Справа № 314/6935/14-ц
Провадження № 2/314/1908/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

12 грудня 2014 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Мануйлова Н.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2014 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус с Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позик.

11 грудня 2014 року ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області провадження у справі № 314/6935/14-ц відкрито.

Разом з позовом надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом:

1) накладання арешту на нерухоме майно у вигляді квартири, яке належить відповідачу та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

2) накладення арешту на все інше нерухоме та рухоме майно, яке зареєстровано на імя ОСОБА_2, в тому числі на розрахункові рахунки;

3) заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, повязані з розпорядженням майном, у вигляді квартири за адресою:м. Запоріжжя, АДРЕСА_2 до розгляду справи по суті та набранням рішення законної сили.

Позивач у своїй заяві посилається на те, що згідно договору займа від 26 січня 2012 року, ОСОБА_1 позичив ОСОБА_4, гроші у сумі 64 720 (шістдесят чотири тисячі сімсот двадцять грн.,00 коп.), що на день укладання цього договору було еквівалентним 8000 (вісім тисяч доларів США), по курсу 1 долл.США= 8, 09 грн.

Вказану суму ОСОБА_4 зобовязувався повернути не пізніше 26 липня 2012 року, про що надав також розписку.

У встановлений договором строк ОСОБА_4 борг не повернув, за відсутністю грошових коштів. Проте, 27 липня 2012 року ОСОБА_4 видав на імя позивача нотаріальну довіреність щодо розпорядженням належного йому майна у вигляді квартири № 76 у будинку № 2 на вул. Нижньо-Дніпровська в місті Запоріжжі. Згідно їхньої домовленості після оформлення позивачем правовстановлюючих документів на вказану квартиру, йому було надано право її реалізувати. Гроші, які були б отримані за реалізацію цієї квартири, спрямовувалися на погашення боргу ОСОБА_4 перед ОСОБА_1, згідно договору займу від 26.01.2012р.

22 березня 2014 року ОСОБА_4 помер.

Згідно листа приватного нотаріуса ОСОБА_3, вих.№496/01-16 від 11.11.2014р. Про надання інформації, 06 листопада 2014 року за реєстровим номером 2321 було видано свідоцтво про право на спадщину на імя ОСОБА_2.

На теперішній час борг за договором займу є непогашеним. Квартира № 76 у будинку № 2 на вул. Нижньо-Дніпровська в місті Запоріжжі не реалізована.

Обовязок позичальника повернути позику закріплено ст.1049 ЦК України, а саме частиною 1, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (зокрема, грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Наслідки порушення договору позичальником визначено в ст. 1050 ЦК України. Зокрема, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

До складу спадщини, згідно ст.1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Частина 2 цієї статті встановлює, що вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадок.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6 (яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3), із заявою про визнання себе кредитором до спадкоємців в порядку ст. 1281 ЦК .

На теперішній час борг за договором займу не погашений, не зважаючи на те, що відповідач вже отримав свідоцтво про право на спадщину. До спадкової маси увішло майно у вигляді квартири № 76 у будинку № 2 на вул. Нижньо-Дніпровська в місті Запоріжжі.

Згідно висновку про вартість обєкту оцінки від 05 грудня 2014 року, вартість вказаної квартири складає 275 552, 00 грн (двісті сімдесят пять тисяч пятьсотпятьдесят грн. 00 коп.)

На день подання позову, по курсу НБУ 1 долар США дорівнює 15,415 гривень. Відповідно 8 000 (вісім тисяч) доларів США, які було позичено ОСОБА_4, на день звернення до суду, дорівнює 123 320 гривень. Проте, сума позову, із урахуванням основної суми боргу, штрафної санкції, пені, 3% річних складає 5 558 116 грн. 10 коп.

На теперішній час відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо погашення боргу за договором позики від 26 січня 2012 року. Вказані дії відповідача свідчать про те, що майно яке він успадкував, та на яке згодом може бути звернуто стягнення, може бути реалізовано. В подальшому такі дії можуть утруднити або взагалі унеможливити виконання судового рішення щодо стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказане в позові майно.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адрвесою: 69001 АДРЕСА_3, ІПН НОМЕР_1) про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на:

1) нерухоме майно у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

2) все інше нерухоме та рухоме майно, яке зареєстровано на імя ОСОБА_2 (27.09.1981р.н., ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4), в тому числі на розрахункові рахунки.

Заборонити ОСОБА_2 (27.09.1981р.н., ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4) вчиняти будь-які дії, повязані з розпорядженням майном, у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 до розгляду справи № 314/6935/14-ц по суті та набранням рішення законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Ю.Мануйлова

12.12.2014 року м.Вільнянськ

12.12.2014