Справа № 2-244/12 Головуючий у І
інстанції Корнієнко С.В.Провадження №
22-ц/780/2026/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 40
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Малорода О.І., Верланова С.М.

при секретарі: Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 23 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення, встановлення порядку
користування житлом та усунення
перешкод в користуванні нерухомістю, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В липні 2011 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
вселити його у квартиру, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
встановити порядок користування
вказаним житловим приміщенням,
виділивши йому житлову кімнату площею
22,2 кв.м., підсобні приміщення (коридор,
туалет, кухню, ванну кімнату) залишити у
спільному користуванні, зобов'язати
відповідачку не чинити йому перешкод у
здійсненні права користування
виділеною йому кімнатою та підсобними
приміщеннями.

Свій позов обґрунтовував тим, що згідно
свідоцтва про право власності на
квартиру (реєстраційного посвідчення
МБТІ) він є співвласником квартири, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Після
розірвання шлюбу в жовтні 2010 року
інший співвласник ОСОБА_2 змінила
замок від вхідних дверей і перешкоджає
йому користуватися його власністю, не
бажає добровільно виділити йому
частину житлового приміщення, в якому
зареєстрований він та відповідачка.
Внаслідок створених відповідачкою
перешкод він позбавлений
охоронюваного законом права на
користування житловим приміщенням.

ОСОБА_2 звернулась із зустрічним
позовом і просила відповідно до
варіантів експертизи виділити їй в
натурі 12 частину вказаної
квартириНОМЕР_1, яка являється 14
частиною будинку по АДРЕСА_1,
обґрунтовуючи заявлені вимоги тим,
що ОСОБА_1 в добровільному порядку не
погоджується поділити будинок в
натурі, чим порушує її права як
співвласника.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2014 року зустрічний позов
ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2014 року позов
ОСОБА_1задоволено частково. Виділено
ОСОБА_1 в користування житлову кімнату
№ 1-2, площею 22,2 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_2 в користування
житлові кімнати № 1-3, площею 13,6 кв.м. та
№ 1-7, площею 8,3 кв.м.

Залишено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в загальному
користуванні - коридор № 1-1, площею 2,4
кв.м., ванну кімнату № 1-4, площею 3,10 кв.м.,
санвузол №1-2, площею 1,2 кв.м., кухню № 1-6,
площею 8,1 кв.м., стінну шафу № 1-8, площею
0,40 кв.м., коридор № 1-9, площею 7,10 кв.м.,
стінну шафу № 1-10, площею 0,540 кв.м., сходи
(в підвал) №1, площею 5,00 кв.м. у вказаній
квартирі.

В решті позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить змінити рішення та
задовольнити його позовні вимоги в
частині усунення перешкод у
користуванні житлом та вселення в
спірну квартиру, посилаючись на
неповноту встановлених обставин
справи, неправильність висновків суду
в частині оцінки доказів.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині усунення перешкод в
користуванні житлом та вселення до
нього, суд першої інстанції виходив з
того, що в судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження доводи
позивача про вчинення йому
відповідачкою перешкод у користуванні
спірним будинком.

З такими висновками погоджується і
судова колегія, так як вони
відповідають обставинам справи і
узгоджуються із вимогами закону.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
передбачених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ст.155 ЖК УРСР жилі будинки
(квартири), що є в приватній
власності громадян, не може бути в
них вилучено, власника не може бути
позбавлено права користування жилим
будинком (квартирою), крім випадків,
установлених законодавством Союзу
РСР і Української РСР.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідно до рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 11.04.2011 року, яке
у встановленому законом порядку
набрало законної сили, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 є співвласниками (в рівних
частинах по 12 частині за кожним )
квартириАДРЕСА_1.

Зазначені частки будинку, що належать
позивачу і відповідачу на праві
спільної часткової власності, на час
вирішення спору не виділені
співвласникам в натурі.

Згідно технічного паспорту квартира
НОМЕР_1 є 14 частиною житлового
будинку та складається з житлових
кімнат № 1-2, площею 22,2 кв.м., № 1-3, площею
13,6 кв.м., та №1-7, площею 8,3 кв.м.,
коридору № 1-1, площею 2,4 кв.м., ванної
кімнати № 1-4, площею 3,10 кв.м., санвузлі
№1-2, площею 1,2 кв.м., кухні № 1-6, площею 8,1
кв.м., стінної шафи № 1-8, площею 0,40 кв.м.,
коридору № 1-9, площею 7,10 кв.м., стінної
шафи № 1-10, площею 0,540 кв.м., сходи (в
підвал) №1, площею 5,00 кв.м.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України
кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ч.1 ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Встановивши вказані обставини справи,
з врахуванням вимог закону, суд на
передбачених законом підставах
виділив кожній із сторін належні їм
12 частини квартири в натурі.

Відповідають вимогам закону висновки
суду щодо відсутності правових
підстав задоволення позову в частині
вимог про вселення та усунення
перешкод в користуванні власністю,
оскільки ці вимоги позивачем
відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України не
доведені.

Наявний в матеріалах справи лист
Васильківського міського відділу
внутрішніх справі від 25.11.2011 року не
є належним доказом вчинення ОСОБА_2
перешкод в користуванні позивачем
належною йому 12 частиною квартири.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_2
змінила замок на вхідних дверях
квартири також не доведені.

Оглянуті в суді апеляційної
інстанції заяви ОСОБА_1 до
начальника Васильківського МВ ГУ МВС
України в Київській області щодо
прийняття мір до ОСОБА_2 від 16.01.2013
року та від 12.03.2014 року та
лист-відповідь Васильківського
міського відділу внутрішніх справі
від 13.02.2013 року також не можна
визнати належними доказами вчинення
відповідачем перешкод позивачу в
користуванні належною йому 12 частиною
квартири.

Позивач не довів свого позову в
частині вимог про вселення та
усунення перешкод в користуванні
майном, що є його обов'язком
відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і передбачених законом підстав
для його скасування при
апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що
суд не взяв до уваги письмову
довідку Васильківського МВ ГУ МВС
України в Київській області, яка на
думку апелянта свідчить про те, що
відповідачку попереджено про
недопустимість створення перешкод в
користуванні житлом є
необґрунтованими і спростовуються
змістом листа Васильківського
міського відділу внутрішніх справі
від 25.11.2011 року на адресу ОСОБА_1

У вказаному листі зазначено що заява
позивача розглянута 25.11.2011 року і в
порушенні кримінальної справи за
ст.296 КК України - хуліганство по
факту, вказаному в ній відмовлено на
підставі п.2 ст.6КПК України (за
відсутністю складу злочину). ОСОБА_2
винесено офіційне застереження.
Роз'яснено право звернення до суду з
приводу розподілу майна та його
користування. (а.с.29).

Вказаний письмовий доказ не є
належним доказом вчинення ОСОБА_2
перешкод в користуванні позивачем
належною йому 12 частиною квартири.

Інші доводи апеляційної скарги на
неповноту встановлених обставин
справи, неправильність висновків суду
в частині оцінки доказів не
заслуговують на увагу і не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: