Справа № 441/87/13
Головуючий у 1 інстанції:
Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/783/594/14
Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник
Н.П., Мельничук О.Я.,

за секретаря
Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові без
здійснення фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та
інтересах сина ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
своїх інтересах та інтересах дочки
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Городоцького
районного суду Львівської області від
27 червня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та
інтересах сина ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
своїх інтересах та інтересах дочки
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Городоцької районної
ради Львівської області, Городоцької
міської ради Львівської області, треті
особи - інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, Угрівська сільська
рада Городоцького району Львівської
області про визнання права власності
на прибудову,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 27 червня 2013 року
у задоволенні вищезазначеного позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах
сина ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в своїх
інтересах та інтересах дочки ОСОБА_7,
ОСОБА_8 подали на нього апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі апелянти
посилаються на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
на основі неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Апелянти стверджують, що оскаржене
рішення суду позбавило їх сім'ю права
на майно (прибудову), яке вони набули
своєю працею та коштами.

Апелянти зазначають, що суд
безпідставно не взяв до уваги те, що ДП
«Західний експертно-технічний центр
національного науково-дослідного
інституту промислової безпеки та
охорони праці» в своєму висновку
зазначив, що приміщення квартири і
лоджія можуть у подальшому надійно та
безпечно експлуатуватись.

Апелянти вважають, що суд також
безпідставно не взяв до уваги ту
обставину, що вони звертались до
Городоцької міської ради за дозволом
на виготовлення проекту добудови
балкону до квартири та відповідно до
рішення виконавчого комітету
Городоцької міської ради від 15.09.2005р.
№578 надано дозвіл на виготовлення
проекту добудови балкону до квартири
АДРЕСА_2.

Апелянти стверджують, що сусіди
дозволили їм будівництво, збудована
лоджія не чинить жодних перешкод для
інших осіб, спору між ними і сусідами
немає.

Апелянти просять рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про час і місце розгляду
справи були повідомлені у
відповідності до вимог ст.74 ЦПК
України, що підтверджується
повідомленням про вручення
рекомендованих листів з повісткою про
розгляд справи (а.с. 203-206).

Від ОСОБА_2 надійшла телеграма про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
хворобою, однак, доказів на
підтвердження поважності причин
відкладення справи апелянт не
представила, тому колегія суддів
вважає за можливе у відповідності до
вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, розглянути
справу у її відсутності та відсутності
інших сторін у справі, які в судове
засідання не з'явились, про причини
неявки суд не повідомили та з
клопотанням про відкладення розгляду
справи не звертались.

Заслухавши доповідь судді апеляційної
інстанції, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи у апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні вищезазначеного позову
про визнання права власності на
прибудову, правильно виходив з того, що
позивачами нерухоме майно збудоване на
земельній ділянці, що не була надана їм
у власність чи користування, а
будівництво балкону велося без
додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил,
визначених законодавством та без
містобудівної та проектної
документації, та дійшов висновку, що
така прибудова є самочинним
будівництвом, тому підстав до
задоволення заявлених позивачами
вимог при визнання за ними права
власності на цю прибудову немає.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з зазначеним вище
висновком суду з огляду на наступне.

За змістом ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому
Цивільно-процесуальним Кодексом
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до загальних засад
цивільного судочинства, зокрема, ст. ст.
10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

У відповідності до ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Частина 2 ст. 376 ЦК України передбачає,
що особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК
України).

Отже, підсумовуючи приписи ст. 376 ЦК
України, яка регулює правовий режим
самовільного будівництва, правовою
підставою визнання права власності на
нерухоме майно насамперед є надання
земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

Відповідно до правил статті 376 ЦК
України, спір повинен вирішуватися
лише у випадках, коли квартира в
багатоповерховому будинку розташована
на НОМЕР_1 поверсі і тоді, коли власник
здійснив прибудову до неї з одночасним
зайняттям частини прибудинкової
ділянки.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивачам не надавалась земельна
ділянка у встановленому порядку під
уже збудований балкон (лоджію).

Відповідно до положень Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №6 від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва)», зазначено, що, вирішуючи
справу за позовом власника
(користувача) земельної ділянки про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до копій свідоцтва про
право власності, серії ЯЯЯ №689144 (а.с. 6),
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №134 від 07.02.2007р. (а.с.7),
позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є співвласниками
квартири АДРЕСА_2, яка розташована на
НОМЕР_1 поверсі НОМЕР_2 будинку.

В протоколі №12/68 про адміністративне
правопорушення, складеного Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області 19
листопада 2009 року (а.с. 13) зазначено, що
позивачі самочинно провели добудову до
квартири без дозволу на виконання
будівельних робіт, чим порушили вимоги
ст. 29 Закону України «Про планування і
забудову територій» на підставі чого
Інспекцією ДАБК у Львівській області
видано припис №12/61 від 20.11.2009 року
(а.с.14), в якому запропоновано ОСОБА_2
добровільно в 30-ти денний термін
демонтувати самочинну добудову до кв.
№17 на вул. Авіаційній, 111 в м. Городку.

Із постанови Інспекції ДАБК у
Львівській області від 23.11.2009 року №12/63
у справі про адмінправопорушення
видно, що ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 3 ст. 96 КУпАП та застосовано стягнення
у виді штрафу (а.с 15), який вона 26.11.2009
року сплатила (а.с.17).

У висновку експертизи з питань охорони
праці та промислової безпеки
№3860.10.46.45.21.1/4574 від 14.07.2010р. зазначено, що
за наслідками проведеного візуального
обстеження несучих конструкцій
приміщення квартири АДРЕСА_2
будівництво лоджії здійснювалося у 2007
році господарським способом без
проектної документації та надання
земельної ділянки, а також зазначено,
що будівництво закінчено у 2010 році,
проте, на липень місяць цього ж року
будівельні роботи щодо влаштування
вимощення по периметру лоджії не
завершені, несучі конструкції
приміщень квартири АДРЕСА_2
знаходяться у задовільному стані (а.с.
27-35).

Пунктом 1.4.1 «Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових
територій», затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17
травня 2005 року № 76 передбачено, що
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується відповідними доказами
те, що площа землі, на якій розташований
будинок АДРЕСА_2 з 13 травня 2010 року (а.с.
98-103, 115).

Посилання позивачів в суді першої
інстанції та в апеляційній скарзі на
те, що Городоцька районна рада не
заперечує щодо існування здійсненої
ними прибудови лоджії та фактично
визнає позов не заслуговують на увагу,
оскільки з огляду на вимоги ст. 174 ЦПК
України суд може ухвалити рішення про
задоволення позову лише у випадках
наявності для того законних підстав.

Твердження позивачів в апеляційній
скарзі про те, що їх право на зроблену
ними прибудову не оспорюється ні
відповідачами у справі, ні сусідами не
заслуговують на увагу, оскільки
позивачі у 2010 році добудували балкон до
квартири без належного дозволу та
відповідного проекту, земельна ділянка
під будівництво балкону їм не
виділялась і вони не звертались до
компетентних органів з приводу
вирішення питання про надання їм під
будівництво балкону земельної ділянки,
і такі обставини не спростовані
жодними доказами позивачів.

Ураховуючи наведене, й те, що доводи
апеляційної скарги спростовуються
матеріалами справи та на висновки суду
не впливають, колегія суддів доходить
висновку, що судом правильно
встановлено фактичні обставини справи,
зібраним доказам дана оцінка,
правильно застосований матеріальний
закон та дотримана процедура розгляду
справи, передбачена ЦПК України, тому
рішення відповідає вимогам закону й
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1
ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
своїх інтересах та інтересах сина
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в своїх
інтересах та інтересах дочки ОСОБА_7,
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 27 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:
Курій Н.М.

Судді:
Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.