У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі - Савариній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міського КП ЖКГ «Тиса» про захист особистих немайнових прав,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом до Міського КП ЖКГ «Тиса» про захист особистих немайнових прав.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Позивач не погодився з вказаним рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невірним застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Представник апелянта в судовому засіданні скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник відповідача вважав, що підставі для задоволення скарги немає.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що жодного порушення відповідачем щодо розголошення відомостей особистого життя позивача не було; лист від 20.06.2014 року за №377 не містить жодної інформації, яка б могла порушити повагу до гідності та честі позивача.

З таким висновком суду першої інстанції можна погодитися на підставі наступного.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на твердженні апелянта про те, що дані про адресу проживання особи у будь-якому випадку відносяться до конфіденційної інформації та не можуть бути поширені без згоди такої особи; також вказує, що поширена відповідачем інформацію є недостовірною, та водночас негативною.

З матеріалів справи вбачається, що 20 червня 2013 року Відповідач звернувся до Ужгородської вагонної пасажирської дільниці (ЛВЧ-5) з листом №377, копія якого була також надана Чопському міському голові та дільничному інспектору Балагурчику В.В. Дії Відповідача по направленню такого листа Позивач вважає протиправними, оскільки ним розголошено відомості про особисте життя Позивача, а поширена у цьому листі інформації відносно Позивача є негативною та недостовірною, а відтак принижує честь і гідність Позивача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених ст. 60 цього Кодексу.

Оглянувши вищевказаний лист, колегія суддів, приходить до висновку, що вказана в ньому інформація містить відомості щодо дій працівників Міського КП ЖКГ «Тиса» та директора цього підприємства, стосовно яких позивач ОСОБА_1 проводив відеозйомку без їх згоди.

Зазначена інформація не може бути недостовірною та вважатись такою, що принижує честь та гідність позивача.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :