Справа № 438/1836/13-ц
Номер провадження 2/438/161/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2014 року Бориславський
міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша
А.Т.

при секретарі Дробчак
А.К.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бориславі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, Бориславської
міської ради, комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна контора №1»
про усунення перешкод користування
майном, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про усунення
перешкод користування майном. В
подальшому позивачем було залучено
співвідповідачами: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_16, Бориславську
міську раду, державне комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційна
контора №1 (надалі ДКП «ЖЕК №1»).
Позивач просить зобов'язати
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 усунути перешкоди їй у
користуванні допоміжними приміщеннями
- сходовою кліткою будинку АДРЕСА_1
шляхом демонтажу дверей та звільнення
допоміжного приміщення від їхніх
особистих речей; зобов'язати ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути
перешкоди їй у користуванні
прибудинковою територією будинку
АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно
встановлених на ній металевого гаражу
та огорожі.

Позовні вимоги мотивує тим, що їй
ОСОБА_1 на праві власності належить
квартира НОМЕР_1 у АДРЕСА_1.
Співвласниками квартири НОМЕР_2 у
вищевказаному будинку являються
відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 які самовільно, без будь якої на
те правової підстави зайняли та
обгородили сходову клітку у будинку,
зробивши кладовку і використовують її
тільки для власних потреб. Крім цього,
відповідачі встановили на
прибудинковій території, під вікном
квартири позивача металевий гараж,
обгородили територію навколо нього,
чим унеможливили доступ до стіни
будинку. Позивач вважає, що сходова
клітка, яка використовується для своїх
потреб відповідачами, є допоміжними
приміщеннями цього будинку і належить
на праві спільної власності, як їй -
позивачу так і іншим

власникам квартир будинку. У зв'язку з
тим, користування сходовою кліткою
тільки відповідачами порушує права
позивача так і права інших власників
квартир будинку, як співвласників
допоміжного приміщення. Позивач
неодноразово зверталася до
відповідачів із проханням про
повернення сходової клітки у загальне
користування всіх мешканців будинку, а
також перенесення самовільно
встановленого ними металевого гаражу.
Однак незважаючи на це відповідачі і
надалі продовжують користуватись
допоміжними приміщеннями самостійно.
Крім цього відповідач ОСОБА_3 зробила
біля вищевказаного гаражу смітник, що
також порушує права позивача.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 який діє на підставі
довіреності від 18 листопада 2013 року,
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі і просять їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги заперечила. Пояснила, що
кладовку під сходами та металевий
гараж на земельній ділянці біля
будинку використовує для особистих
потреб. Спірні допоміжні приміщення
нею та членами її сім`ї не
встановлювались. Просить у позові
відмовити.

Аналогічні пояснення у судовому
засіданні надав відповідач ОСОБА_4,
який одночасно є представником
відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який в
судове засідання, яке відбулось 17
березня 2014 року не з'явився, про причину
неявки суд не повідомив, хоча належним
чином повідомлявся судом про час та
місце розгляду справи. У письмовому
клопотанні, яке надійшло на адресу суду
17 березня 2014 року, просив у позовних
вимогах відмовити застосувавши строк
позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому
засіданні не з'явилися, про причину
неявки суд не повідомили хоча належним
чином повідомлялись судом про час та
місце розгляду справи.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору:
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_17,
ОСОБА_16 у судовому засіданні не
з'явились, про причину неявки суд не
повідомили, хоча належним чином
повідомлялись судом про час та місце
розгляду справи.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Бориславської міської
ради Мельничок В.М., який діє на
підставі довіреності від 27 березня 2013
року в судове засідання, яке відбулось
17 березня 2014 року не з'явився, про
причину неявки суд не повідомив, хоча
належним чином повідомлявся судом про
час та місце розгляду справи. Під час
судового розгляду пояснив, що позовні
вимоги підставні, просить їх
задовольнити.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору - ДКП ЖЕК №1 Гвоздецький
М.М., який діє на підставі довіреності
від 22 жовтня 2013 року в судове засідання,
яке відбулось 17 березня 2014 року не
з'явився, надав суду заяву про розгляд у
його відсутності, у вирішенні даної
справи покладається на думку суду. Під
час судового розгляду пояснив, що
балансоутримувачем даного спірного
будинку є ДКП «ЖЕК №1». Крім цього, біля
під'їзду №2 цього будинку ( напроти
вікон квартири НОМЕР_2) на відстані 1,2 м
від зовнішньої стіни влаштована із
металевих листів тимчасова споруда без
фундаменту розмірами по периметру 2,5 м
х 2,0 м, висотою 2,0 м, у якій розміщено
кладове приміщення. Дана тимчасова
споруда на балансі ДКП «ЖЕК №1» не
перебуває. Відповідачі у справі
використовують дану тимчасову
металеву споруду для господарських
потреб.

Допитана як свідок ОСОБА_20 повідомила
суду, що проживає по сусідньому
будинку. Металевий сарай, який
встановлений біля будинку АДРЕСА_1,
використовується дійсно
відповідачами. Проте дана споруда була
встановлена, ще до вселення
відповідачів у квартиру НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1. Відповідачі оббили зовнішні
стіни сараю металевими листами.

Допитані як свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22
повідомили суду, що проживають у
АДРЕСА_1. Влаштування комірки під
сходами із вхідними дверми, що
зачиняються на замок та встановлення
відповідачами тимчасової споруди із
металевих листів та огорожі
перешкоджають користуванню нежитловим
приміщенням будинку та проходом по
прибудинковій території загального
користування усім мешканцям
багатоквартирного жилого будинку.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
покази свідків, дослідивши матеріали
справи, прийшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1
є одноособовим власником квартири
квартира НОМЕР_1 у АДРЕСА_1, що
підтверджується Витягом з державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію прав власності від 29
травня 2013 року(а.с.6).

Відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про
право власності на житло від 10 травня
1995 року належить квартира НОМЕР_2 за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.31).

Як було встановлено судом об'єднання
власників, мешканцями будинку якого є
сторони по справі, не створювалося.
Прибудинкова територія будинку
АДРЕСА_1 є територією загального
користування та знаходиться на
території Бориславської міської ради.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідно до акту обстеження
тимчасових споруд на прибудинковій
території житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с. 68), затвердженого начальником ВЖКГ
та будівництва міської ради від 19
лютого 2014 року, балансоутримувачем
даного будинку є ДКП «ЖЕК №1». Крім
цього, біля під'їзду №2 цього будинку (
напроти вікон квартири НОМЕР_2) на
відстані 1,2 м від зовнішньої стіни
влаштована із металевих листів
тимчасова споруда без фундаменту
розмірами по периметру 2,5 м х 2,0 м,
висотою 2,0 м, у якій розміщено кладове
приміщення. Дана тимчасова споруда на
балансі ДКП «ЖЕК №1» не перебувають.
Власник квартири НОМЕР_2 використовує
тимчасову металеву споруду для
господарських потреб.

Крім цього, судом встановлено,
відповідно до акту затвердженого
начальником ДКП ЖЕК №1 від 4 лютого 2014
року (а.с.47) у загальному коридорі
під'їзду №2 АДРЕСА_1 самовільно
влаштовано комірку під сходами, в якій
зберігаються особисті речі
відповідачі.

Відповідно вимог ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до вимог частини 2 статті 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19
червня 1992 року N 2483-XII, власники квартир
багатоквартирних будинків та жилої
площі в гуртожитку є співвласниками
допоміжних приміщень будинку,
технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою і зобов'язані
брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку і
прибудинкової території відповідно
до своєї частки у майні будинку чи
гуртожитках. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і та ін.) передаються у
власність квартиронаймачів
безоплатно і окремо приватизації не
підлягають.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватися у користування
об'єднанню власників (чч. 2, 3 ст.42 ЗК
України).

Згідно зі ст.19 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» спільне
майно співвласників багатоквартирного
будинку складається з неподільного та
загального майна, неподільне майно
перебуває у їхній спільній сумісній
власності і не підлягає відчуженню,
загальне майно - у спільну часткову
власність.

Згідно з Рішенням Конституційного
суду України від 9 листопада 2011
року № 14-рп/2011 у справі за
конституційним зверненням громадянина
ОСОБА_28 щодо офіційного тлумачення
положень п. 2 ст.10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» під поняттям «мешканці» треба
розуміти власників, співвласників,
наймачів, орендарів окремих житлових і
нежитлових приміщень будинку, які
проживають у будинку і становлять
визначене коло суб'єктів, які
реалізують право спільної власності на
окремий її об'єкт - допоміжні
приміщення, функціональне призначення
яких полягає у забезпеченні
експлуатації будинку та побутового
обслуговування його мешканців.

За змістом цього Рішення таке
функціональне призначення, як
обслуговування дво- або
багатоквартирного будинку, має і
прибудинкова територія навколо нього,
визначена актом на право власності чи
користування земельною ділянкою,
оскільки допоміжне приміщення може
бути розташоване й поза межами дво- або
багатоквартирного будинку.

Зазначене виплаває також зі змісту чч.
1, 2 ст.42 ЗК України, згідно з якою
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими

будинками або у власність чи
користування об'єднання власників у
разі приватизації громадянами
багатоквартирного будинку.

Визначення поняття прибудинкової
території міститься в ст.1 Закону
України «Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку»,
відповідно до якого - це територія
навколо багатоквартирного будинку,
визначена актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку.

При цьому під прибудинковою територією
слід розуміти встановлену
містобудівною документацією земельну
ділянку багатоквартирної несадибної
житлової забудови, необхідну для
розміщення й обслуговування жилого
будинку та пов'язаних із ним
господарських і технічних будівель і
споруд, тобто нею є територія під жилим
будинком, проїзди та тротуари,
озеленені ділянки, ігрові майданчики,
майданчики для відпочинку, занять
спортом, тимчасового зберігання
автомобілів мешканців будинку, для
господарських цілей та інші території,
пов'язані з утриманням і експлуатацію
будинку.

Розміри та конфігурація земельної
ділянки, на якій розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі відповідної
землевпорядної документації (ч. 4 ст.42
ЗК України).

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 самовільно, без будь якої на те
правової підстави влаштували комірку
під сходами, встановили вхідні двері і
використовують для власних потреб
зберігаючи особисті речі. Крім цього
відповідачі встановили на
прибудинковій території, під вікном
квартири позивача тимчасову споруду
влаштовану із металевих листів,
обгородили територію навколо неї, чим
унеможливили доступ до стіни будинку
іншим мешканцям будинку.

Влаштування комірки під сходами із
вхідними дверми, що зачиняються на
замок та встановлення відповідачами
тимчасової споруди влаштованої із
металевих листів та огорожі
перешкоджають користуванню
нежитлового приміщення будинку та
проходу по прибудинковій території
загального користування позивача, а
також усіх мешканців
багатоквартирного жилого будинку, що
підтверджується наданими суду
доказами, в тому числі фототаблицями
(а.с.39, 40, 69).

Оскільки при розгляді справи
встановлено, що дії відповідачів
порушують права та законні інтереси
щодо користування спірним
нежитловим приміщенням будинку, а
також спірною земельною ділянкою
позивача, то вони підлягають
відновленню в судовому порядку.

Суд не погоджується з доводами
відповідача ОСОБА_4 щодо спливу
строків позовної давності у позивача
при зверненні з цим позовом до суду,
оскільки позивач звернувся з вимогою
про усунення порушень його права
користуватися допоміжними
приміщеннями (нежитловими
приміщеннями) та прибудинковою
територією будинку на свій власний
розсуд, тобто звернувся до суду з
негаторним позовом. Оскільки вимоги
негаторного позову полягають в
усуненні порушення, яке триває і має
місце на момент пред'явлення позову, до
нього не застосовуються правила щодо
позовної давності. Такої позиції
притримується Вищий спеціалізований
суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 7 узагальнення
«Про практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» від 28
січня 2013 року № 24-150/0/4-13.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Отже, підсумовуючи вище викладене, суд
приходить до висновку про можливість
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод позивачу у
користуванні допоміжним приміщенням -
сходовою клітиною будинку АДРЕСА_1
шляхом демонтажу дверей у приміщенні,
влаштованого під сходами, які ведуть на
другий поверх та звільнити даного
приміщення від особистих речей та
усунення перешкод позивачу у
користуванні прибудинковою територією
будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу
самовільно встановленої тимчасової
споруди влаштованої із металевих
листів та огорожі, а також стягнення
солідарно з відповідачів судових
витрат у розмірі 229 гривень 40 копійок.

Керуючись ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», ст. ст. 1,19 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», ст.ст.391 ЦК
України, ст. 42 Земельного кодексу
України, ст.ст. 3, 5, 10, 11, 60, 61, 64,88, 209-210,
213-215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні допоміжним приміщенням -
сходовою клітиною будинку АДРЕСА_1
шляхом демонтажу дверей у приміщенні,
влаштованого під сходами, які ведуть на
другий поверх та звільнити даного
приміщення від особистих речей.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні прибудинковою територією
будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу
самовільно встановленої тимчасової
споруди влаштованої із металевих
листів та огорожі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові
витрати, що складаються із судового
збору у розмірі 229 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Львівської області через
Бориславський міський суд Львівської
області.

Головуючий:
Слиш А.Т.