Провадження № 2/537/224/2014
Справа № 537/91/14-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.03.2014 року Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області в
Головуючого судді - Фадєєвої С.О.,
при секретарі Шаповал М.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та відсотків за
користування коштами за договором
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом, де просить винести рішення,
яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь
борг за договором позики в сумі 8000
гривень, 1120 гривень відсотків від суми
позики за користування коштами, 243,60
гривень сплаченого судового збору та
1200 гривень за надану юридичну допомогу.
Позовні вимоги обґрунтував тим,
що він 24.09.2013 року надав в борг
відповідачеві ОСОБА_2 8000 гривень на
строк до 30.11.2013 року. За користування
кредитом ОСОБА_2 зобов'язувався
сплатити 7% від суми боргу щомісячно.
Грошові кошти позивач ОСОБА_1 передав
відповідачеві при підписанні
письмової розписки. У встановлений
договором строк ОСОБА_2 своїх
зобов'язань за договором не виконав та
кошти до цього часу не повернув.
В судове засідання позивач ОСОБА_1
та його представник, адвокат ОСОБА_3 не
з»явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином.
Позивач надав суду заяву, де позовні
вимоги підтримав просив розгляд справи
проводити без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
повторно не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
Суд, вивчивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, приходить до висновку про
можливість часткового задоволення
позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст..202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Як встановлено судом між сторонами,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли
правовідносини на підставі договору
позики. ОСОБА_2 24.09.2013 року написано
розписку про те, що він взяв у борг у
ОСОБА_1 8000 гривень, які зобов'язується
повернути в строк до 30.11.2013 року та
сплатити за користування коштами 7% від
суми боргу щомісячно. В розписці також
зазначено, що грошові кошти отримані
позичальником при її підписанні.
Суд вважає, що дана розписка за своєю
правовою природою є договором позики.
Укладений між сторонами правочин
відповідає загальним вимогам, що
передбачені ст..203 ЦК та додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, форма правочину відповідає
тій, що вимагається законом, договір
підписаний його стороною.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК
України на підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей. Отже,
письмова форма договору позики
внаслідок його реального характеру є
доказом не лише факту укладення
договору, але й факту передачі грошової
Таким чином, письмовими доказами
підтверджується, що позикодавець
ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором
позики виконав. Позичальник ОСОБА_2
своїх зобов'язань не виконав та не
сплатив обумовлену суму коштів, про що
свідчить наявність у позикодавця
оригіналу договору позики (розписки).
В силу ст..610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Відповідно до
вимог ст..611 цього Кодексу у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
Згідно з ст..612 ЦК боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.
Стаття 625 ЦК України передбачає, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Відповідно до ст..1049 ЦК позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
Стаття 1050 ЦК встановлює правило за
яким, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.
Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2
суми основного боргу 8000 гривень.
Позивач також просить суд стягнути з
ОСОБА_2 відсотки за користування
коштами в сумі 1120 гривень, що
відповідає 7% суми боргу за 2 місяці,
тобто з 24.09.2013 року по 23.11.2013 року (8000
гривень : 100% * 7% = 560 гривень щомісячно).
Дані вимоги підлягають задоволенню,
оскільки чинним Цивільним кодексом
України (ст.1048) передбачено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісяця до дня
З відповідача на користь позивача
підлягають також стягненню судові
Разом з цим суд вважає
недоведеними вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_2 коштів за надану
юридичну допомогу, оскільки вони не
підтверджуються доказами, а тому не
підлягають задволенню.
Керуючись ст.ст.3, 15, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 224, 226
ЦПК України, ст.ст.202, 203, 207, 610, 625, 1046, 1047,
1048, 1049, 1050 ЦК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу та відсотків за
користування коштами за договором
позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі
8000 гривень, 1120 гривень відсотків від
суми позики за користування коштами та
243,60 гривень сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Полтавської області через Крюківський
районний суд м. Кременчука Полтавської
області. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: