Справа № 455/1371/14-ц
Провадження № 2/455/524/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2014 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Бонецького Л.Й. при секретарі Борковській Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Старий Самбір справу за позовом ОСОБА_1 до Скелівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Скелівської сільської ради та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що 09.07.2009 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбала в ОСОБА_4 будинок АДРЕСА_1

20.10.2009 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Скелівської сільської ради щодо безоплатної приватизації землі для обслуговування будинку - 0.25 га, для будівництва індивідуального гаража - 0.01 га. для ведення садівництва - 0,12 га, для ведення особистого селянського господарства - 0.16 га у АДРЕСА_1

25.12.2009 року рішенням XVIII сесії III скликання Скелівської сільської ради ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 надано у власність земельну ділянку площею 0,20 га для обслуговування житлового будинку, а в решті вимог відмовлено. Вважаючи, що цим рішенням грубо порушено права та законні інтереси ОСОБА_1. вона оскаржила його до суду. Під час розгляду справи судом, ОСОБА_1 повторно звернулась із заявою до Скелівської сільської в якій просила надати їй у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 площею 0,11 га.

Рішенням Скелівської сільської ради №27 від 21.01.2011 року за п. 2 у наданні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відмовлено, зазначено, що земельна ділянка перебуває у користуванні ОСОБА_5.

17 травня 2011 року Старосамбірським районним судом Львівської області відмовлено в позові ОСОБА_1 до Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення Скелівської сільської ради від 25.12.2009 року та зобов'язання розглянути питання про безоплатну передачу земельних ділянок. 17 червня 2014 року рішення залишено в силі Львівським апеляційним адміністративним судом.

Зазначила, що суди вважали відмову в наданні в приватну власність земельної ділянки для особистого селянського господарства правомірною, посилаючись на рішення виконавчого комітету Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року, згідно якого ОСОБА_5 ніби то надано право користування спірною земельною ділянкою.

Вважає, що оскільки до 17.06.2014 року існував спір про право, строк позовної давності для оскарження рішень Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року, 25.12.2009 року, 21.01.2011 року пропущено з поважних причин.

Як стало відомо в суді, згідно рішення від 21.09.1995 року в тимчасовому користуванні ОСОБА_6 знаходиться земельна ділянка, площею 0. 11 га біля ОСОБА_4, в приватизації якої ОСОБА_6 цим рішенням відмовлено.

При цьому, рішення про надання даної земельної ділянки у користування ОСОБА_6 не існує, підтвердженням чому є довідка Скелівської сільської ради від 28.03.2011 року №250. Крім того вважає, що рішення виконавчого комітету Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року не має юридичної сили правовстановлюючого документа на землю, оскільки таким згідно ст. 24 України 1990 року є договір, тому приходить до висновку, що ОСОБА_2 самовільно зайняв спірну земельну ділянку, а отже перебувала на час звернення ОСОБА_7 про приватизацію цієї земельної ділянки у власності територіальної громади, а значить п.2 рішення Скелівської сільської ради №27 від 21.01.2011 року є недійсним.

Враховуючи вищенаведене просить визнати недійсним рішення Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року в тій частині, де зазначено, що в тимчасовому користуванні ОСОБА_5 знаходиться земельна ділянка, площею 0. 11 га біля ОСОБА_4, зобов'язати ОСОБА_6 звільнити земельну ділянку площею 0.11 га в АДРЕСА_1, та повернути власнику - територіальній громаді с. Глибока, визнати недійсним п. 2 рішення Скелівської сільської ради №27 від 21.01.2011 року про відмову в наданні у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 та зобов'язати Скелівську сільську раду Старосамбірського району Львівської області вирішити питання про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.11 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що під час слухання справи у17.05.2011 року вона дізналася про рішення Скелівської сільської ради за 1995 року, але чекала на рішення апеляційного суду і тому у вересні 2014 року звернулася до суду. Зазначила, що рішення Скелівської сільської ради за 1995 рік заважає їй скасувати рішення Скелівської сільської ради за 2009 рік. Крім того вказала, що знає, що у січня 2014 року минуло три роки з того часу як було винесене рішення Старосамбірського районного суду яке базувалося на рішенні Скелівської сільської ради від 1995 року яке вона зараз оскаржує проте просить його скасувати.

Представник відповідача Скеліської сільської ради у судовому засіданні проти позову заперечив, подав заперечення проти позову яким спростував доводи позивача, покликалися на пропуск строку позивачем позовної давності та просив застосувати до даного позову наслідки спливу позовної давності.

Відповідач ОСОБА_9 проти позову заперечив та підтримав клопотання представника Скелівської сільської ради про застосування до даного позову наслідки спливу позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд критично оцінює доводи позивачки наведені у позовній заяві про поважність причини пропуску строку позовної давності для оскарження рішень Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року, 25.12.2009 року, 21.01.2011 року, а також покази дані нею в судовому засіданні про те, що вона дізналася про рішення Скелівської сільської ради від 1995 року тільки 17.05.2011 року оскільки такі спростовуються оглянутими в судовому засіданні матеріалами справи № 2-а-2011 за позовом ОСОБА_1 до Скелівської сільської ради про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, з яких вбачається, що за клопотанням позивачки ОСОБА_1 від 16.08.2010 року представником Скелівської сільської ради у судовому засіданні 13.09.2010 року долучено до матеріалів справи разом з іншими документами також і рішення Скелівської сільської ради від 21.09.1995 року. Крім того, з матеріалів тієї ж справи № 2-а-2011 вбачається, що ОСОБА_1 10.02.2011 року отримала копію рішення Скелівської сільської ради №27 від 21.01.2011 року, проте ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом лише 18.09.2014 року.

З огляду на те, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, про застосування наслідків пропуску якого просять відповідачі у поданій до суду письмовій заяві, в позові слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд -,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Скелівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення Скелівської сільської ради та зобов'язання до вчинення дій - відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя