АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7502/13
Головуючий 1 інстанції -
Справа №641/8828/13-ц
Доповідач - Коростійова
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В.,
Ізмайлової Г.Н.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
подану в особі представника ОСОБА_4, на
рішення Комінтернівського районного
суду міста Харкова від 10 жовтня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором
позики з урахуванням індексу інфляції
та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

24 грудня 2011 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із вказаним позовом, який уточнив
30 травня 2013 року.

Просив стягнути з ОСОБА_3 борг у
сумі 202666,35 грн., що еквівалентно 25500
доларам США; інфляційні витрати - 3242.70
грн.; моральну шкоду - 10000 грн. та судові
витрати.

В обгрунтування позову посилався
на те, що ОСОБА_3 взяв у нього у борг 25500
доларів США, які зобов'язався повернути
до 1 травня 2010 року, про що 8 травня 2010
року видав йому письмову розписку.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 у
визначений строк борг не повернув,
просив задовольнити позов.

Відповідач до суду не з'явився. У
попередніх судових засіданнях його
представник проти позову заперечував,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 борг
повернув у повному обсязі, у зв'язку з
чим ОСОБА_5 повернув йому розписку, яку
ОСОБА_3 розірвав. Розписку, яку ОСОБА_5
надав суду, ОСОБА_3 не писав і не
підписував.

Рішенням Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 10
жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5: борг у сумі 202 666 грн., 500
грн. на відшкодування моральної шкоди,
500 грн. витрати по сплаті судового
збору, з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи та з
проведення судової експертизи у сумі
1700 грн., 120 грн. та 2145,50 грн. - відповідно,
а всього - 207131,50 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_5
у позові відмовити. При цьому
посилаються на: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи , які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції
не оскаржив, письмових заперечень на
апеляційну скаргу не подав.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - зміні з підстав,
передбачених п.п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти
днів від дня пред'явлення
позикодавцем вимоги про це, якщо інше
не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Судом встановлено, що сторони у простій
письмовій формі уклали договір позики,
згідно якого ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_5 у
борг 25500 доларів США, які зобов'язався
повернути до 1 травня 2010 року.

На підтвердження договору позики
ОСОБА_3 видав ОСОБА_5 письмову розписку,
оригінал якої ОСОБА_5 надав до суду
першої інстанції (а.с. 169).

Розписка підтверджує факт отримання
ОСОБА_3 від ОСОБА_5 25500 доларів США та
зобов'язання ОСОБА_3 повернути борг до 1
травня 2010 року.

Розписка написана особисто ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3, у визначений у рописці строк,
борг не повернув, про що свідчить
наявність розписки у ОСОБА_5

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Оскільки ОСОБА_3 умови договору позики
не виконав, суд першої інстанції
підставно стягнув з нього на користь
ОСОБА_5 борг у сумі 25500 доларів США, що за
курсом Національного банку України
становить 202 666 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК
України, суд першої інстанції
підставно стягнув з ОСОБА_3 понесені і
документально підтверджені витрати з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи та з проведення
судової почеркознавчої експертизи - 120
грн. і 2145, 50 грн. - відповідно.

Суд апеляційної інстанції з рішенням
суду першої інстанції у цій частині
погоджується, оскільки він відповідає
обставинам справи і вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що ОСОБА_3 повернув ОСОБА_5 борг у
повному обсязі, спростовується
наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.545 ЦК України
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі. Якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його
боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа
кредитор повинен вказати про це у
розписці, яку він видає. Наявність
боргового документа у боржника
підтверджує виконання ним свого
обов'язку. У разі відмови кредитора
повернути борговий документ або видати
розписку боржник має право
затримати виконання зобов'язання. У
цьому разі настає прострочення
кредитора.

На час пред'явлення позову борговий
документ - розписка знаходився у
позивача ОСОБА_5

Оригінал цієї розписки приєднано судом
до матеріалів справи.

Знаходження розписки у ОСОБА_5 свідчить
про невиконання ОСОБА_3 свого обов'язку
про повернення боргу.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_5 після
повернення ним боргу повернув йому
розписку, яку він, ОСОБА_3 розірвав,
спростовується наявною у справі
розпискою.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він вказану
розписку не писав і не підписував,
спростовується висновком судової
почеркознавчої експертизи
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз №5473 від 16
серпня 2012 року, згідно якої рукописний
текст та підпис розписки від 8 травня 2010
року від імені ОСОБА_3 виконано ОСОБА_3
(а.с.75-84).

За змістом ч.1 ст.218 ЦК України, ч.2 ст.59
ЦПК України заперечення однією із
сторін факту вчинення правочину може
доводитися лише письмовими доказами.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції підлягає зміні.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 500
грн. на відшкодування моральної шкоди,
суд першої інстанції виходив із того,
що моральна шкода спричинена ОСОБА_5
невиконанням ОСОБА_3 умов договору
позики.

Такий висновок не відповідає закону.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відшкодування моральної шкоди не
відбувається, якщо таке відшкодування
прямо не передбачено договором,
укладеним між сторонами.

Оскільки між сторонами склалися
договірні правовідносини, які
регулюються зобов'язальним правом і
які не передбачають відшкодування
моральної шкоди, суд безпідставно
стягнув з ОСОБА_3 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

З огляду на це рішення суду першої
інстанції у частині відшкодування
моральної шкоди підлягає скасуванню з
ухваленням у цій частині нового
рішення про відмову ОСОБА_5 у позові про
відшкодування моральної шкоди.

Безпідставно суд стягнув з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_5 і витрати по сплаті
судового збору, оскільки ОСОБА_3 на
підставі п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про
судовий збір» від сплати судового
збору звільнений.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.
3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 10
жовтня 2013 року у частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди і витрат
по сплаті судового збору у сумі 1700 грн.
скасувати і ОСОБА_5 у позові у цій
частині відмовити.

В іншій частині це ж рішення залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: