивостей землі, орендар має право
на відшкодування збитків. Вказані
умови є умовами збереження стану
об"єкта оренди. При укладанні договорів
оренди земельних ділянок користуються
типовим договором, у якому відсутні
дані умови. Позивач неодноразово
звертався до відповідача з заявами у
зв"язку з незгодою щодо суми сплати
орендної плати та наданням згоди на
розірвання договору, на що відповідач
не погодився. Суд,
заслухавши представника позивача,
представника відповідача, вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Під час розгляду справи було
встановлено наступне.

Позивач є власником земельної ділянки
НОМЕР_1 площею 2,1267 га , розташованої на
території Соснівської сільської ради,
що підтверджено технічною справою
НОМЕР_1, Бовтиської сільської ради,
Олександрівського району,
Кіровоградської області.

Сторонами було підписано Акти
прийому-передачі земельної ділянки
(а.с.8, 10).

Відповідно до ст.14 Закону України
"Про оренду землі" передбачає, що
договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально.

Зі ст.15 Закону України "Про оренду
землі" вбачається, що істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону. За згодою сторін у договорі
оренди землі можуть зазначатися інші
умови.

В силу вимог ч.3 ст.6 ЦК Ураїни
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Норми ст.627 ЦК України
передбачають, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Ст.628 ч. 1 ЦК України - зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

З ч.1 ст.638 ЦК України вбачається,
що договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Ст.203 ЦК України - зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Норми ст.18 Закону України "Про
оренду землі" передбачають, що договір
оренди землі набирає чинності після
його державної реєстрації.

В силу вимог ст.20 Закону України
"Про оренду землі" укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Як було встановлено в судовому
засіданні між позивачем та
відповідачем в 2010 році та 2011 році було
укладено договори оренди землі, які
належним чином підписано сторонами та
зареєстровано. Зміст даних договорів
не суперечить чинному законодавству і
відповідає волевиявленню сторін.
Сторони належним чином виконували
умови договорів і зі сторони позивача
не було ніяких нарікань, направлених на
неналежне виконання умов договорів зі
сторони відповідача, на що вказав
в судовому засіданні представник
позивача.

Твердження позивача про те, що в
договорах відсутні істотні умови
договору, а саме умови збереження стану
об'єкту оренди, передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки не
відповідають дійсності. Сторони,
укладаючи договори оренди землі
обговорили питання щодо збереження
об'єкту оренди - земельної ділянки
площею 4, 11 га, оскільки в пункті 21
договору оренди землі зазначили, що
після припинення дії договору орендар
повертає орендодавцеві земельну
ділянку у стані не гіршому, порівняно з
тим у якому він її одержав.

Отже, орендар взяв на себе
обов'язок зберегти земельну ділянку і
не допускати погіршення стану об'єкту
оренди. Звичайно, для того щоб зберегти
стан земельної ділянки орендарю
необхідно дотримуватись відповідних
агротехнічних заходів і правил.
Відсутність будь - яких заперечень при
підписанні договорів, а також будь -
яких претензій щодо збереження землі
під час виконання договорів, вказує на
те, що сторони вважали достатнім
зазначити загальні умови збереження
об'єкту оренди, а саме обов'язок
орендаря не допустити погіршення стану
земельної ділянки і не конкретизували
ці умови.

Але недостатність зазначення
умов збереження об'єкту оренди не може
розцінюватися як відсутність цих умов
в зазначеному договорі. Зміст
договорів вказує на те, що в
договорах зазначені умови збереження
об'єкту оренди.

Відповідно до ст.3 ЦПК кожна особа
має право в порядку встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Однак в судовому засіданні
представник позивача не навів
переконливих доводів, що відсутність в
спірному договорі істотних умов
призвели наявно до порушення прав
власності позивача, суттєво погіршили
його правове становище та призвели
його до значних витрат на відтворення
його права, поставили під загрозу його
майбутнє.

За обставин, коли сторони
передбачили обов'язок орендаря
зберегти орендодавцеві земельні
ділянки у стані не гіршому у порівнянні
з тим у якому він їх одержав, права
позивача не є порушеними.

За таких обставин вимоги позивача
про визнання договору недійсним слід
розцінювати як формальний привід для
припинення договірних відносин з
відповідачем, ці вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки законні підстави
для цього відсутні.

Також відповідно до ст. 60 ЦПК
України суд розглядає справу в рамках
доказів, наданих до суду позивачем і
вважає, що надані договори, що маються
на а.с. 7-8 та а.с. 9-10 стосуються однієї і
тієї ж самої земельної ділянки,
оскільки один договір, укладений в 2010
році, а другий договір, укладений в 2011
році, при цьому суд опирається на
технічну справу НОМЕР_1, Бовтиської
сільської ради, Олександрівського
району, Кіровоградської області, де
зазначено договір № 00139 від 06
червня 2011 року, та вважає, що позивач не
надав достатніх доказів щодо іншої
земельної ділянки. Надані позивачем
докази належним чином не завірені.

Так як позов не підлягає
задоволенню, тому, в силу вимог ст.88 ЦПК
України, не підлягають відшкодуванню
судові витрати, понесені позивачем
(а.с.2).

Керуючись ст.ст.209, ст.ст.214,
215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 до
Селянського фермерського господарства
«Дєдов» та третьої особи - відділу
Держземагенства в Олександрівському
районі Кіровоградської області про
визнання недійсним договору оренди
землі відмовити.

На рішення суду може бути
подана через Олександрівський
районний суд в апеляційний суд
Кіровоградської області апеляційна
скарга протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: /підпис/

Копія вірна:

Рішення не набуло законної сили.

Голова Олександрівського районного
суду

Кіровоградської області
М.В.
БЕЗУМАТОВ