Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/214/14
Головуючий у 1-й інстанції: Сінєльнік
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Заводського районного суду м.Запоріжжя
від 15 листопада 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» про зменшення
розміру заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА :

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі -
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 35963 грн. 99 коп., обґрунтовуючи
вимоги тим, що 25.10.2006 року між сторонами
був укладений кредитний договір № б/н,
та відповідач отримав кредит у розмірі
5000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. У зв'язку
з порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 31.08.2013
року має заборгованість у сумі 35963 грн.
99 коп. (а.с.3-4). Просив стягнути вказану
заборгованість та судові витрати.

ОСОБА_3 пред'явив зустрічний позов до
ПАТ КБ «ПриватБанк» про зменшення
розміру заборгованості за кредитним
договором, в якому зазначив, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» відповідно до умов
кредитного договору призначив
необґрунтовано завищену процентну
ставку 36% на рік, при цьому банк порушив
принцип пропорційності
відповідальності за порушення
кредитних зобов'язань, оскільки в
договорі встановлена велика сума
компенсації, банк також порушив права
споживача, оскільки не надав повну
інформацію щодо умов кредиту, тому
просив зменшити розмір заборгованості
на суму 27743,25 грн. (а.с.30-32).

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк»
Суберляк Д.В. в судовому засіданні
позов підтримав на підставах,
викладених у позовній заяві, та
пояснив, що позовна давність не минула,
оскільки згідно п.9.12 Умов та правил
надання банківських правил договір діє
по теперішній час, отже строк виконання
зобов'язань не сплив, а тому в силу ч.5
ст.261 ЦК України перебіг позовної
давності не розпочався. Представник
банку також пояснив, що останній платіж
відповідачем був здійснений 15.08.2008р.,
строк погашення кредиту згідно Умов
надання банківських послуг становить 30
днів, отже 15.09.2008р. були порушені права
банку, і в цей же день у банку виникло
право на звернення до суду, але на
теперішній час строк позовної давності
не сплив, оскільки договір не розірвано
по сьогоднішній день. Зустрічний позов
не визнав та просив у його задоволені
відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що він
дійсно отримував кредит, але останній
платіж у зв'язку із скрутним фінансовим
станом був здійснений ним 15.08.2008р.,
строк погашення кредиту 30 днів, отже
15.09.2008р. були порушені права банку, і в
цей же день у банку виникло право на
звернення до суду, а на теперішній час
сплив строк позовної давності, тому в
позові слід відмовити, та надав суду
заяву з вимогою про застосування
строку позовної давності (а.с.63).
Представник відповідача Богдан С.І.
надав суду аналогічні пояснення.

Рішенням Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 15 листопада 2013 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк»
про зменшення розміру заборгованості
за кредитним договором - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, просить рішення
суду змінити, скасувати його в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
Банку та ухвалити нове рішення, яким
позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити
в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню у зв'язку із
наступним.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є неповне з"ясування судом
обставин, що мають значення для справи.

Відмовляючи у повному задоволені
позову Банку, суд помилково виходив з
того, що для заявлення позовних вимог
Банку сплив строк позовної давності їх
пред'явлення.

За змістом ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повного і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону
оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як «строк
дії договору», так і «строк (термін)
виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК
України). Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін)
виконання якого визначений вказівкою
на подію, яка неминуче має настати,
підлягає виконанню з настанням цієї
події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Встановлено, що 25 жовтня 2006 року
Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 5 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% річних на залишок
заборгованості (а.с.8).

При оформленні кредитної картки
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами і правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку, що підтверджується його
підписом на заяві про видачу кредиту
(а.с.6 зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

В заяві про відкриття
банківського рахунку і отримання
кредитної картки відповідачка
зазначила про свою згоду з тим, що
вказана заява разом з Умовами надання
споживчого кредиту, Правилами
користування кредитною карткою і
Тарифами складають договір, укладений
між ним і банком про надання
банківських послуг (а.с.8).

Умовами і правилами надання
банківських послуг передбачено, що для
надання послуг Банк відкриває клієнту
картковий рахунок, його вид і строк дії
визначений в заяві і в пам'ятці клієнта,
підписанням якої клієнт і Банк
укладають договір про надання
банківських послуг. Датою укладання
договору являється дата відкриття
рахунку, зазначена в розділі "відмітки
Банку. Договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк. Погашення кредиту здійснюється
шляхом поповнення рахунку готівкою або
у безготівковому порядку. Строки і
порядок погашення кредиту (кредитного
ліміту, кредитної лінії) по платіжним
карткам з встановленим мінімальним
обов'язковим платежем наведений у
Пам'ятці клієнта, яка являється
невід'ємною частиною договору. Платіж
включає плату за користування
кредитом, передбачену Тарифами, і
частку заборгованості по Кредиту. При
порушенні строків платежів
позичальник зобов'язаний сплатити
штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми
позову. (п.п.3.1; 3.2; 5.2; 5.3; 8.6; 9.12 Умов і
правил надання банківських послуг:
а.с.8-11).

Пам'яткою клієнта і Тарифами на
обслуговування продуктового
ряду«універсальна» передбачено
щомісячне погашення заборгованості по
кредиту, процентам і комісіям
(мінімальний платіж), розмір якого
складає 7% від залишку заборгованості
на кінець звітного періоду, але не
менше 50 грн.

На порушення умов договору
позичальник взяті на себе зобов'язання
виконував неналежним чином,
передбачені умовами договору платежі
вносив частково, у зв'язку із чим станом
на 31 серпня 2013 року має заборгованість
в загальній сумі 35963,99 грн., із яких: 8220,74
грн. - заборгованість за кредитом; 25564,49
грн. - заборгованість по процентам за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина); 1688,76 грн., -
штраф (процентна складова) (а.с.5-7).

У задоволенні нарахованої Банком
суми заборгованості оскаржуваним
рішенням відмовлено.

Проте, вирішуючи спір, суд першої
інстанції не дотримався вимог ст. 256 ЦК
України.

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору -
протягом 12 місяців з моменту його
підписання, а якщо протягом цього
строку ні одна із сторін не проінформує
другу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на той же строк (п.9.12 Умов
і правил), так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів - до кінця місяця, наступного
за звітним (див. тарифи на
обслуговування).

Таким чином, пам'яткою клієнта та
тарифами на обслуговування, які є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку
дії договору сторони встановили і
строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного
щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3
ст. 254 ЦК України спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, ОСОБА_3
отримав кредитні кошти 25 жовтня 2006
року, щомісячні зобов'язання з
погашення кредиту виконував
неналежним чином, останній платіж ним
був здійснений 15.08.2008 року, у той час як
з вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся 17 вересня 2013 року, включивши
до позовних вимог як всю заборговану
суму, так і майбутні платежі.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей
конкретних правовідносин початок
перебігу позовної давності пов'язаний
з певними юридичними фактами та їх
оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК
України).

У зобов'язаннях, в яких строк
виконання не встановлено або визначено
моментом вимоги кредитора, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу
позовної давності пов'язується не
стільки зі строком дії (припинення дії)
договору, як з певними моментами
(фактами), які свідчать про порушення
прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

У даній справі судом встановлено,
що згідно з умовами кредитного
договору (п.5.2, 5.3 Умов і правил, Тарифи і
Пам'ятка) позичальник зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту
частинами (щомісячними платежами) в
розмірі 7% залишку заборгованості на
кінець звітного періоду, але не менше 50
грн. до кінця місяця, наступного за
звітним , а також встановлено
відповідальність за порушення графіку
повернення кредиту та процентів за
користування ним.

Оскільки умовами договору
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту і процентів
повинно здійснюватись позичальником
частинами кожного місяця, наступного
за місяцем, в рахунок якого вносяться
кошти, початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

У зв'язку з наведеним висновок
суду про те, що у задоволенні позовних
вимог слід відмовити у зв'язку із
спливом позовної давності, що є
самостійною підставою для відмови у
позові, ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконного
рішення.

Отже, аналізуючи умови договору
сторін та зміст зазначених правових
норм, слід дійти висновку про те, що у
випадку неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, позовна давність за
вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року у справі №6-116 цс13.

За таких обставин, з висновком
суду про необґрунтованість заяви
представника відповідача про
застосування позовної давності не
можна погодитись, оскільки він
ґрунтується на неправильному
застосуванні норми матеріального
права.

Таким чином, аналізуючи норми ст.
ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти
висновку про те, що у разі порушення
боржником строків сплати чергових
платежів, передбачених договором,
відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України
кредитор протягом всього часу - до
закінчення строку виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики, що підлягає сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

Із наданого Банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
вбачається, що останній платіж
відповідач здійснив 15 серпня 2008 року. З
відповідним позовом до суду Банк
звернувся 17 вересні 2013 року.
Заперечуючи проти позову, відповідач
просив, у тому числі про застосування
строків позовної давності (а.с.63).
Зважаючи на те, що умовами кредитного
договору передбачений обов'язок
позичальника щомісячно погашати
кредит і відсотки у розмірі 7% від
залишку кредиту, з урахуванням
положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України на
користь кредитора підлягає стягненню
та частина позики, що підлягала сплаті
разом з нарахованими процентами, а
також несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного із цих платежів.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за
кредитним договором відповідачем та з
урахуванням заяви про застосування
строку позовної давності на
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості за кредитом, стягненню
з ОСОБА_3 на користь Банку підлягає
заборгованість за період з 17.09.2010 р. по
31.08.2013 р., яка підтверджується
розрахунком банку у розмірі - 20 865 грн. 56
коп., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 2735
грн. 23 коп.;

- заборгованості за відсотками -
16660 грн. 54 коп.;

- штрафу (фіксована частина) - 500,00
грн.;

- штрафу (процентна складова) - 969
грн.79 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
- про стягнення сум, що підлягали сплаті
боржником до 30.09.2010 року Банку слід
відмовити за пропуском строку позовної
давності

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Згідно зі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 208 грн. 66 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309,314,316,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду
м.Запоріжжя від 15 листопада 2013 року у
цій справі в частині відмови у
задоволенні первісного позову ПАТ КБ
»ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
скасувати і в цій частині ухвалити нове
рішення.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
за період з 17 вересня 2010 року по 31
серпня 2013 року в загальній сумі 20 865
грн. 56 коп., яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 2735
грн. 23 коп.;

- заборгованості за відсотками -
16660 грн. 54 коп.;

- штрафу (фіксована частина) - 500,00
грн.;

- штрафу (процентна складова) - 969
грн.79 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» судовий
збір у розмірі 208 грн. 66 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «Приватбанк»
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: