АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №688/4315/13-ц
Провадження №22-ц/792/161/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника апелянта ОСОБА_1, представника відповідача Косара Б.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шепетівського міськрайонного суду від 21 листопада 2013 року та на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 21 листопада 2013 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ „Альфа Банк" про визнання недійсним додаткового договору до договору іпотеки, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виключення записів з Державного реєстру іпотек та реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом і в обґрунтування своїх вимог зазначав, що 04.10.2010 року Підрозділом примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Хмельницькій області на підставі виконавчого напису №5765, що виданого 08.09.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. було відкрито виконавче провадження №21707770 про звернення стягнення на нерухоме майно позивача. Позивач вказує, що цей виконавчий напис було видано на виконання договору іпотеки від 03.12.2007 року з урахуванням додаткового договору до договору іпотеки від 05.12.2008 року. На підставі додаткового договору було внесено зміни до договору іпотеки від 03.12.2007 року, в результаті яких в іпотеку банку ОСОБА_3 передано усе нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 1752,1 кв. м. включаючи другий поверх, прибудову до першого поверху та підвальні приміщення. При укладанні зазначеного додаткового договору домовленість сторін була спрямована на розстрочення наданого кредиту за умови надання позивачем додаткового майна в іпотеку, проте після укладення додаткового договору банк відмовився вносити відповідні зміни до кредитного договору в частині розстрочення. Позивач вважає такі дії Банку незаконними, а тому просив визнати недійсним додатковий договір до договору іпотеки від 03.12.2007 року, що укладений 05.12.2008 року; визнати виконавчий напис №5765 від 08.09.2010 року таким, що не підлягає виконанню та виключити з Державного реєстру іпотек і реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи, що внесені згідно додаткового договору.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_3, одночасно подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду від 04.10.2013 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №5765 від 08.09.2010 року по виконавчому провадженню №21707770, що перебуває на виконанні в підрозділі примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції в Хмельницькій області.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 21 листопада 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 21 листопада 2013 року скасовано заходи забезпечення позову. Знято заборону на стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу №5765 від 08.09.2010 року по виконавчому провадженню №21707770.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 25.06.2012 року у справі №2-107/2012 за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ „Альфа Банк" про визнання недійсним додаткового договору встановлено, що при укладенні додаткового договору до іпотеки домовленість сторін була спрямована саме на розстрочення наданого кредиту за умови надання ОСОБА_3 додаткового майна в іпотеку, проте відповідного договору про реструктуризацію заборгованості в подальшому укладено не було, а висновок суду про те, що основною метою укладення додаткового договору до іпотеки було визначення опису предмета іпотеки для його ідентифікації у зв'язку із самочинною реконструкцією позивачем приміщень, що були предметом іпотеки є необґрунтованим та не відповідає дійсності.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі на ухвалу суду про скасування заходів забезпечення позову вважає таку ухвалу передчасною та немотивованою, а тому і просить скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 21 листопада 2013 року.

Представник апелянта ОСОБА_1 апеляційні скарги підтримав в повному обсязі.

Представник ПАТ «Альфа Банк» апеляційні скарги не визнав і просить їх відхилити.

ОСОБА_3 до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.312 ч.1 п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 03.12.2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» (далі Банк) було укладено Рамкову угоду №SMERS00330, відповідно до умов якої були укладені договори про надання траншів №SME0005844/1 від 03.12.2007 року та №SME0007538 від 28.12.2007 року.

Також 03.12.2007 року між позивачем та Банком було укладено договір іпотеки №SMERS00330/1, відповідно до умов якого ОСОБА_3 у забезпечення виконання зобов»язання - Рамкової угоди №SMERS00330 від 03.12.2007 року та договору про надання траншу №SME0005844/1 від 03.12.2007 року, передав Іпотекодержателю нерухоме майно: нежитлове приміщення пральний комбінат, загальною площею 595,8кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,4684га, на якій розміщене зазначене нерухоме майно; нежитлове приміщення будівля контрольно - пропускного пункту та котельня загальною площею 76,7кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 0,4684га, на якій розміщене зазначене нерухоме майно; нежитлове приміщення №1, загальною площею 984,1кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,2276кв.м., на якій розташоване зазначене нерухоме майно. (п.1.1., 2.1., 3.1.)

Зазначені вище договори сторонами не оспорюються і підтверджуються письмовими матеріалами справи та визнаються представниками сторін.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.12.2008 року між Банком та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до договору іпотеки від 30 грудня 2007 року, відповідно до умов якого внесено зміни в абзац 3 п.3.1 Договору щодо визначення предмету іпотеки - нежитлового приміщення, приміщення №1 та фактично змінено розмір загальної площі приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1, замість площі приміщення 984,1 кв.м. зазначено площу 1752,1 кв.м., а також внесено зміни в абзац 3 п.3.2 Договору іпотеки від 03.12.2007 року щодо правовстановлюючого документу, яким посвідчується право власності ОСОБА_3 на предмет іпотеки - нежитлове приміщення, приміщення АДРЕСА_1 площею 1752,1 кв.м. та його реєстрації прав власності.

Згідно ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців; для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення;

4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спірний правочин не є окремим іпотечним договором, а лише вносить зміни до основного договору іпотеки від 03.12.2007 року, не є договором про забезпечення основного зобов»язання без договору іпотеки від 03.12.2007 року, а тому може і не містити інших вимог, що визначені ст.18 Закону України «Про іпотеку», адже відповідно до п.4 спірного договору зазначено, що усі інші умови договору, що не зачіпаються цим додатковим договором, залишаються без змін.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ця вимога задоволенню не підлягає з підстав недоведеності, адже згідно ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в тій частині, що сторони не досягли згоди з приводу реструктуризації наданого кредиту, який, як випливає із напрямку їх домовленостей, повинен був забезпечуватися шляхом укладання додаткового договору, колегія суддів вважає їх недоведеними, адже як вбачається із матеріалів справи: умовами додаткового договору від 05.12.2008 року до договору іпотеки від 30 грудня 2007 року не обумовлювалися та не врегульовувалися питання щодо реструктуризації заборгованості ОСОБА_3 за основним зобов»язанням, хоча згідно ч.2 ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими і волевиявлення ОСОБА_3 на укладення спірного додаткового договору до договору іпотеки від 03.12.2007 року було вільним і відповідало його внутрішній волі, що відповідає ст. 203 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд прийшов до невірного висновку щодо мети укладення сторонами спірного договору (п.п.1.2), а саме визначення опису предмета іпотеки для його ідентифікації у зв»язку із самочинною реконструкцією ОСОБА_3 приміщень, що були предметом іпотеки є обґрунтованими, адже вказані пункти додаткового договору до договору іпотеки від 03.12.2007 року не містять вказаних обставин. Однак, це посилання суду на законність рішення не впливає.

Також, згідно ч.1ст.151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Положеннями ч.6 ст.154 ЦПК України визначено: якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскільки у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, тому і підлягають до скасування заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 04.10.2013 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги на ухвалу суду в частині відсутності мотивації з приводу необхідності скасування заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже оскаржувана ухвала містить посилання мотивувальну частину з посиланням на норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 21 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 21 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Головко Н.П. Справа: №22ц/792/161/14

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 19, 27