УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 116/6663/13-ц

Провадження № 2-к/116/6/13

08.01.2014 року
м. Сімферополь

Сімферопольський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді – Тімофеєвої Г.О.,

при секретарі – Рожаєвій Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання ОСОБА_1 про
надання дозволу на примусове виконання
на території України рішення Мирового
суду м. Губкіна Білгородської області
Російської Федерації від 14.12.2011 року
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням мирового суду м. Губкіна
Білгородської області Російської
Федерації від 14.12.2011 року з ОСОБА_2,
стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1, на
утримання сина ОСОБА_3 та доньки Соф’ї,
у розмірі 1/3 частки усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно, починаючи
з 14.11.2011 року до повноліття сина ОСОБА_3,
а з 09.07.2015 року у розмірі ? частки всіх
видів заробітку (доходу) щомісячно до
досягнення донькою Соф’єю повноліття.

ОСОБА_2 звернулась до суду України з
клопотанням про надання дозволу на
примусове виконання на території
України зазначеного рішення,
посилаючись на те, що боржник проживає
за адресою: Україна, АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 у судове засідання не з’явився,
про розгляд клопотання повідомлявся
належним чином, причину неприбуття
суду не повідомив, що не перешкоджає
розгляду клопотання у його відсутності
відповідно до п.5 ст. 395 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що клопотання підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 390 ЦПК України,
рішення іноземного суду визнаються та
виконуються в Україні, якщо їх визнання
та виконання передбачено міжнародним
договором, згода на обов’язковість
якого надана Верховною Радою України,
або за принципом взаємності.

Згідно ч.1 ст. 392 ЦПК України, питання про
надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду розглядається
судом за місцем проживання
(перебування) або місцезнаходженням
боржника.

Визнання й виконання рішень іноземних
судів регулюється розділом 3 Конвенції
про правову допомогу та правові
відносини у цивільних, сімейних та
кримінальних справах від 22.01.1993 року,
яка ратифікована Україною та
Російською Федерацією.

Відповідно до п.п. «б, в», ч. 2 ст. 53
зазначеної Конвенції до клопотання
додаються документ, який засвідчує, що
сторона, стосовно якої було
постановлено рішення іноземного суду і
яка не брала участі у судовому процесі,
була належним чином повідомлена про
час і місце розгляду справи, а також
документ, що підтверджує невиконання
рішення на момент його пересилання.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 не був присутній у судовому
засіданні, в якому було винесено
рішення, замість нього в судовому
засіданні був присутній адвокат за
призначенням суду. В судовому
засіданні адвокат не визнав позовні
вимоги у зв’язку з тим, в нього
відсутні такі повноваження.

В матеріалах справи є довідка, згідно
якої рішення мирового судді м. Губкіна
Білгородської області Російської
Федерації від 14.12.2011 року на території
Російської Федерації не виконувалась.

Також в матеріалах справи є довідка,
згідно якої ОСОБА_2 повідомлявся про
місце та час розгляду справи судовою
повісткою, яка направлена на адресу,
вказану у позовній заяві.

Згідно довідки мирового судді м.
Губкіна Білгородської області
Російської Федерації рішення від 14.12.2011
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
набрало законної сили 14.12.2011 року.

Статтею 391 ЦПК України врегульовано, що
рішення іноземного суду може бути
пред`явлено до примусового виконання в
Україні протягом трьох років з дня
набрання ним законної сили, за винятком
рішення про стягнення періодичних
платежів, яке може бути пред`явлено до
примусового виконання протягом усього
строку проведення стягнення з
погашенням заборгованості за останні
три роки.

ОСОБА_2, звертаючись з клопотанням про
надання дозволу на примусове виконання
на території України рішення
іноземного суду про стягнення
аліментів, вказала, що боржник ОСОБА_2
проживає за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

Згідно з поштового повідомлення,
направленого ОСОБА_2, він отримав дане
клопотання з усіма документами, але по
закінченню місяця не надав своїх
заперечень відповідно до вимог ст. 395
ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що клопотання підлягає
задоволенню.

Керуючись Конвенцією про правову
допомогу і правові відносини у
цивільних, сімейних та кримінальних
справах, укладену державами-членами
Співдружності Незалежних Держав у м.
Мінську 22 січня 1993 р., ст. ст. 197, 390-398 ЦПК
України , суд ,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу
на примусове виконання на території
України рішення Мирового судді м.
Губкіна Білгородської області
Російської Федерації від 14.12.2011 року
про стягнення аліментів на утримання
неповнолітніх дітей – задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання
на території України рішення Мирового
суду м. Губкіна Білгородської області
Російської Федерації від 14.12.2011 року
про стягування з ОСОБА_2, який народився
04.08.1976 року, проживаючого за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів на користь
ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_3 та
доньки Соф’ї, у розмірі 1/3 частки усіх
видів його заробітку (доходу)
щомісячно, починаючи з 14.11.2011 року до
повноліття сина ОСОБА_3, а з 09.07.2015 року у
розмірі ? частки всіх видів заробітку
(доходу) щомісячно до досягнення
донькою Соф’єю повноліття.

Після набрання ухвалою законної сили
видати виконавчі листи.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Автономної Республіки
Крим, через Сімферопольський районний
суд Автономної Республіки Крим шляхом
подачі апеляційної скарги на ухвалу
суду протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя