АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7033/14 Справа № 206/141/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Філіній Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: акціонерний комерційний банк "ТАС- Комерцбанк", публічне акціонерне товариство "Сведбанк" про стягнення заборгованоості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

В січні 2014 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором, зазначивши, що 26.10.2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк") та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за № 025/1006/71-046. Відповідно до умов цього договору позивач зобов'язується надати кредит відповідачу у розмірі 29 000,00 доларів США з розрахунку 15% річних за користування кредитом на строк з 26.10.2006 року по 23.10.2026 рік. 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Сведбанк" передав (відступив) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за даним кредитним договором. Виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором було забезпечено порукою відповідно до укладеного Договору поруки № 025/1006/71-046-р від 26.10.2006 р. між АКБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_3, згідно з яким ОСОБА_3 поручилася перед банком за виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

Позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 261 787,22 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 241346,32 гривень, відсоткам - 20440,90 гривень, а також сплачений ним судовий збір (а.с. 2-5).

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року в задоволенні позовних вимог- відмовлено (а.с.159-163).

В апеляцiйнiй скарзi позивач ПАТ "Дельта Банк" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, по суті позовних вимог (а.с.167-170).

Вислухавши відповідача, перевiривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегiя суддiв вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних пiдстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк")та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за № 025/1006/71-046. Відповідно до умов цього договору позивач зобов'язується надати кредит відповідачу у розмірі 29 000,00 доларів США з розрахунку 15% річних за користування кредитом на строк з 26.10.2006 року по 23.10.2026 рік (а.с.6-13)

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 від 28 лютого 2011 року відповідач ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5 11 грудня 2010 року, прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (а.с.73).

На забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх кредитним зобов'язань перед позивачем, між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 025/1006/71-046-р від 26.10.2006 р., відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_3 поручався перед Банком за виконання відповідачем ОСОБА_2 кредитних зобов'язань (с. 33-34) .

23 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 025/1006/71-046 від 25.10.2006 р. (а.с. 19).

26 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС - Комерцбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору № 025/1006/71-046 від 25.10.2006р. (а.с. 20-28).

26 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору № 025/1006/71-046 від 25.10.2006р. (а.с. 29-31)

27 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_2. було укладено договір про внесення змін та доповнень № 4 до кредитного договору № 025/1006/71-046 від 25.10.2006р., яким сторони домовилися 10% річних за період користування кредитом з 28 липня 2011 року по 09.06.2012р., 17,49% річних за період користування кредитом з 10.06.2012р. по 23.10.2031р. (а.с.32)

26 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС - Комерцбанк" та ОСОБА_2. та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки № 025/1006/71-046-Р від 25.10.2006р., згідно якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за зобов'язання щодо повернення коштів, наданих банком згідно кредитного договору № 025/1006/71-046 від 26 жовтня 2006р. , у сумі 31 755,73 доларів США, в тому числі зміненої згідно з договором про внесення змін та доповнень № 3 від 26.07.2010р., строком до 26 жовтня 2031 року, процентною ставкою 7,50% річних за період користування з 27.07.2010р. по 09.06.2011р., 10,00% за період користування з 10.06.2011р. по 09.06.2012р., 17,49% за період користування з 10.06.2012р. по 23.10.2031р. (а.с. 34)

25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Сведбанк" передав (відступив) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за даним кредитним договором.

Із довідки від 16.09.2013 року ОСОБА_2 має заборгованість по кредитному договору № 025/1006/71-046 32752,06 дол. США, що згідно курсу НБУ (799,3грн.) складає 261787,22 грн., яка складається з: тіло кредиту - 30194,71 дол. США, що в еквіваленті - 241346,32 грн., відсотки - 2557,35 дол. США, що в еквіваленті 20440,90 грн., з них прострочена заборгованість по кредитному договору станом на 16.09.2013р.: тіло кредиту - 122,88 дол.США, що в еквіваленті 982,18 грн., відсотки - 2335,64 дол.США, що в еквіваленті 18668,77 грн.(а.с.47)

Відповідно до копій квитанцій, наданих відповідачем ОСОБА_2, нею здійснюються платежі щомісячно з листопада 2006 року (а.с. 75-129).

Платежі відображені у розрахунку, наданого відповідачем ОСОБА_2, згідно якого її сплата навіть перевищує суму нарахувань, які повинні були проводитися банком відповідно до умов Договору про внесення змін та доповнень №3 до кредитного договору, станом на 10.03.2014 року - на 470,82 долари США (а.с.144).

Із цим розрахунком погодився суд першої інстанції, оскільки банк разом із позовною заявою надав лише довідку від 16.09.2013 року про наявну заборгованість станом на цю дату (а.с. 47), але жодного розрахунку надано не було. З огляду на зміну відсотків згідно Додаткової угоди, розмір заборгованості та взагалі наявність простроченої заборгованості відповідача суд першої інстанції обґрунтовано вважав сумнівним, а вимоги такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Солідарне виконання зобов'язання передбачено ст.ст. 541, 543 ЦК України, в розумінні яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3. є солідарними боржниками перед позивачем відповідно до кредитного договору та договорів поруки.

За змістом ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, та застосував ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 3.1 договору, позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № 4501 щомісяця, через касу банку згідно додатку №1, що є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно п. 3.2 договору, проценти за користування кредитом нараховуються виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення.

За змістом п. 3.8 кредитного договору № 025/1006/71-046 від 26 жовтня 2006 року передбачено порядок змін умов договору з відповідною зміною зобов'язань позичальника щодо строку виконання позичальником зобов'язань за цим договором та відповідних прав банку вимагати від позичальника виконання зобов'язань. Згідно порядку змін умов цього договору при настанні обставин , які свідчать про суттєве порушення позичальником умов цього договору, банк має право надіслати позичальнику повідомлення про зміну умов кредитного договору.

Згідно п. 3.10 договору, у випадку порушення умов кредитного договору та/або умов іпотечного договору, вимога про виконання порушеного зобов'язання направляється банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах позичальника.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач направляв відповідачам письмову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором, однак вимога направлялася за помилковою адресою - АДРЕСА_1, у той час як згідно договору та паспорта, відповідачі проживають у 27-й квартирі, тому вважати її отриманою не можна (а.с. 44).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно враховано те, що підстави для дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту та відсотків відсутні. Обгрунтовуючи свої вимоги банк посилається на умову кредитного договору, за якою таке право у банку виникає у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, без зазначення пункту кредитного договору. У наданій банком копії кредитного договору умова про дострокове повернення кредиту відсутня.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції правильно в рішенні зазначив, що банк не надав суду жодного розрахунку на підтвердження своїх вимог, договір закінчує свою дію 23.10.2031 року, заявлені вимоги банку передчасними, у зв'язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, прийняти не можна в силу їх безпідставності. Інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді :

О.Г. Дерев'янко

М.Ю. Петешенкова

Л.А. Черненкова