У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.,

суддів: Гончара В.П.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко
С.О., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом прокурора
Мукачівського району в інтересах
держави в особі Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області, Закарпатської
обласної державної адміністрації до
Мукачівської районної державної
адміністрації, ОСОБА_3, третя особа -
Міськрайонне управління Державного
комітету земельних ресурсів у м.
Мукачево та Мукачівському районі, про
визнання недійсним та скасування
державного акта на право власності на
земельну ділянку, за касаційною
скаргою заступника прокурора
Закарпатської області на рішення
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 6 грудня 2012
року, ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 16 травня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року прокурор звернувся до
суду з указаним позовом, просив визнати
недійсним та скасувати державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 897967, виданий ОСОБА_3,
зареєстрований № 54; скасувати
розпорядження Мукачівської районної
державної адміністрації від 30 грудня
2009 року № 1285.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі
розпорядження Мукачівської районної
державної адміністрації від 30 грудня
2009 року № 1285 ОСОБА_3 видано державний
акт серії ЯИ № 897967 від 16 березня 2010 року
на право власності на земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, площею 0,1000 га,
розташовану в АДРЕСА_1 за межами
населеного пункту. Указане
розпорядження від 30 грудня 2009 року
прийнято з порушенням вимог ст. 38, ч. ч. 3,
4 ст. 122, ч. ч. 6-7 ст. 118 ЗК України,
оскільки розпорядження землями
державної власності за межами
населених пунктів віднесено до
компетенції обласних, а не районних
рад, отже під час його видачі голова
Мукачівської районної державної
адміністрації вийшов за межі наданих
йому повноважень.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 6 грудня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 16 травня 2013 року, в позові
відмовлено.

У касаційній скарзі
заступник прокурора Закарпатської
області просить скасувати судові
рішення у справі, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та вирішувати питання:
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають.

Відмовляючи в позові прокурора, суд
першої інстанції виходив із того, що
голова Мукачівської районної
державної адміністрації під час видачі
оскаржуваного розпорядження діяв у
межах, визначених ст. ст. 17, 118 ЗК України
повноважень.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд погодився
із його висновками та залишив ухвалене
ним рішення без змін.

Проте погодитися із висновками суду
апеляційної інстанції не можна з
огляду на таке.

Судами встановлено, що розпорядженням
голови Мукачівської районної
державної адміністрації від 30 грудня
2009 року № 1285 передано у власність
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1000 га
для будівництва та обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_1 за межами
населеного пункту та видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯИ № 897967, який
зареєстровано 16 березня 2010 року №
4.

У державному акті зазначено, що
земельна ділянка розташована в урочищі
«Червона гора» на території
Лавківської сільської ради
Мукачівського району Закарпатській
області «за межами населеного пункту».

Згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із вимогами абз. 1 п. 12 розд. Х
«Перехідні положення» ЗК України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзацах другому
та четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 ЗК України,
відповідно до ч. 4 якої (у редакції, яка
була чинною на час виникнення спірних
правовідносин) обласним державним
адміністраціям надано право
передавати земельні ділянки на їх
території із земель державної
власності у власність або у
користування у межах міст обласного
значення та за межами населених
пунктів для всіх потреб, крім випадків,
визначених частинами третьою, сьомою
цієї статті.

Прийняття головою Мукачівської
районної державної адміністрації
розпорядження про передачу у власність
відповідача земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку за межами населеного пункту є
перевищенням наданих законом
повноважень.

Такий висновок викладений у постанові
Верховного Суду України від 11 вересня
2013 року у справі № 6-71цс13, що відповідно
до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Дійшовши висновку про відмову в позові,
суд першої інстанції у порушення ст. ст.
213, 214 ЦПК України на вказані норми
закону уваги не звернув; не з'ясував
характер спірних правовідносин, яка
правова норма підлягає застосуванню до
них, а також те, чи мав право голова
Мукачівської районної державної
адміністрації розпоряджатися землями
комунальної та державної власності за
межами населених пунктів.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права
належної уваги не звернув, у порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, не зазначив в ухвалі конкретних
обставин і фактів, що спростовують такі
доводи, та дійшов передчасного
висновку про залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки допущенні апеляційним судом
порушення норм процесуального та
матеріального права унеможливлюють
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Закарпатської області задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 16 травня 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С.
Олійник

Судді:
В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

І.К. Парінова