Справа № 465/9973/13 Головуючий у 1 інстанції: Ваніівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/6412/14 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Щербая В.П.,

з участю: прокурора Лящука Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Франківського району м. Львова, подану в інтересах держави в особі Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Українського біблійного товариства про виконання умов договору позики та зустрічного позову Українського біблійного товариства до ОСОБА_2 про визнання права власності на реконструйоване майно,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Українського біблійного товариства про виконання умов договору позики посилаючись на те, що спільними з відповідачем зусиллями, але, за його кошти, господарським способом було здійснено реконструкцію будівлі з добудовою «А-2» у АДРЕСА_1.

На вказану реконструкцію він надав у борг Українському біблійному товариству 45 000 доларів США, що підтверджено договором позики.

Відповідач не повернув йому кошти, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 45 000 доларів США, яку просив стягнути у примусовому порядку (а.с.2-4).

У грудні 2013 року Українське біблійне товариство звернулося із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на реконструйоване майно посилаючись на те, що між ними і відповідачем існували домовленості, згідно яких вони зобов'язувались повернути останньому кошти після набуття права власності на реконструйоване приміщення. Якщо біблійне товариство не зможе повернути позичену суму, воно зобов'язується передати реконструйоване приміщення позивачу після отримання документів, що підтверджують право власності на нього.

З урахуванням зазначених обставин позивач за зустрічним позовом просив:

визнати за ними право власності на реконструйований з розширенням будинок «А-2», загальною площею 951,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до Українського біблійного товариства про виконання умов договору позики відмовлено.

Зустрічний позов Українського біблійного товариства до ОСОБА_2 про визнання права власності на реконструйоване майно задоволено.

Визнано за Українським біблійним товариством право власності на реконструйований з розширенням будинок "А-2" загальною площею 951,9 кв.м у АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржив прокурор Франківського району м. Львова.

В апеляційній скарзі посилається на те, що реконструйований з розширенням будинок «А-2», загальною площею 951,9 кв.м., у АДРЕСА_1, є самочинним будівництвом, оскільки, земельна ділянка, на якій він реконструйований не надавалась позивачу за зустрічним позовом для цієї мети.

Позивачем за зустрічним позовом не надано документів, які б свідчили про дотримання встановленого порядку погодження самочинного будівництва та прийняття його в експлуатацію, а також про звернення у Львівську міську раду із зазначеним питанням.

Вказує, що судом не дотримано вимог ст. 35 ЦПК України, оскільки не залучено до участі у справі Львівську міську раду (як власника земельної ділянки) та Інспекцію ДАБК у Львівській області, хоча прийняте рішення стосується їхніх прав та обов'язків.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Українського біблійного товариства до ОСОБА_2 про визнання права власності на реконструйоване майно.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначався на 21 листопада 2014 року та 12 грудня 2014 року.

21 листопада 2014 року поступило клопотання від представника Українського біблійного товариства про відкладення розгляду справи, у зв'язку із необхідністю ознайомлення з матеріалами справи, яке колегією суддів було задоволене, розгляд справи було відкладено на 12 грудня 2014 року.

11 грудня 2014 року поступило клопотання від представника Українського біблійного товариства про відкладення розгляду справи у зв'язку із його захворюванням, яке колегією суддів було відхилено як необґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Лящука Т.І. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2013 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи зустрічний позов на підставі ст.ст.16, 331, ч.3 ст.376, ст.392 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що Українському біблійному товариству у свій час (у 1997 році), були надані необхідні дозволи та погодження на реконструкцію з розширенням існуючого будинку по вул. Багряного,44, у м. Львові, тому така реконструкція є законною і не порушує прав третіх осіб.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як зазначено у п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій.

Судом та матеріалами справи установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03 квітня 1996 року ОСОБА_3 продав, а Українське біблійне товариство купило будинок, житловою площею 32,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці пл.856 кв.м.

Українське Біблійне товариство, відповідно до реєстраційного посвідчення Львівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 05 квітня 1996 року, є власником вказаного будинку на даний час (а.с.31).

Як убачається із висновку міжвідомчої комісії (протокол №30 від 20 серпня 1996 року), будинок не відповідає санітарно-технічним вимогам (виявлені тріщини на стінах, дерев'яні конструкції вікон та дверей уражені грибком, дах потребує ремонту) і капітальний ремонт у ньому проводити недоцільно.

Погоджено знос існуючого будинку та будівництва на його місці адміністративно - господарських будівель (а.с.36).

У подальшому, Головним управлінням архітектури та містобудування Львівської міської ради надано дозвіл Українському біблійному товариству на переобладнання існуючого житлового будинку, під адміністративно-господарські приміщення.

Зобов'язано Товариство одержати відповідні дозволи на переобладнання, висновки санепідемстанції, управління державної пожежної охорони та документ (рішення виконкому) про закріплення земельної ділянки за вказаним будинком (а.с.35).

Наказом Департаменту землеустрою та планування забудови міста №304 від 22 вересня 1997 року дозволено Українському біблійному товариству проектування реконструкції з розширенням будинку АДРЕСА_1 під адміністративний будинок на існуючій земельній ділянці.

Зобов'язано Товариство отримати у встановленому порядку дані на проектування та реконструкцію, виготовлення проектної документації та її погодження, укладення відповідних договорів на забудову ділянки, отримати відповідні дозволи в інспекції Держархбудконтролю (а.с.37).

Рішенням виконкому Львівської міської ради №168 від 20 березня 1998 року житловий будинок за адресою:АДРЕСА_1, виключений із житлового фонду та переведений у нежитлове приміщення (а.с.37).

Українське біблійне товариство здійснило самочинну реконструкцію нежитлових приміщень, в результаті чого загальна площа приміщень стала 951,9 кв.м. (а.с.22).

У той же час, як встановлено, що Українське біблійне товариство не зверталося до органу місцевого самоврядування про прийняття переобладнаного об'єкту в експлуатацію і рішення компетентного органу з цього приводу не приймалося.

Технічний висновок про відповідність реконструйованого приміщення державно-будівельним нормам і правилам у матеріалах справи відсутній.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не роз'яснив позивачу за зустрічним позовом - Українському біблійному товариству право залучити до справи в якості співвідповідачів орган місцевого самоврядування, та дійшов передчасного висновку про визнання за останніми право власності на самочинно переобладнані нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині (в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_2.) рішення суду не оскаржувалось, відтак не було предметом розгляду суду апеляційної інстанції

З урахуванням наведеного апеляційна скарга прокурора Франківського району м. Львова, подану в інтересах держави в особі Львівської міської ради на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року підлягає задоволенню, рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, а в решті суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Франківського району м. Львова, подану в інтересах держави в особі Львівської міської ради - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 грудня 2013 року в частині задоволення зустрічного позову Українського біблійного товариства до ОСОБА_2 про визнання права власності на реконструйоване майно - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову Українського біблійного товариства до ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинного реконструйований з розширенням будинок «А-2» загальною площею 951,9 кв.м. у АДРЕСА_1 - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.