Справа № 1311/1913/12
Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/783/149/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення
Кам'янка-Бузького районного суду
Львівської області від 29 квітня 2013
року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 звернувся з позовом до ОСОБА_5,
треті особи - ВГІРФО Кам"янка - Бузького
PB ГУМВСУ у Львівській області, Кам"янка
- Бузька міська рада, Кам"янка - Бузьке
КП "Управління житлово - комунального
господарства" про визнання ОСОБА_5
втратившим право на користування
квартирою АДРЕСА_1 у зв'язку з переїздом
на інше постійне місце проживання,
зняття з реєстрації в спірній квартирі.

ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом
до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1 та його вселення.

Оскаржуваним рішенням первісний позов
задоволено частково, визнано ОСОБА_5
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1, в решті позовних вимог
відмовлено

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 - відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6,
вважає, що рішення суду ухвалене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права при неповно
з'ясованих обставинах, що мають
значення для справи, а висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи. Покликається на те, що суд
першої інстанції не врахував того, що
ОСОБА_5 увесь час проживав у спірній
квартирі, був у ній зареєстрований,
оплачував комунальні послуги та
квартплату, що підтверджується копіями
квитанцій, проводив поточний ремонт. У
зв»язку з роботою часто перебував у
відрядженнях, що підтверджується
довідкою з місця праці, а тому був
відсутній під час складання акту. З
наведених підстав просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні первісного позову
відмовити повністю, а зустрічний позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_5 на підтримання доводів
апеляційної скарги, заперечення
ОСОБА_4, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
щодо задоволення апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що в задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити з
таких підстав

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв»язок
доказів у їх сукупності.

На думку колегії суддів оскаржуване
рішення відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_5 вибув на постіне місце
проживання в інше житлове приміщення в
цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_2,
тому втратив право на користування
спірною квартирою.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.107 ЖК передбачено, що в
разі вибуття наймача та членів його
сім'ї на постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

З урахуванням зазначеної норми, член
сім'ї, який вибув на інше постійне місце
проживання, втрачає право користування
жилим приміщенням з дня вибуття,
незалежно від пред'явлення позову про
це, і встановленню в такому випадку
підлягають лише обставини й факти, що
свідчать про обрання такою особою
іншого місця проживання.

З роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 01.11.1996
року «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя»,
вбачається, що наявність чи
відсутність прописки сама по собі не
може бути підставою для визнання права
користування житловим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є
власністю Кам'янка-Бузької міської
ради, знаходиться на балансі КП «УЖКГ»,
була надана ОСОБА_7 та членам його сім'ї
ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_2, що
підтверджується ордером № 394, виданим
05.02.1993 року.

З акту від 03.12.2012 року вбачається, що
ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1, не проживає.

Судом першої інстанції встановлено, і
це не заперечував ОСОБА_5 в суді
апеляційної інстанції, його дружині,
ОСОБА_12, на праві приватної власності
належить житловий будинок по АДРЕСА_2.
ОСОБА_5 та ОСОБА_12 перебувають у
зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, від шлюбу
у них народилось двоє дітей: ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2,
які разом з матір»ю зареєстровані в
житловому будинку АДРЕСА_2.

З копії паспорту громадянина України -
ОСОБА_5 вбачається, що він з 16.07.2011 року
був зареєстрований в АДРЕСА_2, а з
11.11.2010 року - у квартирі АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність ОСОБА_5 на час перевірки
йог проживання в квартирі АДРЕСА_1 у
зв»язку з роботою не спростовують
висновків суду, оскільки довідка на
підтвердження перебування його у
відрядженні стосуються іншого періоду
часу, така довідка не є належним та
допустимим доказом, у зв»язку з її
неналежним оформленням (надрукована не
на бланку підприємства, не підписана
керівником підприємства, без дати,
реєстраційного номеру).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5
ствердив про те, що його сім»я (дружина
та двоє дітей) проживають в житловому
будинку АДРЕСА_2, він також проживає
разом з ними, однак час від часу ночує у
спірній квартирі. Такі твердження
відповідача за первісним позовом
свідчать про постійне його місце
проживання разом з сім»єю в житловому
будинку АДРЕСА_2.

Враховуючи вищезазначені обставини,
встановивши, що ОСОБА_5 в спірній
квартирі постійно не проживає, має інше
постійне місце проживання у цьому ж
населеному пункті, а саме, житловий
будинок АДРЕСА_2, де проживає разом з
дружиною та двома дітьми, суд першої
інстанції вірно визнав ОСОБА_5 таким,
що втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1 на підставі ст. 107 ЖК
України.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін і, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, висновків експертів.

Всупереч вимогам ст. ст. 10,11, 60 ЦПК
України позивач за зустрічним позовом
не надав належних та допустимих
доказів на підтвердження чинення
відповідачами за зустрічним позовом
перешкод у користуванні спірною
квартирою, а відтак зустрічний позов є
безпідставним.

Судом першої інстанції вірно
відмовлено в задоволенні зустрічного
позову і з тих підстав, що норми
матеріального права, на які ОСОБА_5
покликається в своїй позовній заяві, не
підлягають застосуванню при вирішенні
спору, оскільки такі правовідносини
регулюються нормами житлового
законодавства.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з»ясував обставини справи,
ухвалив законне та обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального та процесуального
закону, а тому колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування оскаржуваного
рішення суду.

Керуючись ст. ст.303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314,
315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_5
- ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Кам'янка - Бузького районного
суду Львівської області від 29 квітня 2013
року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.