Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/954/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Спори, що виникають із договорів
кредиту Доповідач Потапенко В. І.
УХВАЛА

Іменем України

26.03.2014 Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Черненко В.В., Франко В.А.

секретар - Кечкін А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 21 січня 2014 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення боргу , -

ВСТАНОВИЛА:

18.11.2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося у суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
по договору кредиту у сумі 15565,65 грн.
та судових витрат.
Рішенням Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 21
січня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.
У
апеляційній скарзі публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» просить скасувати
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 21 січня 2014 року та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог , посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.
Заслухавши доповідача, учасників
судового розгляду, обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи , колегія суддів
вважає , що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог , заявлених
у суді першої інстанції.
Згідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін, з підстав передбачених ст. 308
ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено , що
25.01.2006 року між ПАТ «Приватбанк» та
відповідачем укладений кредитний
договір № б/н.
Договором передбачено, що
ПАТ «ПриватБанк» зобов'язався надати
відповідачу кредит у розмірі 2500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму
заборгованості за кредитом.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання . Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін.
Станом на 30.09.2013
року заборгованість ОСОБА_2 становить
15565, 65 грн. Відповідач позов
не визнала та просила застосувати
строк позовної давності. Пояснила , що у
серпні 2008 року оформила зарплатну
картку в ПАТ «Приватбанк» , з якої Банк
без її згоди знімав кошти на погашення
кредиту.
З врахуванням встановлених
обставин справи , суд першої інстанції
з посиланням на ст. 267,1046 ЦК України
дійшов висновку , про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.
При
цьому суд зазначив, що остаточний
розрахунок мав бути здійснений ОСОБА_2
у серпні 2008 року , а з позовом до суду
банк звернувся тільки 18.11.2013 року ,
тобто після спливу трирічного строку
позовної давності. Той факт , що позивач
без згоди відповідача знімав кошти з її
рахунку з метою погашення кредиту, не
дає підстав вважати, що строк позовної
давності переривався.
Колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції , а апеляційну скаргу вважає
необгрунтованою виходячи з
наступного.
Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх позовних вимог або заперечень,
крім випадків , встановлених цим
Кодексом.
З апеляційної
скарги вбачається, що її зміст
зводиться до викладення фактичних
обставин справи, цитування норм
процесуального права та теоретичних
викладок певних понять, зазначених у
нормах ЦПК України, цитування постанов
Пленуму Верховного Суду України.

Єдиними доводами ,
які стосується оспорювання висновків
суду першої інстанції є неправильний
висновок суду першої інстанції щодо
припинення строку дії договору та
пропуск строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи , умовам
укладеного між сторонами договору та
вимогам ЦК України, а зазначені доводи
є безпідставними.
Пунктом 9.12
Умов та правил надання банківських
послуг передбачено, що договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання . Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.
З
змісту зазначеного пункту можливо
зробити висновок, що договір може бути
пролонговано тільки на один рік, а не на
необмежену кількість років.
Інших умов пролонгації
строку дії договору Умови та правила
надання банківських послуг не містять.
( ас. 8-11)
Доказів того , що
відповідач зверталася у Банк з заявою
про продовження строку дії картки чи
вчинення Банком дій , передбачених п.3.1.3
Умов та правил надання банківських
послуг матеріали справи не містять.
Крім
цього слід зазначити , що з наявних в
матеріалах справи доказів, можливо
зробити висновок , що відповідачці була
видана універсальна банківська картка
. З пояснень представника Банку
встановлено , що строк дії картки два
роки - з 25.01.2006 року по 25.01.2008 року.

Правильним є також і
висновок суду першої інстанції ,
стосовно того, що списання Банком
коштів з іншої картки відповідачки для
погашення боргу, без її згоди та
уповноваження на ці дії Банку , не
перериває строки позовної давності.
Вчинення таких дій повинно бути
здійснено особою добровільно.
Таким
чином , оскільки як строк дії картки так
і строк дії договору припинився у 2008
році , Банк пропустив без поважних
причин встановлений ст. 257 ЦК України
строк позовної давності, про
застосування якого заявила у суді
першої інстанції відповідач.
Угода між сторонами про зміну
тривалості позовної давності не
укладена. Інші доводи
апеляційної скарги є також
необгрунтованими.
Виходячи з вищенаведеного ,
колегія суддів дійшла висновку , що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм процесуального права
, його висновки відповідають фактичним
обставинам справи, а тому підстави для
його скасування в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307,
ст. 308, ст.ст. 313-315, 319 ЦПК України ,
колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 21
січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя

Судді :