У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2014 року м. Ужгород

Ко

легія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Мацунича М.В., Ігнатюка Б.Ю.

при секретарі - Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт та його представник в судове засідання на явились, про час та місце розгляду справу повідомлені належним чином, про причину неявки неповідомили, а тому суд розглянув справу у їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне розпорядження міського голови м.Ужгород №70 від 15.02.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності винесене з дотриманням вимог трудового законодавства; крім того суд першої інстанції вважав, що строк звернення позивача до суду за захистом його права, встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України пропущено без поважних на те причин.

Доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень апелянта про те, що відсутність звернення вагітної ОСОБА_3 до адміністрації УМПЦ щодо вибору лікуючого лікаря не зобов'язує головного лікаря приймати особисту участь у пологах, ОСОБА_1 був залучений черговим лікарем як фахівець з метою надання медичної допомоги, однак не набув функцій керівництва та обов'язку ведення медичної документації;також апелянт вважає, що в силу змісту ч.2 та ч.3 ст.264 ЦК України, процесуальний строк оскарження спірного розпорядження розпочинається заново, а тому відраховується від дня звернення до суду з метою захисту своїх прав, а саме в лютому 2013 року.

Матеріалами справи встановлено наступне:

З рецензії на випадок перинатальної смертності на історію родів №101/31/16 породіллі ОСОБА_3 від 08.02.2013 року, а також портоколу засідання та висновку клініко-експертної комісії від 12.02.2013 року №1/3 вбачається, що за час перебування у стаціонарі вагітної ОСОБА_3 в період до проведення оперативного розродження мали місце грубі порушення організації надання медичної допомоги, які зумовили незадовільну якість надання допомоги, що викликало 10.01.2013 року умовно-відворотну смерть плоду у вагітної ОСОБА_3. Встановлено відсутність контролю головного лікаря за якістю ведення медичної документації.

ОСОБА_1 на ім'я заступника міського голови Ужгородської міської ради було надано доповідну записку, відповідно до якої ним надано пояснення щодо незадовільної якості оформлення історії пологів вагітної, викликаної діями заступника голови КЕК лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_4, а також повідомлено про вжиті заходи реагування.

Розпорядженням міського голови м.Ужгорода від 15.02.2013 року №70 ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов'язків в частині контролю за організацією та станом надання медичної допомоги в УМПЦ оголошено догану, з якою позивача ознайомлено 15.02.2013 року.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що догана за неналежне виконання службових обов'язків оголошено позивачу з дотримання вимог ст.149 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308,314 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 21 жовтня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі скарги безпосередньо до цього суду.

Судді:

Судді :