АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай
Л.Д.,

суддів: Левенця
Б.Б., Шиманського В.Й.

при секретарі:
Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» поданою через
представника Шуліку Аліну
Володимирівну на заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 04 грудня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3,
в якому просило стягнути з останньої 25
423, 39 грн. заборгованості, посилаючись
на те, що відповідач своїх зобов'язань
за кредитним договором не виконала.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 04.12.2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

№ апеляційного провадження: Справа №
22-ц-796/4034/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Яровенко
Н.О.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Махлай Л.Д.Не погоджуючись з
рішенням суду, ПАТ КБ «Приват Банк»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про задоволення позову в
повному обсязі. Посилається на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
А саме, суд не врахував, що умовами
договору передбачено збільшення
строку позовної давності. Картрахунок
було відкрито на невизначений строк.
Згідно з п. 9.12 договору якщо сторона не
проінформувала про припинення
договору він автоматично лонгується на
такий же термін. Відповідач заяви про
закриття рахунку не подавала, а
відповідно договір є пролонгованим.

У судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_6 підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач про день та час розгляду
справи повідомлена у встановленому
законом порядку, причини неявки не
повідомила, у зв`язку з чим колегія
суддів вважає за можливе розгляд
справи у її відсутності за правилами ч.
2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
10.08.2006 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір, шляхом заповнення
заяви (анкети) на оформлення кредитної
картки, за умовами якого остання
отримала кредитну картку з лімітом
кредитування 5 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку, зі сплатою 3 % на місяць
(36 % річних) з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Термін картки визначено у 3
роки.

Станом на 31.08.2013 року у відповідача
виникла заборгованість в розмірі 25 423, 39
грн., яка включає: заборгованість за
кредитом в сумі 6 497, 24 грн.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом в сумі 17 239, 32
грн., заборгованість по штрафу у
розмірі 1 686, 83 грн..

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом про стягнення заборгованості
поза межами позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони зроблені з
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов`язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Судом правильно встановлено, що
відповідачці було надано кредит на
споживчі цілі з наступним збільшенням
кредитування до 7 000 грн.

Відповідач кредитні кошти не
повернула, проценти за користування
кредитними коштами не сплатила, у
зв`язку з чим було нараховано штраф
згідно з п. 8.6 договору, який складає 500
грн. + 5 % від ціни позову.

Кредитний договір чи окремі його умови
недійсними у встановленому законом
порядку не визнавалися.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що згідно з п. 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те,
що у постанові Верховного Суду України
№ 6-126цс13 від 20.11.2013 року викладена
правова позиція про те, що ЦК України не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
позовної давності. Пункт 7 ч. 11 ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Законустосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судами (суддями) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов`язковим для всіх суб`єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Враховуючи, що відповідач не подавала
заяви про застосування строку позовної
давності, суд першої інстанції
помилково не врахував правової
позиції, викладеної у постанові
Верховного Суду України № 6-126цс13 від
20.11.2013 року та безпідставно відмовив у
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності.

За таких обсатавин рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача за
правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317
ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 04 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» 6 497,24 грн.
заборгованості за кредитом, 17 239,32 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, штраф у розмірі
1 686,83 грн. та судовий збір у розмірі 254, 23
грн., що разом складає 25677,62 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді