АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Головуючий у 1 інстанції: Бобровник О.В.
№ 22-ц/796/2830/2014
Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді
Шебуєвої В.А.,

суддів
Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі
Ошедшій А.Д.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Солом'янського районного
суду м. Києва від 24 грудня 2013 року про
відмову у відкритті провадження в
справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві про накладення
арешту на нерухоме майно,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 грудня 2013 року відмовлено
у відкритті провадження в справі за
скаргою ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м. Києві
про накладення арешту на нерухоме
майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказану ухвалу суду скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції для вирішення питання
про відкриття провадження за скаргою.
На думку апелянта, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
відмову у відкритті провадження в
справі за його скаргою, посилаючись на
те, що справа підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства. Виконавчий лист, на
підставі якого було накладено арешт на
його майно, було видано судом загальної
юрисдикції. Відповідно до змісту
виконавчого документу саме він є
боржником у виконавчому провадженні.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
повідомлений про місце і час розгляду
справи, а тому судова колегія дійшла
висновку про можливість слухання
справи у відсутність апелянта.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до Солом'янського
районного суду м. Києва на постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції в м. Києві про накладення
арешту на нерухоме майно.

24 грудня 2013 року Солом'янським районним
судом було відмовлено у відкритті
провадження в справі на підставі п. 1 ч. 2
ст. 122 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Оскарження стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби в адміністративному
порядку не позбавляє їх можливості
звернутися до суду зі скаргою.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» боржник
має право оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби виключно в судовому
порядку.

Юрисдикційність розгляду скарг на
рішення, дії та бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС залежить від
спеціалізації суду, який ухвалив
рішення, що підлягає примусовому
виконанню органами ДВС.

У порядку цивільного судочинства
скарги на рішення, дії та бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС підлягають
розгляду, якщо підлягає виконанню
рішення суду загальної юрисдикції,
ухвалене відповідно до ЦПК України (ст.
383 ЦПК України).

У порядку цивільного судочинства і
відповідно до згаданого розділу ЦПК
України до судів мають оскаржуватися й
дії та бездіяльність органів ДВС під
час виконання рішень міжнародного
комерційного арбітражу та інших
третейських судів, якщо виконавчі
документи на примусове виконання таких
рішень видано судами цивільної
юрисдикції (розділи VII-1, VIII ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчий лист по справі № 1-242 від 03
березня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь ГУМВС України коштів в сумі
1156,68 грн., на виконання якого було
накладено арешт на майно ОСОБА_2, було
видано Залізничним районним судом м.
Києва на підставі вироку цього ж суду
по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до якого ОСОБА_3 було
засуджено до 10 років позбавлення волі з
конфіскацією майна та стягнуто з нього
на користь ГУМВС України 1156,68 грн.
витрат на проведення кримінальних
експертиз.

Судове рішення у кримінальному
провадженні ухвалюється не за нормами
ЦПК України, а тому, скарги на рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби при
виконанні вироків, в тому числі і в
частині стягнення витрат на проведення
кримінальних експертиз, не підлягають
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
відкритті провадження в справі за
скаргою ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції в м. Києві
про накладення арешту на нерухоме
майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК
України.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
процесуального права та підстав для
скасування оскаржуваної ухвали.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
ухвалу Солом'янського районного суду м.
Києва від 24 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді