У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослой Г.Г.,

суддів: Павліченка С.В., Куцин М.М.,

при секретарі - Чейпеш С.І.,

з участю - ОСОБА_1 та його представника -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ужгороді справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
09 грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради,
Спільного малого підприємства
«Докуст», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із даним позовом, мотивуючи тим, що
на підставі наказу №76-К від 17 грудня 1990
року він був прийнятий на роботу до ДКП
«Мукачівське будівельно-монтажне
управління» на посаду майстра і так як
на той час його сім'я не була
забезпечена житлом та потребувала
поліпшення житлових умов, рішенням
профспілкового комітету підприємства
їм у грудні 1990 року було надано для
проживання приміщення (квартиру)
АДРЕСА_1 На момент виділення даних
приміщень вони являли собою три
окремих приміщення без будь-яких
комунальних зручностей, які були не
придатними для проживання, за власні
кошти ним було зроблено ремонт даних
приміщень та об'єднав їх в одну
квартиру загальною площею 72,6 кв.м. та
жилою площею 52,2 кв.м.

В 2002 році він вирішив реалізувати своє
право на приватизацію виділеного йому
житла та виготовлено інвентарну
справу.

Однак, приватизація виділеного йому
житла завершена не була, так як почався
процес ліквідації ДКП «Мукачівське
БМУ» і після його ліквідації
правонаступником стало Спільне мале
підприємство «Докуст», якому виділені
йому приміщення не були передані не
знаходяться на його балансі.

Протягом останніх десяти років СМТ
«Докуст» неодноразово зверталося з
проханням взяти на свій баланс
виділені йому приміщення, однак, була
дана відповідь, що прийняття даних
приміщень на баланс можливе лише після
проведення капітального ремонту. СМТ
«Докуст» не являється ні власником
виділеного йому житла, ні його
балансоутримувачем, а тому не може
приймати жодних рішень щодо
розпорядження даними приміщеннями.

Під час розгляду справи представник
позивача подав до суду заяву про
уточнення позовних вимог, в якій просив
визнати за позивачем право володіння
на об'єднані кімнати АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 09 грудня 2013 року в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду, як таке, що
постановлене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки підстав передбачених чинним
законодавством для відмови у позові
відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його
представника ОСОБА_2, які підтримали
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

Встановлено, що позивач на підставі
наказу №76-К від 17.12.1990 року був
прийнятий на роботу до ДКП
«Мукачівське будівельно-монтажне
управління» на посаду майстра і його
сім'ї було надано для проживання
приміщення АДРЕСА_1.

Згідно довідки №5 від 11.06.2013 року СМП
«Докуст» являється правонаступником
ДКП «Мукачівське будівельно-монтажне
управління «Приладбудмонтаж».

Відповідно до типового договору найму
житла в будинках державного і
комунального житлового фонду від 07.06.2002
року, укладеного між СМП «Докуст» і
ОСОБА_1, останньому було надано у
безстрокове користування житло -
квартири АДРЕСА_1

У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України правила статті 344
ЦК України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

При постановленні рішення, суд першої
інстанції обґрунтовано вважав, що
набувальна давність поширюється на
випадки фактичного безтитульного
(незаконного) володіння чужим майном і
наявність у володільця певного
юридичного титулу, наприклад, договору
найму, оренди, зберігання тощо,
виключає застосування набувальної
давності та володіння має бути
добросовісним, тобто володілець не
знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю.

Оскільки позивач знав про те, що він
володіє чужим майном, а також те, що
користується спірним житлом на
підставі типового договору найму
житла, який у відповідності до ст. 204 ЦК
України є правомірним, а тому підстави
для застосування набувальної давності
відсутні і відмовив суд у позові із цих
підстав.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова
колегія до уваги не приймає, так як вони
не ґрунтується на вимогах закону та
фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 09 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Собослой Г.Г.