Справа № 510/1462/13-ц.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: головуючого судді - Бошкова
І.Д.;

за участю: секретаря -
Михайліченко В.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Рені Одеської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач, ОСОБА_3, у судове засідання
не з'явилась, надала суду заяву, в якій
вказала, що позовні вимоги визнає в
повному обсязі, не заперечує поти
задоволення позову та просила суд
розглянути справу у її відсутності.

Позивач та його представник, у судовому
засіданні, позовні вимоги підтримали в
повному обсязі, просили суд
задовольнити позов.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

В ході розгляду справи судом були
досліджені наступні докази: копія
рішення виконкому Орлівської
сільської ради № 19 від 31.07.2012р.; копія
рішення Орлівської сільської ради
народних депутатів № 78 від 02.03.1994р.;
копія технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_1, паспорт складений
13.09.2012р.; копія паспорту громадянки
України - ОСОБА_3, серії НОМЕР_1; копія
паспорту громадянина України - ОСОБА_1,
НОМЕР_2; лист - відповідь Ренійського РС
ГУДМС України від 30.08.2013р. за вх. № 6663;
квитанція про сплату судового збору.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_1,
звернувся у суд із вищезгаданими
вимогами до відповідача ОСОБА_3,
зазначивши, що майже 14 років проживає у
житловому будинку АДРЕСА_1. Власником
цього будинку є відповідач. У 1999р.
відповідач подарувала позивачу
вищезазначений будинок без
відповідного оформлення, віддавши їй
документи на будинок при цьому
домовились про подальше
переоформлення будинку на ім'я
позивача. Однак відповідач виїхала за
межі Ренійського району. Так, з 1999р.
позивач повністю утримує будинок,
сплачує комунальні платежі, зробила
поточний та капітальний ремонт. Крім
того, на протязі усього часу володіння
майном, відповідач жодного разу не
пред'явила вимоги, щодо повернення їй
майна. Тому, позивач вважає, що він
правомірно, добросовісно, відкрито та
безперервно володіє чужим нерухомим
майном, у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1, на протязі більше 10 років, тому
право власності на це нерухоме майно на
підставі ст.397 ЦК України може бути
визнано за ним.

У судовому засіданні, 26.02.2014р., був
опитаний у якості свідка:

- ОСОБА_4, який пояснив, що позивач його
зять. Позивач проживає в АДРЕСА_1, давно,
з 1999р. Пояснив, що сам (свідок) проживає
в АДРЕСА_2, вже 30 років. Пояснив, що добре
знає власника вищевказаного будинку -
ОСОБА_5 ОСОБА_3, яка зараз проживає у
своєї доньки в ОСОБА_6 в м. Кишинів.
Пояснив, що вищевказаний будинок,
ОСОБА_7 подарувала у 1999 р. позивачу, але
належним чином не оформили документи.
Пояснив, що позивач робив у будинку
ремонт, обробляє огород, сплачує
комунальні послуги, утримує будинок в
повному обсязі. Його донька одружилася
з позивачем у 2009р.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
думку сторін, пояснення свідків, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача обґрунтовані і
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

У відповідності до ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Згідно ст.397 ЦК України «володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе….Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо
інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду»

Володільцем чужого майна є особа, яка
фактично тримає його у себе. Фактичне
володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не випливає із
закону або не встановлено рішенням
суду. Отже, як було встановлено, позивач
фактично відкрито та безперервно
володіє житловим будинком АДРЕСА_1,
протягом 14 років.

П. 8 Прикінцевих та перехідних положень
ЦК України (в редакції 2003 р.)
передбачено, що правила ст.344 ЦК України
про набувальну давність поширюється
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом. Так, володіння
позивача зазначеним майном - житловим
будинком АДРЕСА_1, почалося за 4 роки до
набрання чинності ЦК України (в
редакції 2003 р.).

Враховуючи вищевикладене, позивач
правомірно, добросовісно, відкрито та
безперервно володіє чужим нерухомим
майном, а саме: житловим будинком
АДРЕСА_1, майже чотирнадцять років, тому
право власності на це нерухоме майно на
підставі ст.397 ЦК України може бути
визнано за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215,
224-227, 233, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 344, 397 ЦК
України 2003р., суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1, право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, який належав
ОСОБА_3, в порядку набувальної давності.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не буде скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом. Строк оскарження рішення в
апеляційний суд Одеської області через
Ренійський районний суд Одеської
області - 10 днів з дня проголошення
рішення, а для осіб, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
І.Д. Бошков