АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/1100/2014
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана його представником ОСОБА_3, на
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 19 березня 2012 року по справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки,

встановила:

В липні 2011 року позивач ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» звернувся до суду з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки, в якому з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, просив:

- стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 51 707, 65 доларів США, що
еквівалентно 412 239 грн. 23 коп., та пеню
на суму 147 707 грн. 97 коп., що разом складає
559 947 грн. 20 коп.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» суму
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 51707, 65 доларів США, що
еквівалентно 412 239 грн. 23 коп., та пеню
на суму 147 707 грн. 97 коп., що разом складає
559947 грн. 20 коп. шляхом звернення
стягнення на іпотечне майно, а саме:
трикімнатну квартиру, загальною площею
78,30 кв. м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, виключно в межах заставного
майна в частині квартири, що
складається з 1/4частини квартири та 1/12
частини квартири, що разом складає 1/3
частини предмету іпотеки.

- стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
витрати на оплату судового збору в
розмірі 1700 грн. та витрати на оплату
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 19 березня 2012 року
позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 51 707, 65 доларів США, що
еквівалентно 412 239 грн. 23 коп., та 147 707
грн. 97 коп. - пені, а всього - 559947 грн. 20
коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 51707, 65
доларів США, що еквівалентно 412 239 грн. 23
коп., та 147 707 грн. 97 коп. пені, а всього - 559
947 грн. 20 коп., шляхом звернення
стягнення на іпотечне майно, а саме:
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 78, 30 кв.м, в будинку
АДРЕСА_1, виключно в межах заставного
майна в частині квартири, що
складається з 1/4 частини квартири та 1/12
частини квартири, що разом складає 1/3
частину предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних
частках на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» судові витрати в розмірі по 606
грн. 66 коп. з кожного, а з ОСОБА_2 - 1026 грн.
66 коп.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 09.11.2010 року
позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання
договору та повернення грошових коштів
- задоволено. Розірвано усний договір
про надання послуг по забезпеченню
необхідної документації та отримання
дозволу для реалізації проекту
будівництва житлового будинку,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Стягнуто з ОСОБА_7 користь ОСОБА_6
грошову суму в розмірі 543 900 грн.,
витрати на правову допомогу в розмірі 5
000 грн., судовий збір в розмірі 1 700 грн.
та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн., а всього: 550 720 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на порушення норм
матеріального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Зазначала, що суд першої
інстанції допустив стягнення на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за
відсутності договору щодо заміни
кредитора, укладеного у нотаріальній
формі. Також суд першої інстанції, в
порушення вимог ст. 513 ЦК України,
стягнув житло за відсутності у
матеріалах справи договору,
зареєстрованого у державному реєстрі
про перехід права вимоги від ПАТ «ОТП
Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,
так як договір іпотеки був
зареєстрований у державному реєстрі.
Крім того, в судовому засіданні
процесуально не вирішувалось питання
про залучення нового відповідача,
згідно з ч.2 ст.208 ЦПК України, та
відповідна ухвала не постановлялась.
Також, судом не могло вирішуватись
питання про приєднання до матеріалів
справи уточненої позовної заяви,
оскільки така відсутня у матеріалах
справи.

Вказувала, що суд першої
інстанції не дослідив, що позивач в
розрахунку заборгованості по пені
нарахував пеню на завищені суми
кредитних платежів, які не співпадають
з сумами нарахованих кредитних
платежів, при співставленні з
«Графіком платежів» Додаток №1 до
кредитного договору за відповідні
періоди, оскільки пеня за 08.02.2011 року
повинна була нараховуватись на суму 620,
71 доларів США, а не на 10396, 20 доларів США.
Також за інші періоди позивач брав для
розрахунку завищені суми кредитних
платежів.

Крім того, суд першої інстанції в
порушення ст.1, ст.5 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
розглянув справу за відсутності
ліцензії ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
на залучення фінансових активів
(повернення кредитів, процентів), на
підставі якого ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» може вимагати від
відповідачів стягнення процентів,
пені, кредиту коштів за кредитним
договором, який є фінансовою послугою в
національній або іноземній валюті.

В судовому засіданні
представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_8
підтримав апеляційну скаргу та просив
задовольнити; представник позивача
вважала доводи апеляційної скарги
безпідставними та просила залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
судове засідання повторно не з'явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, колегією
суддів визнано за можливе розглянути
справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 08.10.2007 року між ЗАТ «ОТП
Банк», правонаступником якого є ТОВ
«ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір,
відповідно до якого банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 39827
доларів США зі сплатою плаваючої
процентної ставки, що складається з
фіксованого відсотка у розмірі 5, 99 %
річних та FIDR (процентна ставка по
строкових депозитах фізичних осіб у
валюті, тотожній валюті кредиту, що
розміщені в банку (позивачу) на строк в
366 днів, з виплатою процентів після
закінчення строку дії депозитного
договору), на строк до 08.10.2022 року.

В забезпечення своєчасного виконання
кредитного договору між банком та
ОСОБА_5 було укладено договір поруки
від 08.10.2007 року, згідно якого поручитель
прийняв на себе зобов'язання
відповідати за повне та своєчасне
виконання ОСОБА_4 його зобов'язань
перед банком за кредитним договором.

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язання по кредитному
договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 був укладений договір
наступної іпотеки (майнової поруки) від
08.10.2007 року, відповідно до якого
предметом іпотеки є нерухоме майно, а
саме: трикімнатна квартира, загальною
площею 78, 30 кв.м, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги у повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_4 не виконує взятих на
себе зобов'язань за кредитним
договором, внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на 16.06.2011
року становить: по залишку кредиту - 38
803, 62 доларів США, що еквівалентно 309 361, 86
грн. за офіційним курсом НБУ на дату
проведення розрахунку заборгованості,
суми несплачених відсотків за
користування кредитом, яка розрахована
за період з 10.02.2009 року по 16.06.2011 року - 12
904, 03 доларів США, що еквівалентно 102 877
грн. 37 коп. за офіційним курсом НБУ па
дату проведення розрахунку
заборгованості, пені за прострочення
виконання зобов'язань за період з 05.11.2010
року по 16.06.2011 року в розмірі 147 707 грн. 97
коп., а всього заборгованість становить
51707, 65 доларів США, що еквівалентно 412 239
грн. 23 коп., та 147707 грн. 97 грн. - пені.

Оскільки відповідачами не було
дотримано умов кредитного договору,
банком було здійснено вимогу про
дострокове стягнення заборгованості у
повному обсязі, направивши вимоги від
05.09.2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але
протягом 30 днів заборгованість
відповідачами не була погашена.

Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 05.11.2010 року ПАТ «ОТП Банк»
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором, укладеним між ПАТ
«ОТП Банк» та ОСОБА_4 08.10.2007 року.

Встановивши, що ні позичальник,
ні поручителі не здійснили у повному
обсязі сплату кредиту та відсотків, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позивач набув право вимагати погашення
кредиту та відсотків, відшкодування
збитків, завданих відповідачами
внаслідок невиконання або неналежного
виконання умов кредитного договору.

Враховуючи викладені обставини
та посилаючись на положення ст. 525, 526, 533,
553, 554, 1050, 1054, 1077-1079 ЦК України, ст. 7,11
Закону України «Про іпотеку», суд
першої інстанції дійшов висновку про
необхідність задоволення позовних
вимог про солідарне стягнення
заборгованості із боржника ОСОБА_4 та
поручителя ОСОБА_5, а також про
стягнення зазначеної суми
заборгованості із майнового
поручителя ОСОБА_2 шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки в частині
майна, що належить на праві власності
ОСОБА_2 - 1/3 частини квартири.

З висновками суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог про солідарне стягнення
заборгованості із відповідачів ОСОБА_4
та ОСОБА_5 колегія суддів погоджується,
вважає їх законними, обґрунтованими і
такими, що відповідають обставинам
справи. Виходячи з наявних у матеріалах
справи та досліджених судом першої
інстанції письмових доказів, колегія
суддів дійшла висновку, що обставини,
що мають значення для справи, які суд
вважав встановленими при вирішенні
справи, доведені. Норми матеріального
права у цій частині застосовані
правильно.

Доводи апеляційної скарги
відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності у
позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
права вимагати від відповідачів сплати
заборгованості, відсотків та пені, що
належать до сплати за умовами
кредитного договору, укладеного із ЗАТ
«ОТП Банк», колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки такі доводи
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» є
правонаступником усіх прав та
обов'язків Закритого акціонерного
товариства «ОТП Банк», з яким
відповідач ОСОБА_4 уклав кредитний
договір № ML-008/376/2007 від 08.10.2007 року.

05 листопада 2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» та Публічним
акціонерним товариством «ОТП Банк»
було укладено договір купівлі-продажу
кредитного портфелю, відповідно до
умов якого відбулося відступлення
права вимоги, зокрема, за кредитним
договором №МL-008/376/2007 від 08 жовтня 2007
року укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_4 За даним договором ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» набуло права
вимоги, що є дійсним на дату набрання
чинності договором, щодо сплати суми
основного боргу, сплати процентів,
нарахованих на суму основного боргу та
штрафних санкцій ( а.с. 28-41).

Як вбачається з витягу з додатку
№ 2 до договору купівлі-продажу
кредитного портфелю, станом на час
укладення вказаного договору, сума
заборгованості ОСОБА_4 за кредитом
становить 38 803,62 долари США; сума
заборгованості за процентами - 9 776,87
доларів США ( а.с. 41).

Пунктом 3.3. договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 05 листопада 2010 року встановлено, що
у зв'язку з продажем кредитного
портфелю до ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» переходять права за
кредитними договорами: покупець
набуває усі права вимоги за кредитними
договорами, що є дійсними на дату
набрання чинності, включаючи, але не
обмежуючись правами вимоги до
боржників щодо сплати суми основного
боргу, правами вимоги до боржників щодо
сплати процентів нарахованих на суму
основного боргу, а також права вимоги
до боржників щодо сплати штрафних
санкцій; право нараховувати проценти
та штрафні санкції на суму основного
боргу за кредитними договорами з дати
набрання чинності.

Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію фінансової установи,
виданого Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України 28.02.2011 року серії ФК № 241,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» надає види фінансових послуг,
які має право здійснювати фінансова
компанія без отримання ліцензій та/або
дозволів відповідно до законодавства:
надання факторингу.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України,
предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

Крім того, 05 листопада 2010 року
між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ
«ОТП Банк» було укладено договір
комісії, за яким комітент уповноважує
комісіонера діяти від свого імені, але
в інтересах комітента, щодо вчинення
правочинів, пов'язаних з
обслуговуванням кредитного портфелю, а
саме: приймати платежі за кредитними
договорами від боржників, поручителів
у національній та іноземній валюті. У
випадку отримання платежів від
боржників, поручителів за кредитними
договорами у іноземній валюті -
конвертувати кошти в іноземній валюті
в українські гривні та перераховувати
їх на користь комітента.

З вищевикладеного вбачається, що
після укладення між ПАТ «ОТП Банк» та
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору
купівлі-продажу кредитного портфелю,
до позивача перейшло право
нараховувати проценти за користування
кредитом та штрафні санкції за
невиконання або неналежне виконання
умов кредитного договору відповідачем.

Доводи апеляційної скарги
відповідача щодо невірного розрахунку
заборгованості колегія суддів також
вважає необґрунтованими, оскільки
наявні у матеріалах справи докази щодо
розміру заборгованості відповідачем
не спростовані. Зокрема, як вбачається
зі змісту досудової вимоги АТ «ОТП
Банк» від 02.09.2009 року на ім'я ОСОБА_4,
загальний розмір непогашеного кредиту
складає 38 803,62 долари США, така ж сума
зафіксована у витягу з додатку № до
договору купівлі-продажу кредитного
портфелю, і ця ж сума залишається
несплаченою станом на 16.06.2011 року, що
підтверджується відповідним
розрахунком заборгованості ( а.с. 19,41).
Також вбачається, що розмір
відсотків станом на 05.11.2010 року
становив 9 776,87 доларів США, а станом на
16.06.2011 року сума заборгованості по
відсотках становить 12 904,03 долари США.

Крім того, позивачем за період з
10 січня 2011 року по 16 червня 2011 року
нараховано пеню на загальну суму 18 524,86
доларів США, що за курсом НБУ на дату
розрахунку становить 147 707 грн. 97 коп.

Доводи представника апелянта
про невірний розрахунок пені колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
пунктом 4.1.1 кредитного договору
передбачено, що за порушення прийнятих
на себе зобов'язань стосовно
повернення кредитних коштів, сплати
процентів за користування кредитними
коштами у визначені цим договором
строки, позичальник зобов'язаний
сплатити банку пеню в розмірі 1% від
суми несвоєчасно виконаних боргових
зобов'язань за кожний день прострочки.

Таким чином, за змістом
вказаного пункту договору, базою для
нарахування пені є не одноразовий
несплачений щомісячний платіж, а «сума
несвоєчасно виконаних боргових
зобов'язань», тобто загальний розмір
несплаченої за графіком суми кредиту
та суми нарахованих відсотків станом
на день нарахування пені.

Інших доводів, які б
спростовували розрахунок суми
заборгованості та суми нарахованої
пені, апеляційна скарга відповідача не
містить. Можливості застосування ч. 3
ст. 551 ЦК України колегія суддів не
вбачає, оскільки у даному випадку
відсутні правові підстави, визначені у
вказаній нормі.

Решта доводів апеляційної
скарги відповідача ОСОБА_2 висновків
суду першої інстанції щодо визначення
розміру заборгованості за кредитним
договором - не спростовують.

Разом з тим, доводи апелянта щодо
відсутності в матеріалах справи
доказів, що підтверджують позовні
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки, колегія суддів вважає
обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів
справи, 08 жовтня 2007 року від ЗАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було
укладено договір наступної іпотеки №
РМL-008/376/2007 (майнової поруки), відповідно
до якого відповідачі, що є
співвласниками ( по 1/3 частині кожен)
квартири АДРЕСА_1, передали її в
іпотеку другої черги для забезпечення
виконання зобов'язань боржника ОСОБА_4
за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до п.3.5 договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 05.11.2010 року, продавець зобов'язаний
передати права за окремими договорами
застави та/або договорами іпотеки,
укладеними між продавцем та боржниками
для забезпечення виконання зобов'язань
за кредитними договорами. Передача
таких договорів має бути оформлена
відповідним договором про передачу
прав на заставлене майно.

Статтею 24 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що відступлення
прав за іпотечним договором
здійснюється без необхідності
отримання згоди іпотекодавця, якщо
інше не встановлено іпотечним
договором, і за умови, що одночасно
здійснюється відступлення права
вимоги за основним зобов'язанням.

Іпотекодержатель зобов'язаний
письмово у п'ятиденний строк
повідомити боржника про відступлення
прав за іпотечним договором і права
вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав
за іпотечним договором підлягає
нотаріальному посвідченню. Відомості
про таке відступлення підлягають
державній реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Проте матеріали справи не
містять доказів укладення між ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
договору про відступлення права вимоги
за договором іпотеки, а тому висновок
суду першої інстанції про наявність
правових підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки на
користь позивача є необґрунтованим.

Надання представником позивача
в суді апеляційної інстанції копії
нотаріально посвідченого договору про
відступлення права вимоги від 05.11.2010
року без доказів на підтвердження
проведення державної реєстрації
такого відступлення, а також даних про
те, що іпотекодержатель повідомляв
іпотекодавця ОСОБА_2 про відступлення
прав за іпотечним договором - не може
бути підставою для задоволення
позовних вимог.

Крім того, зі змісту договору
наступної іпотеки № РМL-008/376/2007
вбачається, що зазначена іпотека є
іпотекою другої черги, а договір
іпотеки першої черги №РМL-008/111/2007
укладений між іпотекодавцями та ЗАТ
«ОТП Банк» 20 березня 2007 року.

Відповідно до ст. 13 Закону
України «Про іпотеку», при зверненні
стягнення на нерухоме майно, що є
предметом декількох іпотек, вимоги
кожного наступного іпотекодержателя
задовольняються після повного
задоволення вимог кожного
попереднього іпотекодержателя згідно
з пріоритетом та розміром цих вимог.

Статтею 17 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що наступні
іпотеки припиняються внаслідок
звернення стягнення за попередньою
іпотекою.

Однак матеріали справи не
містять жодних даних на підтвердження
чинності наступної іпотеки за даним
договором № РМL-008/376/2007 на час
ухвалення рішення.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає необґрунтованими
висновки суду першої інстанції щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
- 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2, а позовні вимоги у цій
частині - недоведеними. Тому рішення
Святошинського районного суду м. Києва
в цій частині підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки слід відмовити.

Оскільки суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
необхідність скасування рішення суду
про задоволення позовних вимог,
пред'явлених до ОСОБА_2, то рішення суду
в частині розподілу судових витрат
підлягає зміні, оскільки судові
витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України,
що складаються зі сплаченого судового
збору 1700 грн. та витрат на ІТЗ -120 грн.,
підлягають стягненню з двох
відповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
рівних частинах з кожного. У зв'язку з
відмовою у задоволенні позовних вимог
до ОСОБА_2, судові витрати, в тому числі
на оголошення в пресі про виклик до
суду - 420 грн., з нього на користь
позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 19 березня 2012 року -
скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» заборгованості за кредитним
договором на загальну суму 559 947 грн. 20
коп. шляхом звернення стягнення на
іпотечне майно - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1 в межах заставного майна - в 1/3
частині квартири.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки - відмовити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 19 березня 2012 року - в
частині стягнення судових витрат -
змінити, виклавши рішення у цій частині
в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП «Факторинг
Україна» судові витрати в розмірі по
910 грн. з кожного.

В іншій частині рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 19 березня 2012 року - залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: