У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2014 року суддя Подільського районного суду м.Києва Сербіна Н. Г. , розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВ «Восток» звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Представником позивача ТОВ «Восток» Дряхловим Є.О. було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходів по забезпеченню вказаного позову та накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 і знаходиться в нього або в інших осіб в межах суми позову, мотивуючи тим, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдану шкоду, тому існує велика ймовірність того, що він буде вчиняти дії щодо уникнення від відшкодування завданої шкоди шляхом відчуження належного йому нерухомого та рухомого майна.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вивчивши надані матеріали, вважаю, що заява задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не зазначено на яке конкретно рухоме та нерухоме майно відповідача він просить накласти арешт та де це майно знаходиться. Крім того, позивачем не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, його доводи ґрунтуються лише на припущеннях.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 152, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника позивача -ТОВ «Восток» Дряхлова Є.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через Подільський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяН. Г. Сербіна