Провадження № 2-о/344/12/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді:
Барашкова В.В.

за участю секретаря:
Струк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Івано-Франківську цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: УПФ в
м.Івано-Франківську про встановлення
факту ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився,
проте подав до суду письмову заяву про
розглдя справи за його відсутності,
вимоги підтримав та просив встановити
факт, що має юридичне значення .

Представник зацікавленої особи у
судове засідання не зявився та не
повідомив про причини неявки хоча був
повідомлений судом про час та місце
судового розгляду.

За таких обставин суд ухвалив
продовжити розгляд справи за
відсутності сторін, з врахуванням
особливостей, передбачених ст. 197 ЦПК
України.

Ознайомившись із заявою, дослідивши
зібрані по справі докази у їх
сукупності суд встановив, що 24.09.2013.
заявник звернувся до відділення
пенсійного фонду в м. Івано-Франківську
з відповідними документами та заявою
про розгляд питання і призначення
пенсії за вислугою зоків у
відповідності до вимог ЗУ «Про
прокуратуру». За результатами розгляду
поданих заявником документів, вказаним
відділенням у своєму листі від 21.10.2013
року за № 3739103 повідомило, що періоди
роботи на посадах державних
службовців, а саме: із 02.06.1995. - 02.02.1996. - на
посаді заступника завідувача відділу
звернень громадян Івано-Франківського
облвиконкому та із 02.02.1996. - 31.05.1996. - на
посаді юрисконсульта управління
охорони здоров'я облдержадміністрації,
не підтверджують стаж роботи на
посадах, які дають право на пенсійне
забезпечення за вислугою років
незалежно від віку, у тому числі на
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою у відповідності до вимог ЗУ
«Про прокуратуру». Відсутність
встановлення даної обставини
безпосередньо впливає на виникнення,
зміну ' або припинення особистих чи
майнових прав заявника.

Відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про
Прокуратуру», до стажу роботи, що дає
право на пенсію за вислугою років,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, у науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися у прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

У зв'язку із цим, суд вважає, що
встановлення юридичного факту, а саме,
що період роботи на посадах державних
службовців у періоди: із 02.06.1995. по
02.02.1996. - на посаді заступника
завідувача відділу звернень громадян
Івано-Франківського облвиконкому та із
02.02.1996. по 31.05.1996. - на посаді
юрисконсульта управління охорони
здоров'я облдержадміністрації, є
необхідним для виникнення майнових
прав заявника, оскільки встановити
даний факт іншим способом не
представляється можливим.

Статтями 1 та 2 ЗУ "Про державну службу"
від 16 грудня 1993 року №3 723 - ХП визначено,
що державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Посада - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього
Закону вважаються керівники та
заступники керівників державних
органів та їх апарату, інші державні
службовці, на яких законами або іншими
нормативними актами покладено
здійснення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій.

Та обставина, що заявник працював на
державній службі підтверджується
копією трудової книжки, зокрема:
записами під №№ 3-8, довідкою від 27.09.2013.
№1697/02-18/21, підписаною заступником
директора департаменту охорони
здоров'я облдержадміністрації та
довідкою від 27.09.2013. № 121 за підписом
начальника відділу кадрової роботи
апарату облдержадміністрації (копії
додаються).

Наказом Головного управління
державної служби України від 1 вересня
1999 року № 65 (далі - Наказ) затверджено
«Довідник типових
професійно-кваліфікаційних
характеристик посад державних
службовців», який регламентує
кваліфікаційні вимоги щодо певних
категорій і посад державних
службовців. Відповідно до цього
Довідника кваліфікація - це здатність
виконувати завдання та обов'язки
відповідної роботи. Кваліфікація має
два параметри: рівень
кваліфікації, що визначається
складністю та обсягом виконання
завдань і обов'язків;
кваліфікаційна спеціалізація, яка
визначається конкретною сферою
(галуззю) необхідних знань.

Цим же наказом визначено поняття
спеціаліста - це
освітньо-кваліфікаційний рівень
фахівця, який на основі кваліфікації
бакалавра здобув спеціальні уміння та
знання, має певний досвід їх
застосування для вирішення складних
професійних завдань, передбачених для
відповідних посад у певній галузі
народного господарства (раніше - вища
освіта).

П.2.6 Довідника передбачено, що
державний службовець повинен мати, як
правило, повну вищу освіту
(освітньо-кваліфікаційний рівень -
спеціаліст, магістр за спеціальностями
галузі "Державне управління" або
іншими, професійно орієнтованими для
державної служби, з додатковим
підвищенням кваліфікації за
професійними програмами вказаної
галузі, а на посадах спеціалістів VII
категорії державних службовців
припустимо використання фахівців з
базовим рівнем вищої освіти (бакалавр).

При цьому, заявник працював на згаданих
вище посадах, до 1999 року, тобто до часу
введення даного наказу в дію.

Отже, лише після введення в дію
вищезазначених нормативно-правових
актів постала вимога щодо обов'язкової
наявності вищої освіти у осіб, які
займають посади державних службовців.

Однак, такої вимоги, на час коли заявник
працював на посадах державного
службовця у період із 02.06.1995. - 02.02.1996
років - на посаді заступника завідувача
відділу звернень громадян
Івано-Франківського облвиконкому та із
02.02.1996. по 31.05.1996. - на посаді
юрисконсульта управління охорони
здоров'я облдержадміністрації, не було,
а тому положення, передбачене ч. 5 ст. 50-1
Закону України "Про прокуратуру" в
частині наявності у осіб вищої
юридичної освіти, що обіймають посаду
державних службовців, на нього не
поширюється.

Виходячи із вказаного конституційного
принципу та принципу рівності прав
громадян, передбаченого ст. 21
Конституції України, не можуть
обмежуватися права осіб, які працювали
з різними вимогами до
освітньо-кваліфікаційного рівня, але
виконували єдині завдання і обов'язки і
мали відповідну кваліфікацію, яка на
час виконання цих обов'язків
відповідала діючому законодавству.

Це випливає також із змісту ч. З ст. 22
Конституції України, відповідно до
якої при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Крім того згідно статті 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Надаючи офіційне тлумачення згаданій
статті Конституції України,
Конституційний Суду України у своєму
рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 (справа
№ 1-7/99) зазначив, що ..до події, факту
застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце».

Як вбачається зі змісту статтей 55, 68
Конституції України, кожен має право
будь - якими 'не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень та протиправних посягань.

Кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України, не посягати на права і
свободи, честь і гідність інших осіб.

У зв'язку із викладеним, суд приходить
до переконання, що з метою захисту прав,
свобод і законних інтересів заявника
слід встановити той факт, що ОСОБА_1
обіймаючи посади державного службовця,
а саме: в період із 02.06.1995. по 02.02.1996. - на
посаді заступника завідувача відділу
звернень громадян Івано-Франківського
облвиконкому та із 02.02.1996. по 31.05.1996. - на
посаді юрисконсульта управління
охорони здоров'я облдержадміністрації
та виконував трудові обов'язки на
зазначених посадах, що відноситься до
стажу роботи і дає право на пенсію за
вислугою років у відповідності до
вимог статті 50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа
має право за захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Статтею 256 ЦПК України встановлено, що у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно п.2 Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в " справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» від
31.03.1995. № 5 при вирішенні питання про
підвідомчість справи суди мають право
враховувати норми законодавчих актів,
якими передбачено несудовий порядок
встановлення певних фактів або
визначено факти, які в даних
правовідносинах можуть
підтверджуватися рішенням суду.
Зокрема: відповідно до «Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, якщо документи не збереглися,
підтвердження трудового стажу
провадиться районними (міськими)
відділами соціального захисту
населення на підставі показань
свідків; у інших випадках наявність
певного стажу роботи визначається у
порядку, передбаченому законодавством,
що регулює правовідносини, з якими
пов'язана необхідність встановлення
цього стажу.

У зв'язку із тим, що в трудовій книжці
заявника відсутні дані про те, що
займаючи зазначені вище посади, він
виконував роботу, яка підпадає під стаж
роботи, що дає право на призначення
пенсії у відповідності до статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру», то
встановити цей юридичний факт, від
якого залежить виникнення, зміна
майнових прав заявника іншим способом,
а ніж, як шляхом звернення до суду, є
неможливим.

Керуючись ст. ст. 3,10,60,234,256-258 ЦПК
України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ЗУ «Про
прокуратуру», ЗУ «Про державну службу»,
суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву- задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
працюючи на посадах заступника
завідувача відділу звернень громадян
Івано-Франківського облвиконкому у
період із 02.06.1995 року по 02.02.1996 року та
юрисконсульта управління охорони
здоров"я облдержадміністрації у період
з 02.02.1996 року по 31.05.1996 року виконував
трудові обов"язки по посадах, які
відносяться до стажу роботи, що дає
право на пенсію за вислугою років
відповідно до ст.50-1 Закону України "Про
прокуратуру".

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Івано-Франківський міський суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя :
В.В.
Барашков