Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Батченко Д.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 02.03.2010 року у
справі № 92/10,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського
районного суду м. Києва із завою про
скасування рішення Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 02.03.2010 р. у
справі № 92/10.

Вимоги мотивує тим, що про вказане
рішення, яке винесене третейським
суддею Мороз А.А., дізналася із поданої
АКБ «Укрсоцбанк» заяви до неї,
попередньо до відома її не ставили про
те, що третейським судом розглядається
справа, позовної заяви вона не
отримувала, чим була позбавлена права
на захист своїх інтересів і майнових
прав, подати відзив та зустрічний
позов. Рішення третейського суду на
свій запит від 02.09.2013 року отримала лише
09.09.2013 року, тому просить поновити строк
на подання заяви про скасування
рішення третейського суду. Суд був
проведений таємно від неї, тому, як
сторона по справі, вона була позбавлена
права на юридичний захист, заявити
відвід судді.

Зазначає, що третейська угода між нею
та АКБ «Укрсоцбанк», як окремий
документ, не складалась. Також
третейським судом не враховано, що у
позовній заяві та доданих до неї
документах міститься банківська
таємниця, яку має зберігати банк, як і
таємницю банківських рахунків, тому
такі справи заборонено передавати на
розгляд третейським судам. У зв»язку з
цим третейський суд не мав права
розглядати справи за позовними заявами
при наявності не розкритої районним
судом банківської таємниці.
Проігноровано вимоги щодо
змагальності та гласності судового
процесу.

В судове засідання заявниця та
представник ПАТ «Укрсоцбанк» не
з»явилися, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили. У зв»язку з цим суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутності сторін, оскільки
відповідно до положень ч. 2 ст. 389-4 ЦПК
України, неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає судовому
розгляду заяви про скасування рішення
третейського суду.

Представником ПАТ «Укрсоцбанк» Ганага
А.С. були подані заперечення на заяву
ОСОБА_1 з проханням відмовити у її
задоволенні, посилаючись на
безпідставність вимог (а.с. 35-38).

Суд, дослідивши матеріали даної справи,
встановив наступне.

ОСОБА_1 31.10.2013 року подана заява до
Дніпровського районного суду м. Києва
про скасування рішення третейського
суду, про що свідчить поштовий штемпель
на конверті. При цьому заявниця вказує,
що копію оспорюваного рішення
третейського суду вона отримала 09.09.2013
року, на підтвердження чого надала
копію запиту голові Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків про направлення
копії рішення суду (а.с. 8). За викладених
обставин суд вважає за можливе
задовольнити клопотання ОСОБА_1 про
поновлення встановленого законом
процесуального строку звернення до
суду.

Заявниця просить скасувати рішення
третейського суду посилаючись на те, що
про розгляд справи третейським судом
її не повідомляли, третейська угода між
нею та АКБ «Укрсоцбанк», як окремий
документ, не складався та справа у якій
прийняте рішення відповідно до п. 7) ч. 1
ст. 6 Закону України «Про третейські
суди» не підвідомча третейському суду,
оскільки підлягає розгляду виключно
судом загальної юрисдикції, так як у
справі АКБ «Укрсоцбанк» розкрито
банківську таємницю, яку містять
матеріали кредитного договору, при
цьому в обґрунтування також наводить
норми ст. ст. 287, 288, 235 ч. 5 ЦПК України.

Вказані норми Цивільного
процесуального кодексу України
регулюють порядок розгляду судом справ
про розкриття банками інформації, яка
містить банківську таємницю щодо
юридичних та фізичних осіб, які
вирішуються в порядку окремого
провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 235 ЦПК
України, справи окремого провадження
не можуть бути передані на розгляд
третейського суду.

Проте предметом розгляду справи в
третейському суді було стягнення
кредитної заборгованості у зв»язку з
невиконанням відповідачкою взятих на
себе зобов»язань за укладеним
кредитним договором.

Статтею 6 Закону України «Про
третейські суди» визначено категорії
справ, які не підвідомчі третейському
суду, перелік яких не містить заборони
розгляду третейським судом справ про
стягнення заборгованості за
договорами кредиту.

Підстави для скасування рішення
третейського суду наведені у ст. 389-5 ЦПК
України, перелік який є вичерпним.

Беручи до уваги обґрунтування заяви,
ОСОБА_1 просить скасувати рішення
третейського суду, відповідно п. 1 ст.
389-5 ЦПК України, яким визначено, що
рішення третейського суду може бути
скасовано у разі якщо: справа, в якій
прийнято рішення третейського суду,
не підвідомча третейському суду
відповідно до закону.

Згідно матеріалів справи, Постійно
діючим третейським судом при Асоціації
українських банків у складі
третейського судді Мороз О.А. 02 березня
2010 року у справі № 92/10 постановлене
рішення, яким позов
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
договором кредиту задоволено частково.
Даним рішенням стягнуто з відповідачки
на користь позивача заборгованість в
сумі 660 395 грн. 30 коп. та витрати,
пов»язані з вирішенням справи
третейським судом у розмірі 7 003 грн. 95
коп. Справа розглядалась Постійно
діючим третейським судом при Асоціації
українських банків за адресою м. Київ,
вул. М.Раскової, 15.

Судом встановлено, що рішення
третейського суду постановлене на
підставі укладеного між АКБ СР
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 договору
кредиту від 29.12.2007 року № 200/03-7,
предметом якого є надання позичальнику
грошових коштів в сумі 74 200 дол. США зі
сплатою 13,5 % річних з кінцевим строком
повернення до 28.12.2014 р.

Обґрунтування заявницею вимог з
посиланням на те, що справа не
підвідомча третейському суду суд до
уваги взяти не може, оскільки між
сторонами виникли договірні відносини,
які регулюються нормами Цивільного
кодексу України. При цьому позов АКБ СР
«Укрсоцбанк» до Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків був поданий до
відповідачки, як позичальника, з
приводу невиконання ОСОБА_1
зобов»язань за укладеним договором
кредиту.

З огляду на вищевказане положення ст. 6
Закону України «Про третейські суди», а
також беручи до уваги зміст заявлених
вимог, предмет спору та ухвалене
третейським судом рішення за позовом
АКБ СР «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, суд вважає,
що дана справа підвідомча третейському
суду, оскільки рішення прийнято у
спорі, який безпосередньо стосується
невиконання договірних зобов»язань
зобов»язальною стороною, які виникли
на підставі укладеного між позивачем і
відповідачкою правочину, що не є
розкриттям банківської таємниці.

Заявниця також просить скасувати
рішення третейського суду з тих
підстав, що про розгляд справи у
Постійно діючому третейському суді при
Асоціації українських банків вона
повідомлена не була.

Однак, дані вимоги також не ґрунтуються
на нормах закону, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України
«Про третейські суди», учасниками
третейського розгляду є сторони та їх
представники.

Позивачем у третейській справі є АКБ СР
«Укрсоцбанк», відповідачкою - ОСОБА_1

Отже, підстави скасування рішення
третейського суду у зв»язку з тим, що
третейський суд вирішив питання про
права та обов»язки осіб, які не були
залучені у справі також відсутні,
оскільки заявниця за процесуальним
статусом є відповідачем у справі.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
третейські суди», юридичні таабо
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього закону.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про
третейські суди», третейська угода
може бути укладена у вигляді
третейського застереження в договорі,
контракті або у вигляді окремої
письмової угоди. Третейська угода
укладається у письмовій формі.
Третейська угода вважається
укладеною, якщо вона підписана
сторонами чи укладена шляхом обміну
листами, повідомленнями по телетайпу,
телеграфу або з використанням
засобів електронного чи іншого
зв'язку, що забезпечує фіксацію
такої угоди, або шляхом направлення
відзиву на позов, в якому одна із
сторін підтверджує наявність угоди, а
інша сторона проти цього не заперечує.

Третейське застереження міститься в
пункті 6.2 вищезазначеного договору
кредиту, згідно якого у випадку
неможливості вирішення спору шляхом
переговорів, сторони, керуючись ст. 5
Закону України «Про третейські суди»,
домовляються про те, що спір
розглядається одноособово третейським
суддею Мороз Оленою Анатоліївною
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків, що
знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул.
М.Раскової, 15, у випадку неможливості
розгляду спору вказаним третейським
суддею спір розглядається третейським
суддею Ярошовцем Василем
Миколайовичем або Білоконем Юрієм
Миколайовичем у порядку черговості,
вказаному у даному пункті. У разі, якщо
спір не може бути розглянутий
зазначеними у даному пункті суддями,
суддя призначається головою Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків у
відповідності до чинного регламенту
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків.

Відповідно до ст. ст. 2, 12 Закону України
„Про третейські суди", третейський суд,
як недержавний орган, має повноваження
вирішення спорів лише тих сторін, якими
укладено угоду про передачу спору на
розгляд третейського суду.

Статтею 14 вказаного Закону передбачено
право сторін вільно призначати чи
обирати третейський суд та
третейських суддів.

Отже, така угода сторонами була
укладена і склад третейського суду між
позивачем та відповідачкою у
третейській справі був обраний, справа
розглядалась третейським суддею Мороз
О.А., яка зазначена в третейській угоді.
Також при розгляді даної справи на
надано доказів щодо визнання
третейської угоди недійсною.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що заява ОСОБА_1 не знайшла
свого підтвердження в судовому
засіданні, а тому задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 72, 73, 389-1, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання
заяви про скасування рішення
третейського суду.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків від 02 березня 2010
року у справі № 92/10 за позовом
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
договором кредиту відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом п»яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п»яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя