У х в а л а

іменем україни

05 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В., Амеліна
В.І., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа - Державне
підприємство «Центр Державного
земельного кадастру», про усунення
перешкод у користуванні власністю, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду м. Севастополя від
05 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, у якому
просила зобов'язати відповідача
звільнити належну їй на праві
власності земельну ділянку, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом
знесення самочинного будівництва -
споруди та перенесення паркану. Свої
вимоги обґрунтовувала тим, що їй на
праві власності належить вказана
земельні ділянка, а суміжна земельна
ділянка по АДРЕСА_2 належить
відповідачу. Відповідач незаконно
самовільно захопила частину належної
позивачу земельної ділянки,
побудувавши на ній гараж.

Рішенням Балаклавського районного
суду м. Севастополя від 18
вересня 2013 року указаний позов
задоволено частково. Зобов'язано
відповідача звільнити належну
позивачу частину земельної ділянки
площею 0,0012 га шляхом знесення
розташованих на ній нежитлової
прибудови - гаражу та огорожі. У
стягненні витрат на правову допомогу
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м.
Севастополя від 05 грудня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, в задоволенні указаного
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й надавши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303,
304 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, правильно визначився
з характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, повно та
всебічно дослідив обставини справи й
відповідні їм правовідносини, в
результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів та на
правильність висновків апеляційного
суду не випливають, отже, рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м.
Севастополя від 05 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

В.І. Амелін

С.О. Карпенко