Єдиний унікальний номер 257/242/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/2203/2014
Справа № 22ц/775/2203/13
Єдиний унікальний номер 257/242/14-ц
Головуючий в 1 інстанції Ополинська І.
Доповідач Канурна О.Д.
24 лютого 2014 року
Апеляційний суд Донецької
головуючого: Санікової О. С.
суддів: Барсукової О.І.,
при секретарі Хохулі М.С.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька на рішення
Київського районного суду м. Донецька
від 23 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я на виробництві,-
Рішенням Київського районного суду
м. Донецька від 23 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я на виробництві
задоволені частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька на користь ОСОБА_1 12
000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я на виробництві.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовлено.

З вказаним рішенням суду не
погодився відповідач - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька та оскаржив його в
апеляційному порядку. В обґрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що суд першої інстанції при ухваленні
рішення порушив норми матеріального
та процесуального права.

Просить суд апеляційної інстанції
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В судове засідання апеляційного
суду позивач ОСОБА_1 не з'явився, хоча
своєчасно і належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції
залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК
України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач тривалий час працював у
вугільній промисловості та перебував у
трудових правовідносинах з ОП « Шахта
ім. О.Ф. Засядька », працюючи у
шкідливих та небезпечних умовах праці
з повним робочим днем у шахті.

Під час роботи на ОП „Шахта ім. А. Ф.
Засядька" позивач отримав професійне
захворювання: хронічний обструктивний
бронхіт пилової етіології, помірне
загострення. Емфізема легенів.
Легенева недостатність 1 ступеню.

Висновком МСЕК від 19 лютого 2004 р.
позивачу вперше була встановлена
стійка втрата працездатності 40 % та
встановлена третя група інвалідності.

Внаслідок професійного захворювання
ОСОБА_1 тривалий час знаходився як на
стаціонарному, так і на амбулаторному
лікуванні. Позивач зазнав моральних
страждань, пов'язаних з тривалим
лікуванням, фізичним болем, погіршення
життєвих умов, що потребує від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» позивач має право на
відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про заподіяння
позивачу внаслідок ушкодження здоров'я
моральної шкоди, яка полягає у душевних
стражданнях, що позивач поніс у зв'язку
з цим.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
не може погодитися з доводами Фонду
щодо не доведення позивачем факту
завдання ОСОБА_1 ушкодженням здоров'я
моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу встановлена стійка втрата
професійної працездатності, тому суд
обґрунтовано застосував положення ст.
ст. 21, 28, 34 Закону № 1105-XIV та дійшов
висновку про наявність факту
заподіяння позивачу моральної шкоди
внаслідок ушкодження здоров'я на
виробництві.

Факт заподіяння моральної шкоди
позивачу доведений сукупністю
доказів, досліджених судом першої
інстанції: копією трудової книжки,
Актом розслідування хронічного
професійного захворювання № 8,
виписками з історії хвороби, довідками
МСЕК.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині відшкодування моральної
(немайнової) шкоди в розмірі 12000 грн.,
суд в повній мірі врахував роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України,
викладені в п. 9 постанови №4 від 31
березня 1995 року (з наступними змінами
та доповненнями) «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» про те, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалість,
можливість відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити з засад розумності,
виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції врахував
конкретні обставини справи, засади
розумності, виваженості і
справедливості.

Виходячи із встановлених судом
обставин, наданих сторонами доказів та
вимог закону, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку щодо
часткового задоволення позовних вимог
позивача.

Апеляційний суд не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
відповідача про те, що професійне
захворювання у позивача настало не з
вини відповідача, тому підстав для
стягнення моральної шкоди з
відділення Фонду немає, оскільки п.п. е
пункту 1 частини 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (у редакції від 27.01.2004
року) передбачено обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків у разі настання страхового
випадку відшкодовувати грошову суму
за моральну шкоду за наявності факту
заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Апеляційний суд не приймає до
уваги доводи апелянта про те, що суд
першої інстанції не врахував те, що
довідка МСЕК про відсоток втрати
професійної працездатності є
підставою для розрахунку і
відшкодування потерпілому
матеріальної шкоди і не є
підтвердженням факту заподіяння
моральної шкоди, оскільки рішенням
Конституційного Суду України по справі
№ 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року
передбачено, що ушкодження здоров'я
заподіяні потерпілому під час
виконання трудових обов'язків,
незалежно від ступеня втрати
професійної працездатності,
спричиняють йому моральні та фізичні
страждання. У випадку каліцтва
потерпілий втрачає працездатність і
зазнає значно більшої моральної шкоди,
ніж заподіяна працівникові, який не
втратив професійної працездатності.
Обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати моральну шкоду є засобом
реалізації потерпілим гарантованого
державою усім застрахованим
громадянам забезпечення прав у
страхуванні від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання.

Апеляційний суд не бере до уваги
інші доводи апеляційної скарги
відповідача, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
правовідносини, які уклалися між
сторонами і дав їм належну оцінку.

Суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального закону,
тому апеляційна скарга Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька підлягає відхиленню,
а рішення суду першої інстанції
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Київському
районі м. Донецька відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 23 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом 20 днів
з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: