АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/1168/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 623/1846/13-ц
Доповідач - Карімова
Категорія: стягнення коштів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді Карімової
Л.В.,

суддів колегії: Бурлака
І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі Маковецькій
О.П.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 10 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про
стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
коштів в сумі 28 000 грн., посилаючись на
те, що в липні 2012 року вона за
посередництвом ОСОБА_5 усно домовилася
про вироблення та постачання їй
ОСОБА_4 ювелірних виробів.

На виконання цієї домовленості вона
16.07.2012 р. та 12.09.2012 р. перерахувала на
наданий ОСОБА_4 розрахунковий рахунок
28000 гривень за квитанціями
ПриватБанка - вартість ювелірних
виробів та плату за послуги їх
вироблення.

Оскільки відповідач не виконав умов
договору та не надав їй ювелірні
вироби, також не повертає належні їй
грошові кошти, просила стягнути з
ОСОБА_4 вказану суму збитків, завданих
їй порушенням зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав,
посилаючись на те, що у 2012 році за
допомогою мобільного зв'язку уклав з
ОСОБА_3 усну угоду купівлі - продажу
належних його дружині ювелірних
прикрас. У зв'язку з чим ОСОБА_3
перерахувала йому 28 000 гривень, а він 01
жовтня 2012 року за допомогою послуг
«Нова пошта» відправив ювелірні
вироби.

Розгляд справи відбувся за
відсутності позивача та третьої особи.

Рішенням Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 10 грудня
2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.
Недоведеність тих обставин, які суд
вважав встановленими, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати це рішення
суду та ухвалити нове про задоволення
її позову в повному обсязі.

Вказує, що судом неправильно
встановлена відсутність між нею та
відповідачем ОСОБА_4 правовідносин
договору купівлі-продажу, оскільки
такий договір є дійсним на підставі ч.2
ст.218 ЦК України після перерахування
нею коштів на рахунок відповідача.

Зазначає, що судом безпідставно не
застосовано до спірних правовідносин
вимоги ст.. 1212 ЦК України, якщо суд
вважав недоведеними існування між нею
та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу або
надання послуг, оскільки відповідач
безпідставно отримав належні їй 28 000
грн.

Посилається на те, що судом не
враховано, що згідно правил надання
послуг поштового зв'язку поштові
відправлення з вкладанням
дорогоцінних металів, ювелірних
виробів, подаються для пересилання
лише з описом вкладення, а оголошена
вартість повинна дорівнювати реальній
(ринковій) вартості вантажу. Однак
надані відповідачем докази про
відправлення поштового пакету
вартістю 400 грн. без вкладення опису не
містять інформації про те, що
відповідач надав їй товар на суму 28000
грн.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом (ч.2). Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені у засіданні (ч.3).

Між тим оскаржуване рішення суду
першої інстанції в повному обсязі не
відповідає вказаним вимогам ст. 213 ЦПК
України.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з
того, що останньою не надано доказів
щодо існування між нею та відповідачем
ОСОБА_4 будь-яких зобов'язань, а мало
місце існування зобов'язань за усним
договором про надання послуг між
ОСОБА_3 та дружиною відповідача -
ОСОБА_5, який не був оформлений належним
чином.

Між тим судова колегія не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції, оскільки вони не
відповідають вимогам закону та
матеріалам справи.

Останні свідчать про те, що за усною
домовленістю між ОСОБА_3 і подружжям
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про передачу
позивачці ювелірних виробів, остання
перерахувала через ПАТ «ПриватБанк»
на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 МФО
351005 ОСОБА_4 як фізичної особи
підприємця грошові кошти в сумі 13 000
грн. по квитанції 12792.797.1 від 17.07.2012 р. як
оплату за ювелірні вироби та в сумі 15 000
грн. по квитанції 12792.503.4 від 12.09.2012 р. як
оплату за послуги.

Зазначені обставини отримання
перерахованих ОСОБА_3 коштів не
заперечував у суді першої та
апеляційної інстанції як відповідач
ОСОБА_4 так і його дружина ОСОБА_5 При
цьому ОСОБА_4 пояснив, що ці кошти були
витрачені на оплату операції дружини,
яка потребувала її за станом здоров'я.

Таким чином зобов'язання з повернення
безпідставно набутого майна виникло у
ОСОБА_4 не з моменту пред'явлення вимоги
ОСОБА_3 про повернення перерахованих
нею коштів, оскільки це стосується
позикових зобов'язань, наявність яких
судом першої інстанції не визнана, а з
моменту виникнення спірних
правовідносин, тобто з моменту
передачі (перерахування) ОСОБА_3
грошових коштів на рахунок ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст.. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Підстави застосування положень
цієї глави зазначені в частинах другої
та третьої цієї статті.

Доводи ОСОБА_4 про те, що він
01.10.2012 р. переслав ОСОБА_3 за допомогою
послуг «Нова пошта» обумовлені
ювелірні прикраси, не доведені
відповідачем відповідно до вимог ст.ст.
58-60 ЦПК України.

Як вбачається з
товаро-транспортної
накладної(експрес-накладної) від 01.10.2012
р. ПП Щербак направлено на адресу
позивачки пакет з кількістю місць 1 шт.
вагою 0,1 кг оголошеною вартістю 400 грн.
та з описом відправлення зч (а.с. 28).

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_4 пояснив, що в графі опису
відправлення ним зазначено зч як
запасні частини. Вартість відправлення
була ним занижена.

Відповідно до п.60 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009 р. № 270 поштові відправлення з
вкладанням дорогоцінних металів,
ювелірних виробів, подаються для
пересилання лише з описом вкладення, а
оголошена вартість повинна
дорівнювати реальній (ринковій)
вартості вантажу.

Згідно п.3.3 розділу 3 Умов
перевезення вантажів ТОВ «Нова пошта»
ювелірні вироби, дорогоцінні каміння.
Дорогоцінні метали та предмети є
забороненими до перевезення вантажами.

З наданої позивачем ОСОБА_3
товаро-транспортної
накладної(експрес-накладної) від 15.11.2012
р. остання на адресу відповідача
ОСОБА_4 також направила пакет з
кількістю місць 1 шт. вагою 0,1 кг,
зазначивши, що таким чином вона
повернула напралені їй ОСОБА_4 зразки
ювелірних прикрас, намальованих на
паперових носіях.

Відповідач ОСОБА_4 в суді
апеляційної інстанції не спростовував,
що отримав цю кореспонденцію від
позивачки.

Інших доказів, які відповідно до
вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчили б
про повернення ОСОБА_3 ювелірних
прикрас ОСОБА_4, останній не надав.

За таких обставин ОСОБА_4 як
набувач відповідно до вимог ч.1 ст. 1213 ЦК
України зобов'язаний повернути
потерпілій безпідставно набуті
грошові кошти.

Оскільки позов ОСОБА_3
задоволено, судова колегія відповідно
до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України стягує з
ОСОБА_4 на користь позивачки понесені
нею судові витрати у вигляді
сплаченого судового збору в сумі 283 грн.
та витрат и, пов'язані з явкою до суду,
в сумі269, 25 грн., а всього - в сумі 552,25 грн.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч.1 ст. 307,
ст.ст. 309, 313,314,316,317, 319, 324 ЦПК України,
судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 10 грудня 2013 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити:
стягнути на її користь з ОСОБА_4
безпідставно одержані кошти в сумі 28 000
(двадцять вісім тисяч ) гривень та
судові витрати в сумі 552 (п'ятсот
п'ятдесят дві) гривні 25 копійок.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: