АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/253/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 27 Синиця Л. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. РІШЕННЯ
06 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Міщенко С. В. суддів
Магда Л. Ф. , Трюхан Г. М. при
секретарі Яремич В.І., Бражнюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» Шуліки А.В. на
рішення Городищенського районного
суду Черкаської області від 19
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості , -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року представник за
довіреністю ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Ярмола К.А. звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_8 про стягнення
заборгованості, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_8 було укладено кредитний
договір № CSH0RX05280497 від 25 грудня 2006 року,
відповідно до умов якого відповідач
отримала кредит в сумі 6 267 гривень 80
копійок зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк», стверджує, що у
зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором у ОСОБА_8 станом на
04 вересня 2013 року виникла
заборгованість в розмірі 57 286 гривень 91
копійки, яка складається з наступного:
заборгованість за кредитом - 5 806 грн. 04
коп., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 20 411 грн. 51 коп.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 2 355 грн. 57 коп.,
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 25 509 грн. 65
коп., а також штрафи відповідно до п.5.3
Умов та правил надання банківських
послуг - 500 грн. (фіксована частина
штрафу) та 2 704 грн. 14 коп. - штраф з
процентною складовою.

А тому позивач просив стягнути на його
користь з відповідача заборговані
кошти в сумі 57 286 гривень 91 копійку та
сплачений судовий збір в сумі 572 гривні
87 копійок.

Рішенням Городищенського районного
суду Черкаської області від 19
листопада 2013 року у задоволенні
позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_8 про стягнення заборгованості,
відмовлено у зв'язку зі спливом строків
позовної давності

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» Шуліка А.В. подала
апеляційну скаргу, у якій посилаючись
на допущені судом першої інстанції
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення Городищенського
районного суду Черкаської області від
19 листопада 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

При цьому представник банку
посилається на те, що суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» з підстав пропущення
строку позовної давності , не врахував,
що ОСОБА_8 особисто було підписано
заяву про надання згоди на
запропоновані банком Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам та
Тарифами , яка складає
кредитно-заставний договір, укладений
між сторонами по справі. А відповідно
до п.5.5 «Умов надання банківського
кредиту» збільшено строк позовної
давності стосовно стягнення
заборгованості за кредитом до 5 років,
що не суперечить законодавству України
(ст. 259 ЦК України). Тому, оскільки
договір був укладений на строк до 25.12.2008
року, то Банк , звернувшись з позовом у
вересні 2013 року, не пропустив
визначений сторонами строк для
звернення в суд з позовом за захистом,
у зв'язку з невиконанням умов договору
відповідачем.

Крім того апелянт зазначає, що суд
застосував наслідки спливу строку
позовної давності не зважаючи на ту
обставину, що відповідач не просив про
це, а також не врахував , що виконання
зобов'язання за кредитним договором №
CSH0RX05280497 від 25 грудня 2006 року не
здійснено в повній мірі, а відповідач
продовжує користуватися грошовими
коштами банку, тому термін дії даного
договору не припиняється, а
правовідносини між сторонами
продовжуються. Тому у суду першої
інстанції не було підстав для відмови в
задоволенні позову, а з відповідача
належить стягнути всю суму
заборгованості.

Заслухавши учасників процесу, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність,
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

А вказане рішення не відповідає
вказаним вимогам.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена
загальна позовна давність тривалістю
у три роки.

До вимог про стягнення неустойки
(штрафу, пені) п.1 ч.1 ст.258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність(скорочена) - в один рік .

За правилами частин першої-другої
статті 259 ЦК України сторонам дозволено
за домовленістю збільшувати
встановлену законом як загальну, так і
спеціальну позовну давність. Договір
про збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Умова про збільшення позовної давності
може бути вміщена як в укладеному
сторонами договорі купівлі-продажу,
поставки, надання послуг тощо, так і в
окремому документі або в листах,
телеграмах, телефонограмах та інших
документах, якими обмінювалися сторони
і які повинні однозначно свідчити про
досягнення згоди сторін щодо
збільшення строку позовної давності.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Згідно вимог ч.ч.2-4 ст.267 ЦК України
заява про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

В п.8 та п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року N 14 «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що ухвалене у
справі рішення має бути гранично
повним, ясним, чітким, викладеним у
послідовності, встановленій статтею 215
ЦПК, і обов'язково містити вступну,
описову, мотивувальну та резолютивну
частини. У мотивувальній частині
рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (частина четверта статті 60
ЦПК). Встановивши, що строк для
звернення з позовом пропущено без
поважної причини, суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, і даний факт не оспорювався
сторонами, що 25 грудня 2006 року між ними
був укладений строковий кредитний
договір № CSH0RX05280497, за заявою ОСОБА_8,
згідно якої вона погодилась з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам та Тарифами /а.с.7-15/.

Згідно умов заяви позичальника від 25
грудня 2006 року банк надав строковий
кредит ОСОБА_8 у розмірі 6 267 грн. 80 коп.,
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12,00 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом на
24 місяці, тобто з 25 грудня 2006 року по 25
грудня 2008 року включно, з визначенням
зобов'язання позичальника про
повернення кредитних коштів, сплати
відсотків, винагороди, комісії у заяві
та Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка») /а.с.7/.

Ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а також, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов'язання
припиняються частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Ст. 599 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняються його
виконанням, проведеним належним чином.

Встановивши, що ОСОБА_8 порушила
взяті на себе зобов'язання та умов
договору не виконала, суд дійшов до
правильного висновку, що вимоги банку
про стягнення з неї заборгованості за
кредитом - 5 806 грн. 04 коп.,
заборгованості за процентам - 20 411 грн.
51 коп., заборгованості з комісії - 2 355
грн. 57 коп., заборгованості з штрафу
(фіксована сума) - 500 грн. та зі штрафу в
процентах від суми позову 1535,16грн., а
також заборгованості з пені в межах
річного строку позовної давності - є
обґрунтованими, а позовні вимоги в цій
частині доведені позивачем.

Але при цьому , встановивши, що право
позивача порушене, суд дійшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для відмови в задоволенні
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» з підстав
пропущення позивачем строків позовної
давності. Оскільки суд не врахував ту
обставину, що укладаючи договір
сторони погодили збільшення строку
позовної давності стосовно стягнення
заборгованості за кредитом до 5 років, а
також, що відповідач під час розгляду
справи судом першої інстанції
відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України не
подавала заяву про застосування
наслідків пропуску строків позовної
давності, а тому у суду не було підстав
для відмови в позові у зв'язку з
пропуском позивачем строків позовної
давності для звернення до суду за
захистом.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Тому, враховуючи неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та допущену
невідповідність висновків суду
обставинам справи , колегія суддів
приходить до висновку про скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно, враховуючи, що ОСОБА_8
порушила взяті на себе зобов'язання та
умов договору не виконала , отриманих
кредитних коштів та нарахованих
процентів позивачу не повернула,
внаслідок чого станом на 04 вересня 2013
року у неї виникла заборгованості за
кредитним договором № CSH0RX05280497 від 25
грудня 2006 року : за тілом кредиту - 5 806
грн. 04 коп., за процентам - 20 411 грн. 51
коп., з комісії - 2 355 грн. 57 коп. , з
штрафу (фіксована сума) - 500 грн. та зі
штрафу в процентах від суми позову 1535
грн. 16 коп., а також заборгованості з
пені в межах річного строку з дати
звернення позивача до суду - 2130 грн. 20
коп., яка підлягає до стягнення з ОСОБА_8
, а позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в цій
частині до задоволення.

У постанові Верховного Суду України
від 27 квітня 2012 р. у справі N 3-27гс12За, яка
відповідно до ст.360-7 ЦПК України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
правовідносин, зазначено, що за змістом
п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК із вимогою про стягнення
штрафних санкцій особа може звернутися
до суду протягом одного року з моменту
невиконання зобов'язання .Тому у
стягненні з ОСОБА_8 пені за строк, що
перевищує встановлений ст.258 ЦК
України річний строк позовної
давності з дати звернення до суду, в
сумі 23379,45грн. - належить відмовити.

Відповідно до норм ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Тому, враховуючи, що позов
підлягає до часткового задоволення, з
ОСОБА_8 належить стягнути на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачені
позивачем 491,07грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 218,303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити
частково.

Рішення Городищенського районного
суду Черкаської області від 19
листопада 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про
стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 32738,48грн.
заборгованості за кредитним договором
№ CSH0RX05280497 від 25 грудня 2006 року , з яких
заборгованість за кредитом - 5 806 грн. 04
коп., заборгованість за процентам - 20
411 грн. 51 коп., заборгованість з комісії
- 2 355 грн. 57 коп., заборгованість з пені -
2130 грн. 20 коп., заборгованість з штрафу
фіксована сума - 500 грн. , штраф-процент
від суми позову 1535,16грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 491,07грн.
судового збору.

У іншій частині в задоволенні позовних
вимог публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_8 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів .

Головуючий :

Судді :