Справа № 361/6988/13-ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М.Провадження №
22-ц/780/1068/14 Доповідач у 2 інстанції
Верланов С.М.Категорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П.,
Березовенко Р.В.,

при секретарі - Черепинець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 07 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за аліментами та
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з вказаним позовом, мотивуючи його
тим, що рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 21 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2
на її користь аліменти на утримання їх
неповнолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх
видів доходу, щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 26 липня
2001 року і до досягнення дитиною
повноліття. Зазначала, що на підставі
вказаного рішення суду їй було видано
виконавчий лист, з яким вона звернулася
до державної виконавчої служби для
його виконання в примусовому порядку.
Однак відповідач аліменти відповідно
до рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 21 жовтня 2011 року належним
чином не сплачує, внаслідок чого у
нього утворилась заборгованість зі
сплати аліментів. Посилаючись на
вказані обставини, позивачка з
урахуванням збільшення розміру
позовних вимог, просила стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за аліментами та пеню
за прострочення сплати аліментів у
розмірі 42 144 грн. 36 коп. за період з 26
липня 2011 року по 30 вересня 2013 року.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 листопада
2013 року позов ОСОБА_3 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
неустойку за прострочення сплати
аліментів у розмірі 42 144 грн. за період з
26 липня 2011 року по 01 вересня 2012 року.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові ОСОБА_3 відмовити
повністю, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з`явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що сторони з 31
серпня 1989 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
неповнолітню дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 21 жовтня 2011
року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
стягнуто аліменти на утримання дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 26 липня 2011 року
до досягнення дитиною повноліття. Дане
рішення суду набрало законної сили 01
листопада 2011 року.

На виконання вказаного рішення 25
листопада 2011 року суд видав виконавчий
лист №2-2924.

Постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Броварського
міськрайонного управління юстиції від
21 грудня 2011 року відкрито виконавче
провадження з виконання вказаного
виконавчого листа №2-2924.

Зазначені обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась
на те, що відповідач сплачує аліменти
не в повному обсязі, внаслідок чого у
нього утворилась заборгованість за
аліментами, а тому просила стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за аліментами та пеню
за прострочення сплати аліментів у
розмірі 42 144 грн. 36 коп. за період з 26
липня 2011 року по 30 вересня 2013 року.

Згідно зі ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК
України позивач сам визначає зміст
позовних вимог, викладає обставини,
якими обґрунтовуються вимоги, а суд,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, створює необхідні
умови для всебічного і повного
дослідження обставин справи. Право
визначення підстав та предмету позову
належить виключно позивачу і суд сам за
власною ініціативою їх змінити не може.

Проте суд першої інстанції належним
чином не з'ясував характер та зміст
заявлених зазначених позовних вимог і,
задовольняючи позов, в порушення
вказаних вище вимог закону, вирішив
лише вимогу про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів, не
звернувши уваги на те, що позивачка
окрім даної вимоги про стягнення пені
за прострочення сплати аліментів,
також просила стягнути з відповідача
на свою користь заборгованість за
аліментами.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_3 про стягнення
з відповідача ОСОБА_2 на її користь
заборгованості за аліментами, колегія
суддів вважає, що дана вимога не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 187 Сімейного кодексу
України (далі - СК України), один із
батьків може подати заяву за місцем
роботи, місцем виплати пенсії,
стипендії про відрахування аліментів
на дитину з його заробітної плати,
пенсії, стипендії у розмірі та на строк,
які визначені у цій заяві.

Відповідно до положень ст. 194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред'явленню виконавчого листа до
виконання. Якщо за виконавчим листом,
пред'явленим до виконання, аліменти не
стягувалися у зв'язку з розшуком
платника аліментів або у зв'язку з його
перебуванням за кордоном, вони мають
бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до ст. 187 цього
Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду .

Вказана норма закону визначає порядок
стягнення аліментів за виконавчим
листом за минулий час та
заборгованості за аліментами, що
утворилася при їх відрахуванні за
заявою платника, поданою відповідно до
ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст. 74 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон) і відповідно
до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Таким чином, при відсутності такого
спору заборгованість стягується
державним виконавцем відповідно до
положень Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості.

По справі встановлено, що рішенням
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 21 жовтня 2011 року
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто
аліменти на утримання дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 26 липня 2011 року
до досягнення дитиною повноліття. На
виконання вказаного рішення 25
листопада 2011 року суд видав виконавчий
лист №2-2924.

При апеляційному розгляді справи
встановлено, що ОСОБА_2 сплачував
аліменти не в повному обсязі, у зв'язку
із чим станом на 01 жовтня 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі 3
723 грн. 10 коп., що підтверджується даними
довідки нарахованих та сплачених
аліментів за період з 26 липня 2011 року по
30 вересня 2013 року, складеної 03
березня 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції Федяніною Ю.В.
(а.с.160).

Отже в даному випадку аліменти на
користь позивачки вже стягнуті за
рішенням суду і повторному стягненню
не підлягають, а тому заборгованість
відповідача за аліментами підлягає
стягненню з нього у порядку,
передбаченому Законом України «Про
виконавче провадження», а не шляхом
повторного судового стягнення.

Задовольняючи вимогу ОСОБА_3 про
стягнення з ОСОБА_2 неустойки за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 42 144 грн., суд першої інстанції
виходив із даних довідки відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції від 27 вересня 2013
року, згідно з якою заборгованість
відповідача по аліментах станом на 1
вересня 2013 року складає 9 179 грн.

Однак з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з
наступного.

Статтею 196 СК України передбачено, що
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з`ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов`язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розмір нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Як вбачається з матеріалів справи,
заперечуючи проти позову та не
погоджуючись з розрахунком
заборгованості по сплаті аліментів у
розмірі 9 179 грн., відповідач посилався
на те, що позивачкою та державним
виконавцем не було враховано всіх його
фактичних проплат по аліментах, які він
здійснив за вказаний період. Крім того,
зазначив, що 24 жовтня 2013 року старшим
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції Лобко О.С. було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-2924,
згідно з якою його заборгованість по
сплаті аліментів станом на 1 жовтня 2013
року становить у розмірі 17 338 грн.

На запит апеляційного суду 03 березня 2014
року державною виконавчою службою
Броварського міськрайонного
управління юстиції був проведений
перерахунок нарахованих та сплачених
аліментів з урахуванням всіх квитанцій
та довідок з місця роботи, наданих
відповідачем за період з 26 липня 2011
року по 30 вересня 2013 року, про що було
складено довідку, з якої вбачається, що
станом на 01 жовтня 2013 року
заборгованість ОСОБА_2 по сплаті
аліментів становить 3 723 грн. 10 коп.
(а.с.160).

При цьому встановлено, що ОСОБА_2
частково сплачував аліменти, а саме,
23 серпня 2011 року у розмірі 300
грн., 02 липня 2012 року у розмірі 480 грн., 20
серпня 2012 року та 01 жовтня 2012 року у
розмірі по 500 грн., а 12 лютого 2013 року у
розмірі 700 грн.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2
сплачував аліменти повністю, а саме,
05 березня 2012 року та 11 травня
2012 року у розмірі по 480 грн., у грудні 2012
року у розмірі 1480 грн., у липні 2013 року у
розмірі 3750 грн., у серпні 2013 році у
розмірі 3250 грн. та 30 вересня 2013
року у розмірі 900 грн. (а.с.107-112, 134-138).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 допустив
заборгованість по сплаті щомісячних
сум платежів аліментів, починаючи з 26
липня 2011 року, а ОСОБА_3 у позові
просила стягнути з відповідача пеню за
прострочення сплати аліментів по 30
вересня 2013 року.

Таким чином неустойка складатиме за:

липень 2011 року - 715 грн. 32 коп. (борг 89 грн.
64 коп. Ч1%Ч798 днів);

серпень 2011 року - 1292 грн. 94 коп. (борг 163
грн. 25 коп. Ч1%Ч792 дні);

вересень 2011 року - 3525 грн. 33 коп. (борг 463
грн. 25 коп. Ч1%Ч761 день);

жовтень 2011 року - 3386 грн. 35 коп. (борг 463
грн. 25 коп. Ч1%Ч731 день);

листопад 2011 року - 3242 грн. 75 коп. (борг 463
грн. 25 коп. Ч1%Ч700 днів);

грудень 2011 року - 3103 грн. 77 коп. (борг 463
грн. 25 коп. Ч1%Ч670 днів);

січень 2012 року - 2960 грн. 16 коп. (борг 463
грн. 25 коп. Ч1%Ч 639 днів);

лютий 2012 року - 2816 грн. 56 коп. (борг 463 грн.
25 коп. Ч1%Ч608 днів);

березень 2012 року - аліменти сплачені
повністю;

квітень 2012 року - 2538 грн. 61 коп. (борг 463
грн. 25 коп. Ч1%Ч548 днів);

травень 2012 року - аліменти сплачені
повністю;

червень 2012 року - 3423 грн. 61 коп. (борг 703
грн. Ч1%Ч487 днів);

липень 2012 року - 1019 грн. 11 коп. (борг 223
грн. Ч1%Ч457 днів);

серпень 2012 року - 864 грн. 78 коп. (борг 203
грн. Ч1%Ч426 днів);

вересень 2012 року - 2776 грн. 85 коп. (борг 703
грн. Ч1%Ч395 днів);

жовтень 2012 року - 740 грн. 95 коп. (борг 203
грн. Ч1%Ч365 днів);

листопад 2012 року - 2348 грн. 02 коп. (борг 703
грн. Ч1%Ч334 дня);

грудень 2012 року - аліменти сплачені
повністю;

січень 2013 року - 2039 грн. 31 коп. (борг 747
грн. Ч1%Ч 273 дні);

лютий 2013 року - 113 грн. 74 коп. (борг 47 грн.
Ч1%Ч242 дні);

березень 2013 року - 1598 грн. 58 коп. (борг 747
грн. Ч1%Ч214 днів);

квітень 2013 року - 1367 грн. 07 коп. (борг 747
грн.Ч1%Ч183 дні);

травень 2013 року - 1142 грн. 91 коп. (борг 747
грн. Ч1%Ч153 дні);

червень 2013 року - 866 грн. 55 коп. (борг 710
грн. Ч1%Ч122 дні);

липень 2013 року - аліменти сплачені
повністю;

серпень 2013 року - аліменти сплачені
повністю;

вересень 2013 року - аліменти сплачені
повністю.

Усього сума неустойки за прострочення
сплати аліментів за період з 26 липня 2011
року по 30 вересня 2013 року складає 41 883
грн. 21 коп.

Разом з тим, враховуючи ступінь
виконання зобов'язань відповідачем зі
сплати аліментів, який вживав заходи
щодо їх сплати по мірі можливості,
оскільки не мав постійного заробітку, а
також приймаючи до уваги його
матеріальне становище, у якого
заробітна плата з червня 2013 року
складає без відрахування податків та
зборів в середньому у розмірі 3500 грн.
(а.с.123), колегія суддів вважає за
можливе відповідно до вимог ч.2 ст.196 СК
України зменшити розмір неустойки до 5
000 грн.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 неустойки за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 5000 грн.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст.213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позову ОСОБА_3
частково з наведених вище підстав.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

Якщо суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат (ч.5 ст.88 ЦПК України).

Оскільки колегія суддів ухвалює нове
рішення і частково задовольняє позов
ОСОБА_3, яка звільнена від сплати
судового збору, тому з відповідача
підлягають стягненню в дохід держави
судові витрати пропорційно до
задоволеної частини вимог у розмірі
49 грн. 94 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 07 листопада
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за аліментами та
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
неустойку за прострочення сплати
аліментів у розмірі 5 000 (п'ять тисяч)
грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 49 грн. 94 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді