АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 3965 /2014
інстанції - Диба О.В.
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Пікуль А.А,, Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів та
додаткових витрат на утримання
повнолітньої непрацездатної дитини;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 24 січня2014 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м.Києва від 24.01.2014 року позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів та
додаткових витрат на утримання
повнолітньої непрацездатної дитини
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_3 аліменти на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/8 частини всіх видів
заробітків (доходів) ОСОБА_4 щомісячно,
починаючи з 28.11.2013 року. В задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір в розмірі
229 грн. 40 коп. Допущено негайне
виконання рішення, в частині стягнення
платежу (аліментів) за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про щомісячне стягнення
аліментів з нього на користь ОСОБА_3 на
утримання повнолітнього
непрацездатного сина у розмірі 200 грн.
щомісячно, починаючи з грудня 2013 року.
Посилається на незаконність
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Помилковим, на думку апелянта, є
висновок суду першої інстанції про те,
що він після досягнення сином
повноліття не надає йому матеріальної
допомоги, хоча останній її потребує.
Вказаний в оскаржуваному рішення
розмір отримуваної ним заробітної
плати, а саме 5376,20 грн., не відповідає
його фактичній середній заробітній
платі, оскільки відповідно до наданої
довідки його середньомісячний дохід
за останні шість місяців склав 5314,05 грн.
Суд не прийняв до уваги та не надав
належної оцінки тому факту, що син та
позивач отримують пенсію, а він має на
утриманні неповнолітню дитину та
батька - інваліда 1 -ї групи, суд не
врахував, що він погодився на надання
допомоги сину в сумі 200 грн. щомісячно.

В суді апеляційної інстанції
відповідач ОСОБА_4 підтримав
апеляційну скаргу в повному обсязі,
посилаючись на доводи, викладені в ній.
Позивачка ОСОБА_3 заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, від
зареєстрованого між сторонами у справі
шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син -
ОСОБА_5.

12.03.1998 року шлюб між сторонами було
розірвано, про що свідчить свідоцтво
про розірвання шлюбу.

Згідно довідки МСЕК ОСОБА_5 є інвалідом
дитинства 1-ї групи та потребує
постійного догляду, нагляду та
допомоги. Рекомендовано спостереження
психіатра.

У зв'язку із інвалідністю ОСОБА_5
отримує державну соціальну допомогу
інвалідам з дитинства 1 - і групи в
середньому урозмірі 1349,21 грн. на місяць.

Позивач згідно довідки МСЕК є
інвалідом 2-ї групи по загальному
захворюванню до 01.04. 2014 року, може
працювати на дому, їй рекомендовано
спостереження психіатра.

Відповідно до довідки УПФ в
Оболонському районі м. Києва позивач
отримує пенсію по інвалідності в
середньому розмірі 1004.96 грн. на місяць.

ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом про стягнення ОСОБА_4 (батька
дитини) аліментів на утримання
повнолітньої непрацездатної дитини,
посилаючись на те, що ОСОБА_5 є
інвалідом 1- ї групи з дитинства, він
немає можливості працювати та потребує
постійного стороннього догляду.
Позивач зазначила, що відповідач
матеріальної допомоги на утримання
повнолітнього непрацездатного сина не
надає, хоча має таку можливість,
оскільки має постійне місце роботи, а
ОСОБА_5 потребує такої допомоги.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Так, відповідач не спростував
твердження позивача про те, що він не
надає добровільно матеріальної
допомоги на утримання повнолітнього
непрацездатного сину, не дивлячись на
те, що син сторін потребує такої
допомоги. Так, щомісячні доходи
позивача разом з сином складають
приблизно 2 354,17 грн. на двох
(1004,96+1349,21=2354,17 грн.)

Як на підставу для відмови в
задоволенні позовних вимог відповідач
посилається на те, що в нього на
утриманні знаходиться його
неповнолітня донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, він сам є інвалідом 3 - ї
групи та на його утриманні знаходиться
батько - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є
інвалідом 1 -ї групи.

З такими твердження відповідача, суд в
повній мірі обґрунтовано не погодився
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.198 СК України
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати. Колегія
суддів вважає, що ОСОБА_5 потребує
матеріальної допомоги і його батько
може таку допомогу йому надавати.
Відповідач визнає ту обставину, що він
зобов'язаний та спроможний матеріально
допомагати своєму непрацездатному
сину та вказував на те що він вважає
достатнім розмір матеріальної
допомоги у розмірі 200 грн на місяць.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач працює в КП
«Київблагоустрій» на посаді
стропальника 6 розряду та отримує
заробітну плату, розмір якої в
середньому складає 5376,20 грн. на місяць,
що підтверджується довідкою (а.с. 15),
відповідно до якої і визначений
середній заробіток відповідача.

Відповідно до ст.200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів судом
враховується стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 183 СК України визначено,
що частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається
судом.Суд вірно не стягнув аліменти у
твердій грошовій сумі, оскільки
відповідач працює та має постійний
дохід у вигляді заробітної плати, а
тому аліменти у частці від заробітку
(доходу) з відповідача стягнуто законно
та обґрунтовано.

При визначенні розміру аліментів судом
обґрунтовано було враховано, що дитина
сторін проживає разом із позивачкою, у
зв'язку з чим цілодобовий обов'язок
матері полягає не тільки у його
матеріальному забезпеченні, а ще й у
постійному вихованні, контролі, що
потребує значних моральних витрат ніж
періодичні платежі на її утримання,
враховуючи хворобу дитини та
неможливість позивача працювати. Суд
взяв до уваги і факт наявності у
відповідача на утриманні іншої
неповнолітньої дитини та те, що
відповідач сам є інвалідом 3 - ї групи,
що він доглядає свого непрацездатного
батька - інваліда 1 -ї групи і з
врахуванням усіх цих обставин суд
обґрунтовано стягнув з відповідача
аліменти на утримання повнолітнього
непрацездатного сина у розмірі 1/8
частини всіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно.

Розмір аліментів, які просила
стягувати позивач, судом правомірно
визнано завищеним, оскільки ОСОБА_8
отримує соціальну допомогу, як дитина
інвалід, та такий розмір аліментів може
поставити відповідача у скрутне
матеріальне становище.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, на думку
суду є необґрунтованими, а обставини,
на які він посилається - недоведеними
та не підтверджені належними та
допустимими доказами по справі,
оскільки доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів, поданих
сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308,
313,314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 24 січня2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: