Справа № 2-1509/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 травня 2014 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Г.О. Козленко,

за участю секретарів Л.Л. Григорович, М.М. Рубець, А.В. Гураєвської

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення сум спричинених в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Позивач через свого представника звернулась до Соломянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів та просила стягнути з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача 2997,31 грн, в рахунок виплати страхового відшкодування; витрати позивача за автотоварознавчу експертизу у сумі 200 грн, а всього 3197,31 грн; 5000 грн моральної шкоди. З ОСОБА_2 стягнути 2000 грн завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 26.08.2012 близько 19 год. 00 хв. на 52 км а/д Київ-Чоп, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР України. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди вищезазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 28.09.2012, ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Автомобіль «Chevrolet Cruze» д.н.з. НОМЕР_3, 2011 року випуску є власністю позивача. Однак під час ДТП, зазначеним автомобілем керував ОСОБА_4, який є сином позивача.

В результаті цієї ДТП позивачці завдано майнової шкоди в звязку з пошкодженням її майна, а саме: розбито задній бампер, пошкоджено кріплення задньої кришки багажника, що підтверджується довідкою від 26.08.2012, виданою відділенням Державтоінспекції Макарівського РВ ГУМВС України в Київській області.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, який є власником автомобіля НОМЕР_4, застраховано ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» зі строком дії з 18.07.2012 до 17.07.2013.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, що замовлений ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», №434/12 від 05.09.2012, вартість матеріального збитку, завданого позивачці в результаті пошкодження автомобіля під час ДТП, складає 14298,93 грн.

Позивач отримала від страхової компанії, копію Висновку експертного автотоварознавчого дослідження, але без фотографій, при цьому вона звернулася до експертної установи для його отримання на що витратила 200 грн.

Станом на момент подачі позову до суду ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», сплачено позивачу суму страхового відшкодування частково у сумі 11301,62 грн.

Позивач вважає, що зі страхової компанії підлягає стягненню сума страхового відшкодування, за винятком сплачених 11301,62 грн, сума у розмірі 2997,31 грн та витрати за отримання висновку у розмірі 200 грн.

Моральну шкоду, спричинену ОСОБА_5, яка підлягає стягненню з останнього, позивач оцінює у розмірі 7000 грн, з яких 2000 грн необхідно покласти на ОСОБА_2 та 5000 грн на ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», згідно ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих застрахованою особою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, надавши при цьому відповідні пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовної заяви посилаючись на підстави викладені в запереченнях, які містяться в матеріалах справи.

Представник ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст.2-4 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 26.08.2012 близько 19 год. 00 хв. на 52 км а/д Київ-Чоп, ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, чим порушив вимоги пункту 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «Chevrolet Cruze» д.н.з. НОМЕР_3, належить ОСОБА_1, що підтверджується технічним паспортом (а.с.11), однак під час ДТП транспортним засобом керував син позивача ОСОБА_4 (а.с.33).

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 28.09.2012, відповідач ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.10).

Виходячи з норм ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 26.08.2012 року на 52 км а/д Київ-Чоп, є відповідач ОСОБА_2

Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2767429, що не заперечується сторонами по справі.

У зв'язку з чим, 07.11.2012 позивачем до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» було подано заяву на виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією заяви на виплату страхового відшкодування (а.с.13).

Положення ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 зазначеного Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

В судовому засіданні не було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» виконав належним чином свої зобов'язання.

Згідно ст.9 вищевказаного Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 25500 тисяч гривень на одного потерпілого.

Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Відповідно до ст.36 Закону, протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Крім того, відповідно до цієї ж статті страховик зобов'язаний узгодити розмір страхового відшкодування з особою, яка має на це право, та виплатити страхове відшкодування не пізніше, ніж за 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Позивачем було направлено заяву про виплату страхового відшкодування до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», однак, страховою компанією таке відшкодування було виплачено частково у розмірі 11301,62 грн.

20 лютого 2013 року, експертом ОСОБА_6 було проведено експертне автотоварознавче дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Cruze» д.н.з. НОМЕР_3 за заявою позивача. Згідно висновку зазначеного дослідження №434-1/12 від 20.02.2013, вартість матеріального збитку, завданого власнику вищевказаного автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП, складає 14298,93 грн (а.с.16-31). За отримання вказаного висновку позивачем була оплачена сума у розмірі 200 грн, що підтверджується квитанцією ПП ОСОБА_6 (а.с.15).

При цьому матеріали справи містять висновок № 434/12 складений 05.09.2012, тим же експертом (ОСОБА_6М.), але за заявою ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику складає також 14298,93 грн (а.с.94-98).

Суд зважаючи на доводи страхової компанії, щодо перерахунку страхового відшкодування двома сумами, а саме від 21.02.2013 5000 грн та 27.02.2013 6415,78, що загалом становить 11415,78 грн, вважає за доцільне виходити із суми, яка фактично надійшла на рахунок позивача відкритий в ПАТ КБ «Приват Банк». Згідно виписки із ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.04.2013 на рахунок ОСОБА_1 надійшло страхове відшкодування згідно акту № 514-12-UA від 08.02.2013 загалом у розмірі 11301,62 грн (а.с.34).

Відповідач ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» мав сплатити позивачу 14298,93 грн в рахунок страхового відшкодування. Однак зважаючи, що сплачено було11301,62 грн, то 14298,93 грн - 11301,62 грн = 2997,31 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» повинно доплатити позивачу суму у розмірі 2997,31 грн в рахунок відшкодуванням майнового збитку спричиненого ДТП.

Позивачу завдано моральних і психологічних страждань, у звязку з пошкодженням ОСОБА_5 її автомобіля, які остання обґрунтовує наступним: позивач певний проміжок часу не користувався автомобілем, що призвело до розладу звичайного для позивача щиросердечного стану в звязку з порушенням прав і інтересів позивача при ДТП; способу життя, нормальних життєвих звязків через неможливість здійснювати заплановані та незаплановані поїздки та зустрічі у робочі дні, у вихідні; змушення гаяти час на безкінечні переговори щодо сплати страхового відшкодування з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» тощо.

Згідно норми ст.22.3., яка діяла на момент виникнення порушення права позивача, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» грошових коштів за матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля НОМЕР_6, в частині розміру в сумі 2997,31 грн, а також коштів пов'язаних з отриманням експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку від 20.02.2014 в сумі 200 грн, оскільки ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» не було надано доказів про отримання позивачем копії зазначеного дослідження, суд вважає доведеною моральну шкоду в частині стягнення з страхової компанії 2000 грн, а тому позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки його відповідальність на момент ДТП була застрахована в ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія».

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вина посилається як на підставу своїм вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши справу в межах позовних вимог, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі суд вирішує в порядку ст.88 ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст.2-4, 10, 16, 57-60, 88, 208-210,212-215, 294-296 ЦПК України, ст.ст.22, 526, 629, 988, 1166 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення сум спричинених в наслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 в рахунок в рахунок шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 3097,31 грн та 2000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя - Г.О. Козленко