Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/5651/14 Головуючий у 1-й інстанції: Суркова В.П.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення порядку володіння та користування квартирою,-

ВСТАНОВИЛА :

29 жовтня 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, про встановлення порядку володіння та користування квартирою.

В позові зазначили, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві спільно часткової власності (по 1/5 частині кожному) належить квартира АДРЕСА_1.

Квартира має 72,36 кв. м загальної площі, 44,0 кв. м житлової площі і складається із чотирьох кімнат: кімнати 2 площею 11,0 кв. м, кімнати 3 площею 9,2 кв. м, кімнати 7 площею 7,9 кв. м, кімнати 8 площею 15,9 кв. м.

На теперішній час у вказаній квартирі проживають тільки ОСОБА_3 з сім'єю: чоловіком ОСОБА_7 і донькою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідач з сім'єю: дружиною ОСОБА_8, синами - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Оскільки між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем виникають непорозуміння з приводу участі у витратах по утриманню квартири, користування нею, просили встановити порядок користування квартирою шляхом виділення їм у користування ізольованої кімнати 8 площею 15,9 кв. м, залишивши підсобні приміщення у загальному користуванні.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, заперечення відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 сатини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За змістом статей 3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом з'ясовано, і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на праві спільно часткової власності (по 1/5 частині кожному) належить квартира АДРЕСА_1.

Квартира має 72,36 кв. м загальної площі та 44,0 кв. м житлової площі і складається із чотирьох кімнат: кімнати 2 площею 11,0 кв. м, кімнати 3 площею 9,2 кв. м, кімнати 7 площею 7,9 кв. м, кімнати 8 площею 15,9 кв. м ( а. с. 5-15 ).

На теперішній час у вказаній квартирі проживають тільки ОСОБА_3 з сім'єю: чоловіком ОСОБА_7 і донькою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, які користуються кімнатою 8 площею 15,9 кв. м, та відповідач з сім'єю: дружиною ОСОБА_8, синами - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, які користуються кімнатою 3 площею 9,2 кв. м, кімнатою 7 площею 7,9 кв. м. У кімнаті 2 площею 11,0 кв. м зберігаються їх спільні речі.

Відповідно до статей 355,356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом статті 364 ЦК України квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Такі ж положення викладені у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" від 22 грудня 1995 року № 20 роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Позивачі, посилаючись на те, що між ОСОБА_3 та відповідачем виникають непорозуміння з приводу участі у витратах по утриманню квартири, користування нею, просили встановити порядок володіння та користування квартирою шляхом виділення їм у користування ізольованої кімнати 8 площею 15,9 кв. м, залишивши підсобні приміщення у загальному користуванні. Кому у користування виділити інші жилі кімнати квартири, у позові не зазначено.

При цьому позов заявили лише до одного із співвласників ОСОБА_4 Інші співвласники - ОСОБА_5, ОСОБА_6, які заперечували проти заявлених вимог, приймали участь при вирішенні спору як треті особи.

Разом з тим, статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За таких обставин суд першої інстанції правильно залишив без задоволення позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, оскільки обраний ними спосіб захисту їх прав та пред'явлення вимог тільки до ОСОБА_4 не забезпечує дотримання прав інших співвласників на володіння, користування, розпорядження належною кожному з них часткою у цій квартирі, однак помилково послався на необхідність позивачам звертатися з позовом щодо відповідної матеріальної компенсації.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні передбачені законом підстави для скасування судового рішення у даній справі та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: