У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Перечинського районного суду від 13 червня 2014 року, прийнятою за заявою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції про зміну способу виконання рішення суду ,-

в с т а н о в и л а :

Головний державний виконавець відділу ДВС Перечинського районного управління юстиції Вогар В.В. звернулась до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду шляхом реалізації 1/2 ч. житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 без надання дозволу органу опіки та піклування на реалізацію цієї частини будинку.

Заява мотивована тим, що на виконанні знаходиться виконавчий лист, по якому з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 стягнуто 373 507.45 грн. Заявником здійснено всі необхідні дії по виконанню виконавчого листа: виявлено та реалізовано автомобіль, який знаходився у заставі «Укргазбанку», перевірено наявність рахунків та встановлено, що таких немає, проведено опис майна - предметів домашнього вжитку - боржника, визначено його частку в зазначеному будинку. У зв'язку з тим, що в будинку проживає двоє малолітніх дітей боржника, державний виконавець звернувся з відповідним проханням до органу опіки та піклування про надання згоди на реалізацію половини будинку, належної боржнику в чому йому було відмовлено. Тому він звернувся до суду із вказаною заявою.

Ухвалою суду заява державного виконавця задоволена.

ОСОБА_2 оскаржив цю ухвалу, просив її скасувати і відмовити у задоволенні заяви державного виконавця.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом першої інстанції норм процесуального законодавства.

В судовому засіданні представники апелянта скаргу з наведених підстав підтримали.

Державний виконавець вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження неврахування судом першої інстанції того, що боржник є працевлаштованим, отримує дохід за який можливо погасити суму, яка підлягає стягненню по рішенню суду; не враховано, що рішення суду частково виконано; відсутній реальний розподіл будинку; до участі у справі не було залучено орган опіки та піклування, а також його дружину ОСОБА_2, право власності на ? ч. будинку не підтверджено.

Однак ці доводи не можуть бути прийняті до уваги.

Як встановлено, на виконанні в ДВС знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 373 507,45 грн. Виконавче провадження було відкрито 24 листопада 2011 року і з цього часу до часу звернення державного виконавця до суду із заявою про зміну способу виконання рішення - 15 травня 2014 р - боржником погашено лише 19 227 грн, з який 18 тис. грн. виручено від реалізації автомобіля. Порівняно з належною до оплати суми погашена сума не свідчить про добровільне погашення належної до сплати суми. Зазначене свідчить, що боржником в добровільному порядку виконання рішення суду не здійснюється. Тому державним виконавцем здійснювались всі необхідні дії по виконанню рішення суду з дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», в тому числі здійснювались дії по реалізації майна, належного боржнику: відбулось звернення державного виконавця до суду про визначення частки боржника в зазначеному будинку, до органу опіки та піклування про надання згоди на реалізацію цієї частини будинку у зв'язку з проживанням в ньому двох неповнолітніх дітей боржника, а після негативного вирішення цього питання - до суду із заявою, яка є предметом теперішнього судового розгляду.

Не залучення до участі у справі органу опіки та піклування в достатній мірі аргументовано в оскаржуваній ухвалі і участь цього органу не є обов'язковим по даній категорії справ, оскільки саме відома позиція органу опіки та піклування - відмова у наданні згоди на реалізацію половини будинку - слугувала підставою для звернення до суду із заявою про реалізацію майна боржника.

Дружина боржника також не повинна залучатись до участі в даній справі, оскільки дане питання стосується особистого майна боржника, до якого не має відношення його дружина, майно якої також визначено рішенням суду та визначено її частку - 1/2 ч. зазначеного будинку, де і будуть проживати діти боржника.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,312,314 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Перечинського районного суду від 13 червня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :