справі № 599/2534/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" січня 2014 р.

Зборівський районний суд
Тернопільської області

в складі головуючого судді - Кучера
І.Б.

при секретарі - Гнатишин
Н.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в місті Зборові справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із
позовною заявою в якій просить визнати
за нею право власності на земельні
ділянки загальною площею 3,24га., для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які розташовані на території
Кабарівецької сільської ОСОБА_3, згідно
Державних актів на право власності на
земельні ділянки серії 1-ТР № 012839,
посилаючись на те, що вона після смерті
ОСОБА_4 є спадкоємцем її майна. Однак
свідоцтво про право на спадщину не
видано.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримала повністю та
послалася на обставини, викладені у
позові.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, проте подав заяву, якою
просить суд справу слухати без його
участі, позовні вимоги визнає.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивачки, дослідивши
представлені докази, вважає, що позов
слід задовольнити, виходячи з такого.

Частина 1 статті 1222 ЦК України
передбачає, що спадкоємцями за
заповітом і за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і
народжені живими після відкриття
спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України,
право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Судом встановлено, що 14 березня 2005 року
померла ОСОБА_4 після смерті якої
відкрилася спадщина, яка складається
із земельні ділянки загальною площею
3,24га., для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які розташовані на території
Кабаровецької сільської ОСОБА_3, згідно
Державних актів на право власності на
земельні ділянки серії 1-ТР № 012839. 28
січня 2000 року ОСОБА_4 в Кабарівецькій
сільській ОСОБА_3 району розпорядилася
своїм майном склавши заповіт в
позивачки.

Спадкоємцем обов’язкової частки є син
спадкодавця – ОСОБА_2, який відмовився
від спадкування своєї частки в
спадковому майні в користь позивачки.

Звернувшись в Зборівську державно
нотаріальну контору для оформлення
спадщини, позивачу було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, оскільки відповідач
своєчасно не подав заяву про відмову
від прийняття своєї частки в
спадковому майні.

Враховуючи вищенаведене, за позивачкою
слід визнати право власності на
спадкове майно, оскільки вона прийняла
спадщину та вступила в управління
спадковим майном і згідно заповіту є
спадкоємцем даного майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 1222, 1223,
1241, 1268 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
спадкове майно ОСОБА_4, зокрема на
земельні ділянки загальною площею
3,24га., для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які розташовані на території
Кабаровецької сільської ОСОБА_3, згідно
Державних актів на право власності на
земельні ділянки серії 1-ТР №
012839, в порядку спадкування за
заповітом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Зборівський районний
суд протягом 10-ти днів.

Суддя підпис

Ко
пія вірна

Голова ОСОБА_3

районного
суду

ОСОБА_5