Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 лютого 2014 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого судді
Коробенка С.В.

при секретарі Бабій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Завод «Ленінська Кузня», третя особа
Дочірнє підприємство
«Житлово-експлуатаційна контора-ЛК»
про визнання права користування
житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом в
серпні 2013 року і просить визнати за нею
право користування кімнатою АДРЕСА_1, а
також просить зобов'язати Відповідача
надати дозвіл на реєстрацію її за
вказаною адресою.

Свої вимоги Позивач мотивує наступним.

ОСОБА_1 зазначає, що з дня свого
народження, тобто з 1990 року, вона
проживає у кімнаті АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що зазначене
приміщення було надане її батькам на
підставі ордеру у 1985 році як
працівникам заводу «Ленінська Кузня».

Посилаючись на ст. 65 ЖК України, Позивач
вказує, що на її вселення у кімнату
після її народження згода
адміністрації гуртожитку не потрібна
була, а тому вона обґрунтована
проживала у гуртожитку, та відповідно
має права користуватись ним.
Враховуючи, що на сьогодні у Позивача
виникла необхідність у реєстрації за
місцем проживання, на що Відповідач
згоди не надає, ОСОБА_1 звернулась до
суду із даним позовом.

У судовому засіданні представник
Позивача позов підтримав.

Представник Відповідача у судове
засідання не з'явився, про слухання
справи був повідомлений належним
чином. Від Відповідача надійшли
письмові заперечення проти позову, у
яких наполягається на тому, що підстав
для реєстрації Позивача у гуртожитку
немає, оскільки у відповідності до
Примірного положення про гуртожитки
Відповідач згоди на вселення у
гуртожиток ОСОБА_1 не надавав. Крім
того, Відповідачем зазначено, що ордер
на вселення батьків у гуртожиток
ніколи не видавався, а матері Позивача -
ОСОБА_3 - кімната була надана у
тимчасове користування на підставі
договору від 09.01.1991р.

Третя особа у судове засідання
представника не направила.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
Позивача та Третьої особи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Відповідно до довідки ПАТ «Завод
«Ленінська кузня» за №1/320 від 29.11.2013р.
гуртожиток за адресою АДРЕСА_1
зареєстроване за підприємством на
праві власності. (а.с. 52)

Встановлено, що ОСОБА_1 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1 і є дочкою ОСОБА_4 та
ОСОБА_3. (а.с. 8) Прізвище на «ОСОБА_1»
Позивач змінила у зв'язку з одруженням.
(а.с. 9)

З матеріалів справи вбачається, що 09
січня 1991 року між ОСОБА_3 та ВАТ
«Ленінська кузня» був укладений
Договір №29 найму житлового приміщення
- кімнати АДРЕСА_2. При цьому, як
вбачається з відповіді Відповідача та
Солом'янської районної в м. Києві
державної адміністрації, ордер на
кімнату у гуртожитку нікому з сім'ї
Позивача не видавався.

Таким чином, між ОСОБА_3 та АТ
«Ленінська кузня» склались
цивільно-правові відносини на підставі
договору найму житла, а тому посилання
Відповідача на Примірне положення про
гуртожитки є безпідставним.

Згідно з ч.1 ст. 65 ЖК Української РСР
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

З довідки від 25.06.2008 року ВАТ «Ленінська
кузня» вбачається, що ОСОБА_1 порживає у
гуртожитку АДРЕСА_1, з дня народження.
(а.с. 10)

Таким чином, Позивач була вселена у
житлове приміщення законно, набула
право користування житлом як
неповнолітній член сім'ї наймача.

Відтак, позовні вимоги про визнання за
нею права користування є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Що стосується вимог про зобов'язання
Відповідача надати дозвіл на
проведення реєстрації місця
проживання Позивача у гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1, то суд керується
наступним.

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання» для реєстрації
за місцем проживання особа або її
законний представник подає в
уповноважений в тому числі документи,
що підтверджують право на проживання в
житлі.

Наявність рішення суду про визнання
права користування житловим
приміщенням є самостійною і достатньою
підставою для здійснення реєстрації
особи за відповідною адресою, а тому
підстав для зобов'язання Відповідача
надавати дозвіл на реєстрацію Позивача
у приміщенні немає.

Керуючись ст.65 ЖК Української РСР, ст.
ст. 3,10, 31-32, 57-60, 118, 119, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, як членом сім'ї
наймача за договором найму житлового
приміщення, право користування
кімнатою АДРЕСА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Ленінська кузня» на
користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі
114,70 гривень.

Рішення може бути переглянуте судом,
який його постановив, за письмовою
заявою відповідача, яка має бути подана
протягом 10 днів з дня отримання ним
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: