АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/3766/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Зінченко
Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

06 березня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на
рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 15 січня 2014 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 15 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
ОСОБА_5 про стягнення аліментів
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_5 в розмірі 600 грн. щомісячно,
починаючи з 11 листопада 2013 року і до
досягнення сином двадцяти трьох років,
але не більше як до припинення ним
навчання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач ОСОБА_3 звернулася з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 15 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції є незаконним,
необґрунтованим та таким, що не
відповідає обставинам справи. Вказує
на те, що ухвалюючи рішення про
стягнення з відповідача на утримання
сина аліменти в твердій грошовій сумі,
суд 1-ї інстанції не взяв до уваги того
факту, що відповідач має постійну
роботу та стабільний заробіток і
аліменти лише в розмірі 600,00 гривень
щомісячно, суд не врахував, що
відповідач взагалі не надає
матеріальну допомогу на утримання
сина на період його навчання, а вона
самостійно не в змозі утримувати
їхнього з відповідачем спільного сина.
Висновок суду 1-ї інстанції про те, що на
утриманні відповідача перебувають
інші діти є помилковим, оскільки інших
власних дітей, крім ОСОБА_5,
відповідач не має.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та
третя особа ОСОБА_5 повністю підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, про день та час слухання
справи судом повідомлений у
встановленому законом порядку, причину
неявки суду не повідомив, а тому,
колегія судів вважає можливим слухати
справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з слідуючих
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5.

14 жовтня 2004 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 було розірвано. Син сторін
залишився проживати з матір'ю та
знаходиться на її утриманні.

До повноліття сина ОСОБА_4 сплачувалися
на користь ОСОБА_3, аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 є студентом 1 курсу денної форми
навчання Інституту аеронавігації
Національного авіаційного
університету, оплата за семестр
навчання становить 1750 грн.

Оскільки позивач не в змозі самостійно
утримувати сина у зв'язку з його
навчанням на контрактній основі, то в
листопаді 2013 року вона звернулась до
суду з позовною заявою про стягнення з
відповідача аліментів в розмірі 1/3
частин з усіх видів доходів до
досягнення ОСОБА_5 23 років.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 та стягуючи з ОСОБА_4 на її
користь аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 600
грн. щомісячно, починаючи з 11 листопада
2013 року і до досягнення сином двадцяти
трьох років, але не більше як до
припинення ним навчання, суд 1-ї
інстанції виходив з того, що в даній
частині позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підтверджені належними доказами, а
тому підлягають до задоволення.

Проте, з такими висновками суду 1-ї
інстанції колегія суддів в повній мірі
погодитись не може з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.199 Сімейного
кодексу України якщо повнолітні дочка,
син продовжують навчання і у зв'язку з
цим потребують матеріальної допомоги,
батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

Частиною 1 статті 200 Сімейного кодексу
України встановлено, що суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина та інші обставини,
що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №6
від 15.05.2006 р. судам роз'яснено, що
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Судом достовірно встановлено,
сторонами не заперечується, що на даний
час син сторін ОСОБА_5 не працює у
зв'язку з навчанням на денній формі в
Інституті аеронавігації Національного
авіаційного університету з 01.09.2013 року
по 30.06.2017 року, з оплатою за семестр
навчання 1750 грн.

Батько ОСОБА_5 ОСОБА_4 працює на посаді
військовослужбовця в Генеральному
штабі Збройних Сил України та отримує
середньомісячну заробітну плату в
розмірі 8274,64 грн.

Інших дітей відповідач ОСОБА_4 немає,
за станом здоров'я та матеріальним
становищем може надавати матеріальну
допомогу сину на період його навчання.

Враховуючи в сукупності дані обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку про наявність правових
підстав для стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_5.

Висновки суду 1-ї інстанції про
наявність правових підстав для
стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі 600 грн. є помилковими, оскільки
положеннями СК України встановлено, що
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі визначається лише якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач має стабільний дохід і його
середній заробіток за липень-грудень
2013 року становить 8274,64 грн. Будь-яких
доказів того, що відповідач частину
доходу одержує в натурі, або наявні
інші обставин, які перешкоджають
визначенню розміру аліментів у частці
від заробітку (доходу) платника
аліментів матеріали справи не містять,
а тому колегія суддів вважає, що з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 необхідно
стягнути аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4
частки з усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 11 листопада 2013
року і до досягнення сином двадцяти
трьох років, але не більше як до
припинення ним навчання.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 15 січня 2014 року
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог та
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки з усіх
видів заробітку щомісячно, починаючи з
11 листопада 2013 року і до досягнення
сином двадцяти трьох років, але не
більше як до припинення ним навчання.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь
держави судовий збір в сумі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 182, 199, 200 СК України,
ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 15 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя
особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
аліменти на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
частки з усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 11 листопада 2013
року і до досягнення сином двадцяти
трьох років, але не більше як до
припинення ним навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь держави
судовий збір в сумі 229,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :
Судді: