Справа № 456/4779/14-ц
Провадження № 2/456/2212/2014
РІШЕННЯ

іменем України

30 грудня 2014 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М.

при секретарі Проців І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину інваліда, -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач по справі ОСОБА_2 - її колишній чоловік. Від спільного проживання в них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син постійно проживає з нею і перебуває з дня свого народження на повному матеріальному утриманні її та її батьків. Їхня дитина є інвалідом з дитинства. Клінічний діагноз: Пілоростеноз. Аспіраційний синдром. Гіпоксично-ішемічна енцефалопатія. Дитина не ходить, говорить лише окремі слова. Перебуває на обліку в лікаря-невролога в дитячій лікарні, де йому розробили індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда. Згідно з рекомендацією цієї програми вона з сином провела 9 сеансів в реабілітаційному центрі "Еліта" у професора Козявкіна у Львові, за що нею сплачено у касу центру 24712 грн. 75 коп. Також згідно з установками цієї індивідуальної програми реабілітації синові необхідно було проводити масажі з корекцією хребта. Ці масажі з корекцією робив приватний масажист ОСОБА_4 Це коштувало їй суму 2750 грн. за 4 курси по 10 масажів. Вона постійно для лікування сина купує за свої кошти та за кошти її батьків ліки, які виписує лікуючий лікар. Синові також постійно потрібні памперси. Вона змогла зберегти лише меншу частину чеків на придбання цих товарів на суму 2400 грн. 76 коп. Сума, яку вона витратила на лікування сина і яку може підтвердити документально становить 29863 грн. 51 коп. Так само під час лікування сина в реабілітаційному центрі "Еліта" вона була змушена орендувати приватне житло та двічі на день користуватись послугами таксі, так як возити хвору дитину в міському транспорті було неможливо. За все це жодних квитанцій та чеків надати суду не може і саме тому вважає, що відповідач повинен їй відшкодувати в повному об'ємі хоча би ту суму, яку вона підтвердила квитанціями. З липня 2013 року на сина інваліда їй виплачують соціальну допомогу в сумі 894 грн. Цієї суми не вистачає навіть на харчування синові-інваліду, не кажучи вже про одяг та спеціальне лікування та оздоровлення. Відповідач має можливість утримувати свого сина: він є фізично здоровим, працездатним, інших утриманців він не має.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала суду пояснивши, що відповідач коштів на утримання дитини не давав і не дає. З грудня 2013р. вони не проживають разом. Будучи подружжям вона лікувала дитину за власні кошти та кошти її батьків. Відповідач участі в цьому не брав. Вона була змушена вийти на роботу, коли дитині був 1 рік, оскільки коштів на лікування дитини не вистачало. З липня 2013р. на її дитину інваліда отримує допомогу, якої не вистачає для його утримання і лікування. За весь період відповідач дав на лікування дитини всього 500 грн. Документально вона може підтвердити лише суму в розмірі 29863 грн. 51 коп., однак її додаткові витрати на дитину є значно більшими, тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй всю цю суму.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, суду пояснивши, що з врахування обставин справи відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Грошей, які отримує позивач від держави і її зарплати не вистачає для забезпечення дитині належного лікування. Вважає суму витрат, понесену позивачем і яка підлягає відшкодуванню відповідачем, обґрунтованою, тому просить позов задоволити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що твердження позивача та її представника про ненадання ним коштів на утримання та лікування дитини не відповідають дійсності. Він та його батьки давали гроші позивачу на ці цілі, тому в задоволені позову просить відмовити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що витрати на лікування, які несла позивач, були здійснені у період, коли вона та відповідач проживали разом. Крім цього, в цей період позивач не працювала, тому кошти на лікування дитини давав відповідач, який працював, та його родичі. Позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме вона понесла всі додаткові витрати по утриманню та лікуванню сина, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб від 01.07.2010р., актовий запис №151, шлюб між сторонами зареєстровано 01.07.2010р.

З свідоцтва про народження від 13.07.2011р., актовий запис №341, вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з витягу з історії хвороби стаціонарного хворого №512, у Відділі патології недоношених новонароджених дітей Львівської обласної клінічної лікарні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., поставлено клінічний діагноз: Пілоростеноз. Аспіраційний синдром. Гіпоксично-ішемічна енцефалопатія. Недоношеність 34 т.

Як вбачається з лікувальної путівки №827, ОСОБА_3 з 03.12.2012р. по 14.12.2012р.

З витягу з медичної карти стаціонарного хворого №2917 від 02.07.13р. та заключення ЛКК №548 від 17.10.2014р. вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., поставлено клінічний діагноз: раннє органічне ураження ЦНС у вигляді антонічно-астстичного синдрому із порушенням рухомої функції. ЗПМР.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 22.07.2013р., ОСОБА_1 отримує державну допомогу на дитину інваліда до 18р. в розмірі 894 грн.

З довідки про доходи №12 від 24.10.2014р. вбачається, що ОСОБА_1 працює у Стрийській хоровій школі "Щедрик". Загальна сума її доходу за період з травня 2014р. по жовтень 2014р. становить 5987,64 грн.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.10.2014р. шлюб між сторонами вирішено розірвати.

Як вбачається з довідки про доходи №11 від 10.11.2014р., ОСОБА_2 працює вантажником у ФОП ОСОБА_6 Загальна сума його доходу за період травень-жовтень 2014р. становить 8400 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2014р. ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.10.2014р., і до його повноліття.

Розмір витрат, понесених позивачем у зв'язку з лікуванням сина ОСОБА_3, та які є документально підтвердженими (а.с.21, 28-29, 30-31), відповідає розміру заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 даного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як вбачається з п. 18 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що в сторін за час перебування у шлюбних відносинах ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. У зв'язку з хворобою сина позивач понесла додаткові витрати на його лікування у розмірі 29863,51 грн., що документально підтверджено.

Враховуючи, що понесені позивачем додаткові витрати викликані особливими обставинами, а саме хворобою дитини, в зв'язку з чим відповідач, відповідно до вимог ст. 185 СК України, зобов'язаний брати участь у таких витратах, а також зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків і вони мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, тому суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково в межах половини суми заявленої позивачем.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 185 СК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., в розмірі 14931 грн. 75 коп., сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 15175 (п'ятнадцять тисяч сто сімдесят п'ять) грн. 35 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський