Справа № 202/5719/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 листопада 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Подгородному П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Житлово-будівельний кооператив № 392 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Житлово-будівельний кооператив № 392 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що відповідач по справі є її рідною сестрою. Їх бабусі на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. За життя бабуся ОСОБА_3 залишала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила розпорядження та заповіла належну їй квартиру ОСОБА_4, який був її рідним сином. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. 03.10.2003 року разом з проведенням державної реєстрації права власності на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4 отримав витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для оформлення спадщини. ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті своєї матері, але свідоцтва про право на спадщину не отримав. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_4 помер. За життя батько заповіту не склав. У передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона звернулась до нотаріальної контори, а її сестра, відповідач по справі, відмовилась від свого права на спадкування квартири. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено. Просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судові засідання з'являлась позивач, підтвердила викладені в позовній заяві обставини та вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також з'являлась, визнала позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що дійсно вона добровільно відмовилась від прийняття спадщини.

Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу № 392 в судові засідання з'являвся, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

01 жовтня 2013 року було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно на підставі довідки ЖБК № 392 від 08.07.2003 року № 11 та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.10.1999 року № 2091 відповідно до якого власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3.

Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.10.2003 року, що підтверджується витягом з реєстру № 1641874.

Державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської нотаріальної контори 11 січня 1994 року був посвідчений заповіт, згідно з яким ОСОБА_3 заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 1712.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 19 січня 2013 року, актовий запис № 105.

Згідно інформації, наданою КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської міської ради від 12.11.2013 року № 13123 гр. ОСОБА_4 03.10.2003 року було отримано витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для оформлення спадщини за адресою: АДРЕСА_1, але відомості про перехід права власності згідно матеріалів інвентаризаційної справи, відсутні.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2009 року встановлено опіку над ОСОБА_4, визнаного недієздатним, та призначено опікуном ОСОБА_1.

ОСОБА_1, є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дніпропетровська від 18 грудня 1976 року.

Із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулась до Криничанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 21 травня 2013року.

Постановою державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті гр. ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, спадкоємцем якої був громадянин ОСОБА_4.

Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності квартиру АДРЕСА_1, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Житлово-будівельний кооператив № 392 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62, 8 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда