У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Закропивного О.В.,

Лесько А.О.,
Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради, Полтавської
міської ради, товариства з обмеженою
відповідальністю «Союз», ОСОБА_4,
госпрозрахункової
житлово-експлуатаційної дільниці №1 м.
Полтави про визнання права власності
на об'єкт самочинного перепланування
та перепрофілювання; за зустрічним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Союз» до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження
нерухомим майном за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Полтавської області від 3 червня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із указаним позовом, у якому
просив визнати за ним право власності
на нежитлові приміщення в житловому
будинку під літ. «А-4» як окремий об'єкт
нерухомого майна загальною площею 35,6
кв. м, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1 і зобов'язати приватне
підприємство «Полтавське бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» зареєструвати за ним
право власності на зазначене
приміщення.

У лютому 2010 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Союз» (далі ТОВ
«Союз») звернулося до суду із
зустрічним позовом, у якому просило
усунути перешкоди у користуванні та
розпорядженні нерухомим майном,
зобов'язавши ОСОБА_3 привести фасад
будівлі АДРЕСА_1 в стан, який існував до
початку здійснення ним будівельних
робіт, шляхом закладання облаштованого
входу до квартири АДРЕСА_1 у
відповідності до технічної
документації.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 24 травня 2012 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 та
зустрічного позову ТОВ «Союз»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 8 серпня 2012
року рішення місцевого суду в частині
відмови ОСОБА_3 у задоволенні його
позову скасовано і ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_3 з інших підстав. В решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 лютого 2013 року
рішення апеляційного суду Полтавської
області від 8 серпня 2012 року в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову ТОВ «Союз» скасовано, справу в
цій частині передано на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 3 червня 2013
року рішення місцевого суду в частині
відмови ТОВ «Союз» у задоволенні
зустрічного позову скасовано.
Зустрічний позов ТОВ «Союз»
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути
перешкоди ТОВ «Союз» у здійсненні
права користування та розпорядження
нерухомим майном, зобов'язано ОСОБА_3
привести фасад будівлі АДРЕСА_1 у стан,
що існував до початку здійснення ним
будівельних робіт, шляхом закладання
облаштованого ним входу до квартири
АДРЕСА_1 у відповідності до технічної
документації будинку.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати вказане судове
рішення та залишити в силі рішення
місцевого суду в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову ТОВ
«Союз».

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови ТОВ «Союз»
у задоволенні зустрічних вимог та
ухвалюючи нове рішення про
зобов'язання ОСОБА_3 усунути перешкоди
ТОВ «Союз» у здійсненні права
користування та розпорядження
нерухомим майном, шляхом приведення
фасаду будівлі у стан що існував до
початку здійснення ним будівельних
робіт, апеляційний суд виходив із того,
що перед проведенням будівельних робіт
ОСОБА_3 не проводилось, у встановленому
законом порядку, технічне обстеження
конструкцій будинку за несучою
здатністю, стійкістю, тріщиностійкістю
і деформативністю всіх несущих
конструкцій. Обставини, встановлені
судовим рішенням, яке ухвалено пізніше
ніж оскаржуване рішення суду першої
інстанції та зміна власника спірного
приміщення після його ухвалення не
змінює і не виключає правових підстав
для задоволення позову ТОВ «Союз».

Проте погодитися з таким висновком
суду не можна.

Установлено, що 23 січня 2006 року
Головним управлінням з питань
житлово-комунального обслуговування
населення видано свідоцтво про право
власності на житло, яким посвідчено, що
квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3

ТОВ «Союз» є власником 1/20 частини
нежитлового приміщення магазину в
житловому будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу від 20 жовтня 1998 року.

24 січня 2007 року між виконавчим
комітетом Полтавської міської ради та
ТОВ «Союз» укладено договір оренди
земельної ділянки для експлуатації та
обслуговування магазину за указаною
адресою з терміном дії з 27 грудня 2006
року по 27 грудня 2009 року, з
пролонгацією.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 1 лютого 2013 року, що
набрало законної сили 12 лютого 2013 року,
встановлено, що реконструкція квартири
АДРЕСА_1 під магазин промислових
товарів у будинку АДРЕСА_1 здійснена
відповідно до вимог чинного
законодавства та визнано за ОСОБА_3
право власності на нежитлове
приміщення в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1, як окремий об'єкт
нерухомого майна, що розташований на
першому поверсі житлового будинку.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд, у порушення вимог ст.
212 ЦПК України, скасовуючи рішення суду
першої інстанції в частині відмови ТОВ
«Союз» у задоволенні позову,
вищезазначених вимог закону до уваги
не прийняв, дав невірну оцінку наданим
доказам у їх сукупності та дійшов
передчасного висновку про те, що
рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 1 лютого 2013 року, яким
визнано за ОСОБА_3 право власності на
нежитлове приміщення не виключає та не
змінює правових підстав для
задоволення позову ТОВ «Союз».

Залишив поза увагою, що рішення суду
від 1 лютого 2013 року набрало законної
сили. Судом встановлено, що
реконструкція квартири № 34 у нежитлове
приміщення в будинку АДРЕСА_1 здійснена
з дотриманням порядку визначеному
чинним законодавством та визнано за
ОСОБА_3 право власності на дане
нежитлове приміщення.

Крім того, з матеріалів справи
убачається, що 26 березня 2013 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Апеляційний суд при ухваленні рішення
про зобов'язання ОСОБА_3 усунути
перешкоди ТОВ «Союз» у здійсненні ним
права користування та розпорядженням
належним йому майном, не звернув уваги
на те, що власником нежитлового
приміщення став ОСОБА_5

Відповідних правових висновків з цього
приводу не зробив, та залишив поза
увагою, що увалюючи рішення,
апеляційним судом вирішено питання про
права та законні інтереси іншої особи,
без залучення її до участі у справі.

Відповідно до вимог ст. 37 ЦПК України у
разі смерті фізичної особи, припинення
юридичної особи, зміни кредитора чи
боржника у зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, суд залучає до
участі у справі правонаступника
відповідної сторони або третьої особи
на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з вимогами чинного
законодавства заміна осіб в окремих
зобов'язаннях через волевиявлення
сторін або вказівку закону є частковим
правонаступництвом (сингулярне
правонаступництво), оскільки не
передбачає переходу всієї сукупності
прав та обов'язків до правонаступника,
однак є різновидом правонаступництва
та можливе на будь-якій стадії процесу.

Оскільки після ухвалення місцевим
судом рішення укладено договір
купівлі-продажу та змінено власника
майна, то з урахуванням вимог про
сингулярне (часткове)
правонаступництво, апеляційний суд
повинен був залучити нового власника
нежитлового приміщення ОСОБА_5 до
участі у справі як правонаступника
ОСОБА_3

Таким чином, апеляційний суд у
порушення вимог ст. ст. 37, 212 - 214, 316 ЦПК
України на зазначені вимоги закону
уваги не звернув та, встановивши нові
факти, не здійснив процесуальне
(сингулярне) правонаступництво та не
залучив до участі у справі нового
власника нежитлового приміщення
ОСОБА_5

За таких обставин рішення апеляційного
суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338
ЦПК України є підставою для його
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської
області від 3 червня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В.
Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська