Провадження № 2/522/363/14
УХВАЛА

12 березня 2014 року Приморський
районний суд міста Одеси

у складі : головуючого - судді Ільченко
Н.А.

при секретарі Довгань
Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одеса
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя ;

ВСТАНОВИВ
:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, вимагаючи :

- поділити між нею і відповідачем як
спільне майно подружжя торгівельні
павільйони (мали архітектурні форми),
розташовані за адресами : АДРЕСА_1 ;
АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ;

- визнати за нею, ОСОБА_2, право
власності на ? частину торгівельних
павільйонів (мали архітектурні форми),
розташованих за адресами : АДРЕСА_1 ;
АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ;

- та стягнути з відповідача ОСОБА_3 ?
частину доходів, яки останній отримав
або мав отримати за рахунок особистого
використання торгівельних павільйонів
(мали архітектурні форми), розташованих
за адресами : АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3
; АДРЕСА_4 , за період з 01 червня 2004 року
по 03 квітня 2008 року.

В судовому засіданні 12 березня 2014
року представник позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_4 подав адресовану суду свою
письмову заяву про витребування
доказів, згідно з якою вимагає
витребувати :

1) з Управління розвитку ринку та
захисту прав споживачів Одеської
міської ради, якк є правонаступником
Управління розвитку торгівлі та
побутового обслуговування Одеської
міської ради, паспорти прив'язки на
торгівельні павільйони (мали
архітектурні форми), розташовані за
адресами : АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 ;
АДРЕСА_4, що належать ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1)
;

2) з СЕС Київського та Малиновського
районів м.Одеси, а також СЕС Одеської
області та м.Одеси дозвільні документи
на початок роботи торгівельних
павільйонів (мали архітектурні форми),
розташованих за адресами : АДРЕСА_1 ;
АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4, що належать
ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) ;

3) з Головного управління ветеринарної
медицини в Одеській області
ветеринарні документи, що
оформлювалися фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за
період з 2003 року ;

4) з Державної податкової інспекції у
м.Іллічівську Головного управління
Міністерства доходів України в
Одеській області податкові декларації
та інші звітні документи, подані
фізичною особо-підприємцем ОСОБА_2 (ІПН
НОМЕР_2) за період з 2003 року по 2005 рік.

Обгрунтовуючи цю заяву представник
позивача вказує, що необхідність
витребування вищевказаних доказів
зумовлена тим, що, по-перше, відповідач
ОСОБА_3 не визнає як сам факт існування
спірного майна так і факт придбання
цього майна за рахунок коштів позивача
; по-друге, постановою Верховного Суду
України від 02 жовтня 2013 року по справі
№ 6-79цс13 встановлено, що належність
майна до спільної сумісної власності
подружжя визначається не тільки фактом
придбання його під час шлюбу, але і
спільністю участі подружжя коштами або
працею в набутті майна, тобто
застосовуючи ст.60 СК України та
визнаючи право спільної сумісної
власності подружжя на майно, суд
повинен установити не тільки факт
набуття майна під час шлюбу, але й той
факт, що джерелом його набуття є
спільні сумісні кошти або спільна
праця подружжя, отже по справі підлягає
встановленню також джерело коштів, за
рахунок яких придбавалося спільне
майно ; і, по-третє, вказаними
обставинами зумовлена необхідність
витребування з ДПІ у м.Іллічівську ГУ
Міндоходів в Одеській області даних
про доходи позивача ОСОБА_2 як суб'єкта
підприємницької діяльності за період з
2003 року по 21005 рік (за рік, коли було
придбано спірне майно, рік до того, та
рік потому).

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_1 категорично заперечувала проти
цієї заяви представник позивача,
посилаючись, що цю заяву подано після
того, як суд перейшов до розгляду
справи по суті, та що докази, про
витребування яких йдеться в заяві
представника позивача, не є доказами,
які підтверджують право власності
відповідача на спірне майно.

Вирішуючи згадану заяву
представника позивача, суд виходить з
того, що згідно ч. 1 ст.137 ЦПК України, у
випадках, коли щодо отримання доказів у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, є складнощі, суд за їх
клопотанням зобов'язаний витребувати
такі докази.

Також суд погоджується з доводами
представника позивача стосовно того,
що докази, про витребування яких
йдеться в заяві представника позивача,
можуть містити відомості про обставини
та факти, що підлягають встановленню та
мають бути досліджені у даній справі.

Керуючись ст.137 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Задовольнити заяву ОСОБА_4, який є
представником позивача ОСОБА_2, про
витребування доказів.

Витребувати з Управління розвитку
ринку та захисту прав споживачів
Одеської міської ради, яке є
правонаступником Управління розвитку
торгівлі та побутового обслуговування
Одеської міської ради, паспорти
прив'язки на торгівельні павільйони
(мали архітектурні форми), розташовані
за адресами : АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3
; АДРЕСА_4, що належать ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_1).

Витребувати з СЕС Київського та
Малиновського районів м.Одеси, а також
СЕС Одеської області та м.Одеси
дозвільні документи на початок роботи
торгівельних павільйонів (мали
архітектурні форми), розташованих за
адресами : АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3 ;
АДРЕСА_4, що належать ОСОБА_3 (ІПН
НОМЕР_1).

Витребувати з Головного управління
ветеринарної медицини в Одеській
області ветеринарні документи, що
оформлювалися фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за
період з 2003 року.

Витребувати з Державної податкової
інспекції у м.Іллічівську Головного
управління Міністерства доходів
України в Одеській області податкові
декларації та інші звітні документи,
подані фізичною особо-підприємцем
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) за період з 2003 року
по 2005 рік.

Копію ухвали направити до Управління
розвитку ринку та захисту прав
споживачів Одеської міської ради, СЕС
Київського та Малиновського районів
м.Одеси, СЕС Одеської області та
м.Одеси, Головного управління
ветеринарної медицини в Одеській
області та Державної податкової
інспекції у м.Іллічівську Головного
управління Міністерства доходів
України в Одеській області - для відома
та виконання.

Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України, за
неповідомлення суду про неможливість
подати докази, а також за неподання
доказів, у тому числі з причин, визнаних
судом неповажними, винні особи несуть
відповідальність, встановлену законом.

Суддя
Н.А.Ільченко

12.03.2014