Справа № 539/4592/13-ц
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С. В.

при секретарі - Яценко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Лубни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів на утримання
неповнолітньої дитини.

Свій позов мотивував тим, що за
рішенням суду з нього на користь
відповідачки стягнуто аліменти в
розмірі 1/4 частини заробітку на
утримання неповнолітньої дитини -
доньки ОСОБА_3, починаючи з 07.06.2013 року і
до повноліття дитини.

В даний час він проживає з іншою
жінкою, від якої ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього
народилась дитина - донька ОСОБА_7.

У зв»язку з народженням дитини
його витрати збільшились на утримання
нової сім»ї.

Відповідачка ОСОБА_2 працює, і
донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує
менше догляду ніж новонароджена
дитина.

Крім цього, у нього на утриманні
мати пенсійного віку, якій він також
допомагає.

Позивач прохає суд зменшити
розмір аліментів, стягуваних з нього на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: з 1/4 частини
заробітку на 1/6 частину заробітку, але
не менше 30% прожиткового мінімуму
доходів громадян.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3
позов підтримали, прохали
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_4 позов не визнали,
прохали відмовити у задоволенні
позову, пояснивши, що ОСОБА_2 дійсно
працює продавцем, однак, отримує
мінімальну заробітну плату. Інших
доходів у неї з дитиною, крім цієї
мінімальної заробітної плати та
аліментів немає, допомоги ніхто їм не
надає. Сплата аліментів позивачем у
розмірі 1/4 частини заробітку не
призводить до отримання доходу менше,
ніж прожитковий мінімум на кожного
члена сім»ї, оскільки позивач отримує
пристойну заробітну плату. Крім цього,
позивач не надав доказів про те, що він
має на утриманні мати пенсійного віку,
не надав відомостей про її доходи, а
також про те, з ким остання проживає.
Також позивачем не доведено зміну його
сімейного стану та відомостей про
сімейні стосунки.

Суд, заслухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає, у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше, як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Встановлено, що згідно рішення
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 21.06.2013 року
(а.с.9) з позивача ОСОБА_1 на користь
відповідачки ОСОБА_2 стягнуто аліменти
в розмірі 1/4 части заробітку на
утримання неповнолітньої дитини -
доньки ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про народження
дитини (а.с.8), у позивача ОСОБА_1 з
гр..ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась
донька ОСОБА_7.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України,
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них
та в інших випадках, передбачених цим
Кодексом.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач ОСОБА_1 працює, отримує
заробітну плату, середньомісячний
розмір якої становить приблизно 4200
гривень (а.с.11).

Крім цього, згідно трудової
книжки та довідки ТОВ «ПроК-84»,
гр.ОСОБА_5 до декретної відпустки
працювала та отримувала заробіток, а в
даний час вона перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення та отримує допомогу
по догляду за дитиною щомісячно в
розмірі 1108 гривень (а.с.24-25).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_6,
відповідачка ОСОБА_2 працює продавцем
та отримує заробітну плату в розмірі 1153
гривень щомісячно (а.с.19).

Відомостей про матір пенсійного
віку та доходи останньої, а також
зобов»язання саме позивачеві
утримувати її, а також відомості про
зміну свого сімейного стану, позивач
ОСОБА_1 суду не надав.

Враховуючи вищенаведені
обставини, зважаючи на середньомісячні
доходи сторін, суд вважає, що зменшення
розміру аліментів, які були стягнуті на
утримання неповнолітньої доньки
позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, значно
порушить права цієї дитини, оскільки
аліменти стягнуто на її утримання і
призначені саме для неї.

Аліменти - це грошові зобов'язання між
членами однієї сім'ї, які виплачуються
протяжний час. Розлучення батьків не
звільняє їх від відповідальності за
майбутнє і добробут дітей в період
дорослішання, а також під час навчання
в будь-яких навчальних закладах.

Крім цього, суд відноситься критично до
тверджень позивача, що неповнолітня
дитина ОСОБА_3 потребує менше догляду
ніж новонароджена дитина, оскільки в
даному випадку йде мова про
матеріальне утримання дитини, що
включає в себе витрати на одяг,
навчання, а також харчування дитини.

На думку суду, твердження позивача про
те, що у нього погіршився матеріальний
стан, а зменшення розміру аліментів не
поставить відповідачку у скрутне
матеріальне становище також не
заслуговує на увагу, оскільки
заробітна плата позивача не
зменшилась, а відповідачка отримує
заробітну плату в розмірі меншому, ніж
прожитковий мінімум, і сума аліментів,
які вона отримує на дитину щомісячно
також є меншим ніж прожитковий мінімум.

Доходи сім»ї відповідачки значно
менші, ніж доходи позивача ОСОБА_1, а
частка заробітку позивача, що припадає
на новонароджену його дитину, є
більшою, ніж розмір аліментів, які він
сплачує на утримання доньки ОСОБА_3, що
визнається судом істотними
обставинами для вирішення справи, тому
суд вважає, що він має змогу сплачувати
присуджену частку аліментів в розмірі
1/4 частини заробітку на утримання
доньки ОСОБА_3 і в подальшому, без
погіршення його матеріального стану.

Враховуючи вищенаведені доводи, а
також інтереси неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, суд вважає, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі наведених норм
чинного законодавства України -
ст.ст.181, 192 Сімейного кодексу України,
ст.ст.10, 15, 60, 61, 212, 213, 214
Цивільно-процесуального кодексу
України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зміну розміру аліментів на
утримання неповнолітньої дитини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Полтавської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
через суд першої інстанції.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Гудков С. В.