Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Фазикош Г.В., Власова С.О.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 пред'явив до ОСОБА_2 позов про стягнення збитків у розмірі 89 252 долари США, з яких:

- інвестиції у розмірі 47 445 доларів США, внесені ним особисто в процесі будівництва квартири, яку замовила для власних потреб та недофінансувала відповідачка в будинку АДРЕСА_1,

- 36 247 доларів США, які він повинен сплатити банку за користування наданим ним кредитом, що був використаний для будівництва квартири відповідачки у цьому будинку,

- 5 600 доларів США, або 44 800 грн. втраченої вигоди, яка полягає у безпідставному використанні відповідачкою з 2008 по 2012 р.р. належної йому квартири площею 125,3 кв.м. в житловому будинку АДРЕСА_1.

Рішенням суду у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити його вимоги. Вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Окрім того, суд неправильно оцінив надані ним докази.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень п. 6 ч. 3 ст. 295, ч. 2 ст. 303 та п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційний суд встановив по даній справі нові обставини, оскільки їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи, одні з яких позивач з поважних причин не надав суду першої інстанції, а інші - судом неправомірно не були прийняті та досліджені.

13 січня 2006 року позивач, приватне підприємство «Піраміда» та відповідачка уклали договір про дольову участь у будівництві житлового будинку в м. Ужгороді на Слов'янській набережній - позиція за генеральним планом 201 (в подальшому уточнена адреса: АДРЕСА_1) - т.1, а.с. 13-14, 168-174.

За умовами цього договору позивач був замовником даного об'єкта, ПП «Піраміда» - підрядником будівництва, а відповідачка - споживачем послуги по будівництву житла.

Згідно п.п. 3.4, 3.5 договору фінансування будівництва будинку повинен був здійснювати позивач шляхом перерахування передбачених кошторисом коштів на рахунок підрядника.

Відповідачка безпосередніх фінансових операцій з підрядником не здійснювала, за умовами договору вона за замовлену квартиру повинна була до 5 липня 2007 року сплатити позивачу аванс у розмірі 5% вартості квартири, а решту суми сплатити йому протягом 60 календарних днів з моменту здачі квартири в експлуатацію.

Є доведеним, що базова вартість квартири, яка була замовлена відповідачкою, становила 76 895 доларів США (т. 1, а.с. 13).

23 липня 2007 року відповідачка сплатила передбачені п. 3.2 договору 5% вартості квартири у розмірі 20 000 грн., що еквівалентно 4 000 доларів США (т. 1, а.с. 148).

25 липня 2007 року рішенням виконкому Ужгородської міської ради № 274 16-квартирний житловий будинок АДРЕСА_1 (уточнена адреса новозбудованого житлового будинку), що був предметом трьохстороннього договору, укладеного 13 січня 2006 року, прийнятий в експлуатацію (т. 1, а.с. 168-174).

Відповідачка своє зобов'язання, передбачене договором, про повну сплату вартості квартири в установлений строк не виконала, натомість 20 липня 2008 року оформили право власності у зданому в експлуатацію житловому будинку на квартиру № 15 загальною площею 125,3 кв.м., в тому числі житловою площею 66,8 кв.м., одержавши на цю квартиру свідоцтво про право власності на нерухоме майно (т. 1, а.с. 19, 20).

Окрім сплаченого 23 липня 2007 року авансу відповідачка також 28 травня 2010 року сплатила частину вартості квартири в сумі 30 000 доларів США (т. 1, а.с. 149).

Будь-яких інших платежів за одержану квартиру відповідачка замовнику її будівництва, тобто позивачу до теперішнього часу не здійснювала (т. 1, а.с. 150).

Таким чином, залишок несплаченої нею суми за замовлене житло становить 42 895 доларів США (76 895 доларів США встановлена договором вартість квартири - 34 000 доларів США два здійснені відповідачкою платежі).

До даних правовідносин повинні застосовуватись норми ЗУ «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди) від 15 березня 2001 року № 2299-ІІІ, втратив силу 1 січня 2014 року, але був чинним на час існування даних правовідносин, «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року №1560-ХІІ, «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях із нерухомістю» від 19 червня 2003 року № 978-ІV, а також «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ.

Згідно цих норм підрядник (в даному випадку ПП «Піраміда») прийняв на себе зобов'язання та виконав його: побудував та здав в установлений договором строк 16-ти квартирний житловий будинок в АДРЕСА_1, відповідно до проектно-кошторисної документації.

Замовник (ОСОБА_1, позивач у даній справі) виконав взяте на себе зобов'язання: надав підрядникові будівельний майданчик, передав йому затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняв закінчені будівельні роботи та оплатив їх.

Споживач послуг по будівництву трьохкімнатної квартири (відповідачка ОСОБА_2) замовила квартиру у новозбудованому житловому будинку, одержала квартиру, оформивши на неї право власності, але замовлену послугу сплатила лише частково, будь-яких претензій щодо якості одержаної послуги відповідачка ані підряднику, ані замовнику не пред'являла.

Згідно ст. ст. 901, 903 ЦК України відповідачка зобов'язана сплатити замовнику, яким є ОСОБА_1, вартість наданої послуги, тобто вартість квартири (у даному випадку - різницю між обумовленою договором вартістю та фактично сплаченою сумою).

При цьому колегія не приймає до уваги заперечення відповідачки, адже вона умови договору про повне фінансування вартості замовленої квартири не виконала.

Колегія також не приймає до уваги доводи позивача про те, що залишок несплаченої суми слід вираховувати не з вартості квартири в сумі 76 895 доларів США, яка була встановлена п. 3.1 договору, а з суми 81 445 доларів США. Вартість квартири є суттєвою умовою договору, змін щодо цієї умови сторони договору не вносили, тому залишок несплати, як зазначено вище, становить 42 895 доларів США, що за курсом НБУ на час ухвалення даного рішення дорівнює 657 821,16 грн.

Враховуючи наведене, колегія у цій частині позовних вимог ухвалює нове рішення.

Що стосується рішення суду в частині відмови у позові про стягнення 36 247 доларів США (платежі за кредитним договором, укладеним позивачем з «ОТП Банком»), то воно відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Як зазначено вище, процес будівництва житлового будинку та квартири, замовленої відповідачкою, відбувався з 13 січня 2006 року по 25 липня 2007 року (т.1, а.с. 13, 14, 168-174).

Договір про надання кредитної лінії № СгL-SME 805/109/2008 позивач з ЗАТ «ОТП Банк» уклав 1 вересня 2008 року, тобто після завершення будівництва та прийняття житлового будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію (т. 1, а.с. 7, т. 2, а.с. 34-40).

Отже, одержані позивачем за цим кредитним договором кошти жодним чином не могли бути використані для інвестування будівництва даного будинку взагалі і квартири відповідачки зокрема.

Доводи скарги позивача у цій частині враховуючи викладене не заслуговують на увагу, тому скарга підлягає відхиленню.

Відмовивши позивачу у вимозі про стягнення втраченої вигоди, яка полягає у безпідставному використанні відповідачкою квартири, суд першої інстанції не врахував наступні обставини.

25 липня 2007 року житловий будинок, замовником житла в якому була відповідачка, був зданий в експлуатацію (т. 1, а.с. 168-174).

20 лютого 2008 року відповідачка оформила право власності на квартиру АДРЕСА_1, одержавши на неї свідоцтво про право власності ЯЯЯ № 777325 (т. 1, а.с. 19, 20).

Рішенням суду від 17 грудня 2009 року , яке набуло чинності, вказане свідоцтво визнано недійсним (т. 1, а.с. 35-36).

Рішенням суду, яке набуло чинності 30 вересня 2011 року, право власності позивача на зазначену вище квартиру підтверджено, а відповідачку зобов'язано звільнити її (т. 1, а.с. 45-49).

Рішенням суду від 5 грудня 2012 року відповідачка знята з реєстраційного обліку у даній квартирі (т. 1, а.с. 52-54).

На виконання вказаних судових рішень міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції 7 листопада 2012 року звільнив квартиру від відповідачки та належного їй майна (т. 2, а.с. 60-65).

Отже, з 30 вересня 2011 року по 7 листопада 2012 року, тобто з часу визнання за позивачем права на квартиру до її фактичного звільнення відповідачка протиправно та безпідставно використовувала квартиру загальною площею 125,3 кв.м., в тому числі житловою площею 66,8 кв.м.

Внаслідок цього вона протягом 1 року 1 місяця та 6 днів позбавила позивача права користуватися нею, тобто права, передбаченого ст. ст. 382, 383 ЦК України.

Дані правовідносини не є договірними, на них розповсюджується дія норм ст. ст. 22, 328, 390 ЦК України.

Згідно цих норм відповідачка, яка замовник послуги по будівництву трьохкімнатної квартири не набула права власності на неї, оскільки не сплатила в повному обсязі вартість квартири. Видане їй свідоцтво про право власності судом визнано недійсним. Рішеннями судів право власності на дану квартиру визнано за позивачем, а відповідачку виселено з квартири із зняттям з реєстраційного обліку.

Позивач як власник квартири відповідачкою тривалий час був позбавлений права використовувати своє майно на власний розсуд, тому він вправі вимагати передання йому усіх доходів від майна, які відповідачка одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Такі збитки для позивача є упущеною вигодою.

Згідно даних ріелторської фірми «Купол» місячна орендна плата трьохкімнатної квартири у м. Ужгороді у 2011-12 роках, тобто за час протиправного володіння відповідачкою квартирою позивача становила 250 доларів США (т. 1, а.с. 8).

Отже, збитки, які відповідачка заподіяла вказаними діями позивачу становлять:

250 доларів США х 13 місяців і 6 днів = 3 295 доларів США, тобто 50 530,85 грн. за офіційним курсом НБУ на час ухвалення даного рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачки підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Вони становлять 4 457 грн.

Викладене вище у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2014 року скасувати, ухваливши нове, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) різницю у вартості квартири за договором про дольову участь у будівництві житлового будинку від 13 січня 2006 року у розмірі 657 821,16 (шістсот п'ятдесят сім вісімсот двадцять одна грн. 16 коп. - еквівалент 42 825 доларів США) та заподіяні збитки у розмірі: 50 530,85 грн. (п'ятдесят тисяч п'ятсот тридцять грн. 85 коп.)

У вимогах про стягнення 36 247 доларів США за договором про надання кредитної лінії від 1 вересня 2008 року - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4 457 грн.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом 20 днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області В.В. Дроботя