Провадження № 2/344/775/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 березня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді
Бойчука О.В.

секретаря
Кондратів Х.І.,

за участі: позивача
ОСОБА_1,

представника органу

опіки і піклування
Слободяна Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, особа, якій законом надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, про
визначення місця проживання дитини з
батьком,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про визначення місця проживання
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком у
зв'язку з неналежною поведінкою матері
та неможливістю дитини проживати з нею.

Відповідач, яке прибула у одне із
судових засідань, позов не визнала,
суду пояснила, що бажає, щоб дочка
проживала з нею. Не вважає себе поганою
матір'ю, хоча і розуміє, що дитині
потрібні кращі умови проживання, ніж
може забезпечити.

Оскільки відповідач у подальшому у
судове засідання не з'явилася,
представник органу опіки та піклування
суду пояснив, що невідкладність
вирішення питання про визначення місця
проживання дитини є вирішальною при
захисті прав дитини, виходячи зі змісту
ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивач
не заперечив проти заочного розгляду
справи та подав достатньо матеріалів,
які свідчать про взаємовідносини
сторін, суд вважає, що за можливе
провести заочний розгляд справи за
відсутності відповідача, надіславши їй
копію рішення для забезпечення права
на справедливий суд.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві та суду пояснив, що
відповідач вживає алкогольні напої,
веде аморальний спосіб життя, не має
стабільного доходу, її співжитель
влаштовує сварки і бійки, а тому він
вважає, що неповнолітню доньку ОСОБА_4
потрібно залишити проживати з ним,
оскільки мати не може забезпечити
дитині необхідне піклування. Просив
позов задовольнити.

Представник органу опіки та піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради у
судовому засіданні подав суду рішення
№ 102 від 06.03.2014 року з висновком комісії
з питань захисту прав дитини. У
судовому засіданні пояснив, що дитину
слід передати на проживання з батьком
якомога скоріше, оскільки зволікання
може зашкодити інтересам дитини у
зв'язку з незадовільною поведінкою
матері.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні дав
показання, відповідно до яких він є
батьком відповідача та знає, що ОСОБА_3
не має можливості забезпечити дитині
нормальні умов проживання, оскільки у
квартирі проживає четверо членів
родини. Чув зі слів внука ОСОБА_6, що там
ще проживав квартирант.

Заслухавши пояснення сторін,
представника служби у справах дітей,
показання свідка, дослідивши письмові
докази, які надані суду сторонами на
обґрунтування їхніх вимог та
заперечень, з'ясувавши таким чином
фактичні обставини справи, суд дійшов
висновку, що між сторонами виникли
цивільні правовідносини, оскільки
відповідач фактично не визнає права
позивача на постійне проживання дитини
з позивачем, а також про належну
обґрунтованість позовних вимог у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного
кодексу України, місце проживання
дитини, яка досягла десяти років,
визначається за спільною згодою
батьків та самої дитини.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу
України встановлено, що якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Сімейного
кодексу України, орган опіки та
піклування або суд не можуть передати
дитину для проживання з тим із батьків,
хто не має самостійного доходу,
зловживає спиртними напоями або
наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Згідно п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», вирішуючи спори між батьками,
які проживають окремо (у тому числі в
одній квартирі), про те, з ким із них і
хто саме з дітей залишається, суд,
виходячи із рівності прав та обов'язків
батька й матері щодо своїх дітей,
повинен постановити рішення, яке
відповідало б інтересам неповнолітніх.
При цьому суд враховує, хто з батьків
виявляє більшу увагу до дітей і турботу
про них, їхній вік і прихильність до
кожного з батьків, особисті якості
батьків, можливість створення належних
умов для виховання, маючи на увазі, що
перевага в матеріально-побутовому
стані одного з батьків сама по собі не є
вирішальною умовою для передачі йому
дітей.

Згідно висновку № 102 від 06.03.2014 року
комісії з питань захисту прав дитини
органу опіки і піклування щодо
визначення місця проживання
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
комісія з питань захисту дитини вважає
за доцільне визначити місце проживання
неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
батьком ОСОБА_1.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 06 вересня 2007 року шлюб між
сторонами розірвано а дитину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати з
матір'ю ОСОБА_3 (а.с 10).

При вирішенні спору щодо визначення
місця проживання дитини суд надав
належну оцінку зазначеному висновку та
з'ясував всі обставини, що мають
істотне значення при визначенні місця
проживання дитини з батьком, зокрема
характеризуючі дані батька та матері,
їх матеріальних стан та побутові умови
проживання, ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, вік дитини, місце
проживання дитини, стан її здоров'я.

За таких обставин, керуючись
конституційним принципом верховенства
права, оцінивши всебічно, повно та
об'єктивно всі наявні у справі докази
окремо та у сукупності, застосовуючи
відповідні норми матеріального права,
утверджуючи та забезпечуючи права
людини, дитини і основоположні свободи
сторін, враховуючи встановлений у
судовому засіданні причинний зв'язок
між діями позивача та відповідача, суд
вважає встановленою необхідність
визначення місця проживання дитини з
батьком, а отже право батька на
визначення місця проживання дитини з
ним суд вважає порушеним та таким, що
підлягає захисту, у зв'язку з чим позов
слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 114,70 грн. витрат по сплаті
судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст. 3, 9, 18
Конвенції про права дитини, ст.ст. 8, 55, 124
Конституції України, ст.ст. 110-112, ч. 2 ст.
161 Сімейного кодексу України, керуючись
ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 218,224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, особа, якій
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб - орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, про визначення місця проживання
дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем фактичного
проживання батька.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
сплачені судові витрати в розмірі 114,70
гривень витрат по сплаті судового
збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Івано-Франківський міський суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Бойчук О.В.