Справа № 240/587/13-ц
Провадження № 2/240/5/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
Олександрівський районний суд
Донецької області

у складі: головуючого судді - Кулікова
В.В.,

при секретарі -
Пліскачовій Н.В.,

за участю: представника позивача -
Вакал О.Г.

представника відповідача -
ОСОБА_2

представника третьої особи
- Кисловського В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с. Олександрівка
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агрофірма «Агротіс» до ОСОБА_4 про
усунення перешкод в праві користування
та відшкодування збитків та за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Агротіс»
третя особа Управління
Держземагенства у Олександрівському
районі Донецької області про
визнання договору оренди
земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2013 року ТОВ «Агрофірма
«Агротіс» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в праві користування та
відшкодування збитків, завданих
невиконанням договору у розмірі 15070,00
грн.. В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 29 грудня 2004 року
між орендодавцем ОСОБА_4 та ТОВ
«Агрофірма «Агротіс» був укладений
договір оренди на земельну ділянку
площею 6.40 га строком на
дванадцять років. Договір підписано
сторонами та зареєстрований у відділі
Держкомзему Олександрівського
района у порядку встановленому
законом. Згідно до п. 1 Договору
Орендодавець ОСОБА_4 надає, а Орендар
ТОВ «Агрофірма «Агротіс» приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення, яка належить ОСОБА_4 на
праві приватної власності на підставі
державного акту серії ДН № 097978 від
03.12.2004 року. Пункт 30 Договору передбачає
право Орендаря самостійно
господарювати на землі з дотриманням
умов Договору. Відповідно до п. 29
Орендодавець зобов'язаний не
втручатись у господарську діяльність
Орендаря та не створювати йому
будь-яких перешкод при виконанні умов
договору. Однак, в порушення умов
даного Договору відповідачка
самовільно зайняла земельну ділянку,
завдавши позивачу збитки за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки у розмірі 15070,00грн.

Не погоджуючись з позовом ТОВ
«Агрофірма «Агротіс» до суду із
зустрічним позовом звернулася ОСОБА_4,
в якому просить визнати договір оренди
земельної ділянки недійсним
посилаючись на те, що вказаний договір
не відповідає вимогам ст. 15 Закону
України «Про оренду землі», а саме, не
заповнені пункти 26 та 27 Договору, не
визначено сторону яка несе ризик
випадкового знищення об'єкту оренди та
всупереч указаних норм закону до
підписаного сторонами договору не
долучено кадастровий план земельної
ділянки з відображенням обмежень
(обтяжень) у її використанні та
встановлених земельних сервітутів, акт
визначення меж земельної ділянки у
натурі (на місцевості), що унеможливлює
її ідентифікацію на місцевості. Строк
договору визначений без урахування
періоду ротації сівозмін.

У судовому засіданні сторони та їх
представники свої позовні вимоги
підтримали.

Представник позивача за первісним
позовом Вакал О.Г. суду показала, що
орендодавець ОСОБА_4, порушуючи умови
договору оренди земельної ділянки,
укладеного з ТОВ «Агрофірма «Агротіс»,
фактично в односторонньому порядку
достроково його розірвав, завдавши
позивачу збитки за час тимчасового
невикористання земельної ділянки у
розмірі 15070,00грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом
не визнала, просила відмовити в
задоволенні зустрічного позову. Не
погодилася з поясненнями представника
позивача за зустрічним позовом.
Невизнання мотивує тим, що всі істотні
умови згідно Закону України «Про
оренду землі», типовим договором
укладеним між ОСОБА_4 та ТОВ
«Агрофірма «Агротіс» передбачені в
договорі, з умовами орендодавець
погодилась. Договір є належним чином
зареєстрований 29 грудня 2004 року.

Представник відповідача за первісним
позовом ОСОБА_2 позов не визнала,
пославшись на обставини та підстави
викладені у зустрічному позові.
Відповідач ОСОБА_4 просив у вимогах ТОВ
«Агрофірма «Агротіс» відмовити. Також
зазначив, що наполягає на своїх вимогах
в частині визнання спірного договору
недійсним.

Представник відділу Держземагенства в
Олександрівському районі просив суд
вирішити справу на свій розсуд.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
прийшов до наступного.

Спір витікає з цивільних
правовідносин, що регулюються
Цивільним, Земельним законодавством та
спеціальним Законом України «Про
оренду землі».

Відповідно до Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, виданого 03 грудня 2004 року
ОСОБА_4 передано у власність земельну
ділянку, загальною площею 6.40 га для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах території Беззаботівської
сільської ради.

Судом встановлено, що 29 грудня 2004 року
між позивачем - ТОВ «Агрофірма
«Агротіс» та ОСОБА_4 укладено типовий
договір оренди належної їй земельної
ділянки, площею 6.40 га, який було
підписано сторонами та зареєстровано у
відділі Держкомзему
Олександрівського района. Договір
укладено строком на 12 років. В
договорі оренди у п. 26 п. 27 рядки
договору (істотні умови) не заповнені.
Крім того, не визначена сторона, яка
несе ризик випадкового знищення або
пошкодження об'єкта оренди чи його
частини. Так п. 32 Договору передбачено,
що вказаний ризик несе орендодавець, а
в п. 31 даний обов'язок покладений на
орендаря, також до договору оренди не
додано кадастровий план з
відображенням меж, обтяжень у її
використанні та сервітутів, акт
визначення меж земельної ділянкии в
натурі.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» однією з істотних умов
договору є існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки, визначення сторони,
яка несе ризик випадкового
пошкодження або знищення об'єкта
оренди чи його частини.

Згідно ст. 19 Закону України «Про оренду
землі» При передачі в оренду
сільськогосподарських угідь для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
строк дії договору оренди
земельних ділянок визначається з
урахуванням періоду ротації основної
сівозміни згідно з проектами
землеустрою.

Законом України «Про землеустрій» в
редакції на час укладання договору
було передбачено розроблення
відповідної документації, а саме:
проекти землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь п. є
ст. 25. Згідно ст. 52 Закону України «Про
землеустрій» проекти землеустрою, що
забезпечують еколого-економічне
обґрунтування сівозміни та
впорядкування угідь, розробляються з
метою організації
сільськогосподарського виробництва і
впорядкування сільськогосподарських
угідь у межах землеволодінь та
землекористувань для ефективного
ведення сільськогосподарського
виробництва, раціонального
використання та охорони земель,
створення сприятливого екологічного
середовища і покращання природних
ландшафтів. Проекти землеустрою, що
забезпечують еколого-економічне
обґрунтування сівозміни та
впорядкування угідь, визначають: а)
розміщення виробничих будівель і
споруд; б) організацію землеволодінь та
землекористувань з виділенням
сівозміни, виходячи з екологічних та
економічних умов, формування
інженерної та

соціальної інфраструктури; в)
визначення типів і видів сівозміни з
урахуванням спеціалізації
сільськогосподарського виробництва; г)
складання схем чергування
сільськогосподарських культур у
сівозміні; ґ) проектування полів
сівозміни; д) розробку плану переходу
до прийнятної сівозміни; е) перенесення
в натуру (на місцевість) запроектованих
полів сівозміни.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України
невід'ємною частиною договору оренди
землі є:

план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж
земельної ділянки в
натурі (на місцевості).

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України
відсутність у договорі оренди
землі однієї з істотних умов,
передбачених цією статтею, а також
порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору
оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Тобто судом встановлено, що при
укладанні вказаного договору було
припущено таких порушень, які згідно
закону є безумовною підставою для
визнання цього договору недійсним.

Тому зустрічний позов ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки необхідно
задовольнити.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у 2012 році
зайняв вказану передану в оренду
земельну ділянку та посіяв на ній
соняншник. Але згідно ч.1 ст. 216 ЦК
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, тому позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Агротіс»
до ОСОБА_4 про відшкодування збитків
внаслідок невиконання орендодацем
умов, визначених договором оренди
задоволенню не підлягає.

Згідно ст.88 ЦПК України у зв'язку з
задоволенням позову ОСОБА_4 на її
користь з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Агротіс»
необхідно стягнути витрати по справі -
по сплаті судового збору 117 гривень 40
коп.

Керуючись ст.ст. 15 та 19 Закону України
«Про оренду землі», ч.1 ст. 216 ЦК України
та ст.ст. 3, 15, 107, 109, 110, 113 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
"Агротіс» до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в праві користування та
відшкодування збитків внаслідок
невиконання орендодацем умов,
визначених договором оренди -
відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі
№ 8/119, укладений 29 грудня 2004 року між
Орендодавцем - ОСОБА_4 та Орендарем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма "Агротіс»
про оренду земельної ділянки
загальною площею 6,40 гектари.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма "Агротіс»,
розташованого за адресою: 83059, м.
Донецьк, вул. Горностаївська, 25, код
ЗКПОУ 30228170; ІПН

82, розрахунковий рахунок 8877
в ПАТ "Дельта Банк" МФО 380236, на
користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
витрати по справі - по сплаті судового
збору 117 (сто сімнадцять) гривень 40 коп.

Вступна та розолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні 19
березня 2014 року.

Повний текст рішення виготовлено 24
березня 2014 року

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя В.В. Куліков