справа №176/1876/13-ц
провадження №2/176/182/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2014 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

при секретарі Ханіній М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач 10 липня 2013 року звернувся до Жовтоводського міського суду із позовом де просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 1720,05 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 1500 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що 29 вересня 2010 року після 23 год. відповідач прийшов до нього у помешкання (квартира АДРЕСА_1) начебто з метою повернути борг, який утворився в 2007 році. При цьому, ОСОБА_2 витяг пістолет, що приніс із собою і приховував у рукаві куртки, та направивши його у груди позивача вистрілив. Однак, куля застрягла у глушнику. З метою захисту життя свого та членів сімї, ОСОБА_1 вибив пістолет із руки відповідача, на що останній наніс йому удар кулаком в обличчя, що призвело до закритого перелому кісток носу. Потім почалася боротьба під час якої ОСОБА_2 вкусив позивача за перший та третій пальці правої кисті. Зазначеними діями відповідача позивачу завдані тілесні ушкодження, які експертним висновком віднесені до легких, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя. Під час боротьби у помешканні останнього пошкоджено коврове покриття на підлозі кімнати, вазон для квітів, рушник, вартість яких складає 1720,05 грн. Також ОСОБА_1М зазначив, що злочинними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях спричинених реальною загрозою застосування проти нього вогнепальної зброї, а також тим, що довгий час він вимушений був зявлятись до органі досудового слідства та суду і вибачення відповідач за свої дії попросив лише у суді через 2 роки після їх вчинення. До того ж, вказаними умисними діями ОСОБА_2 йому завдано тілесні ушкодження, що відносяться до легких, з огляду на що просить стягнути із відповідача загалом 15000 гривен моральної шкоди. Крім того, за надання правової допомоги адвокату ним сплачено 1500 гривен.

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року відповідача визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.263, ч.1 ст. 129 КК України, який ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.04.2013 року залишений без змін. Однак, при розгляді зазначеної кримінальної справи позивачем цивільний позов не заявлявся.

Позивач та його представник-адвокат ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися. У наданій суду заяві представник позивача адвокат ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

Відповідач, також будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні не скористувавсь, надав суду письмові заперечення щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначив, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки факт того що він попросив вибачення у потерпілого та час даної дії ніяким чином не впливають ні на сам факт завдання моральної шкоди, ні на розмір грошової суми її компенсації. Також не можуть бути підставою для задоволення вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди його посилання на те що він міг реально постраждати від пострілу, оскільки у даному випадку повинні враховуватись фактичні наслідки діянь особи, що вчинила злочин, а не припущення про можливість настання більш тяжкої шкоди, на що посилається позивач. Крім того зазначив, що позивач у вимозі про стягнення матеріальних збитків не надав достатніх доказів того, що ковролін пошкоджено саме ним, і він не підлягає відновленню. Також вказав, що участь представника потерпілого за обставин кримінальної справи відносно нього не була обовязковою, і оскільки позивач відносить вказані витрати до завданих йому збитків у розумінні ч.1 ст.22 ЦК України, то вчиненим злочином він не завдавав позивачу вказаних збитків і для відновлення його порушених прав, ці витрати не були обовязковими.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

29 вересня 2010 року близько 23 години 50 хвилин ОСОБА_2 прийшов до позивача за місцем проживання останнього АДРЕСА_2, з метою вирішення питання, щодо повернення боргу. При цьому, відповідач приніс із собою вогнепальну зброю (самозарядний пістолет, калібру 9 мм із саморобним пристроєм для беззвучної і безвогняної стрільби), що під час розмови із позивачем дістав і, знаходячись приблизно на відстані 1 м від останнього, спрямував йому в область грудної клітини, у результаті чого у ОСОБА_1 виникли реальні підстави остерігатись за життя своє та дружини. За таких обставин, маючи на меті відвести ствол пістолета у бік, схопив відповідача за кисть руки, де був пістолет, в цей час відбувся постріл, однак куля застрягла у саморобному глушнику, а ОСОБА_1 вибив пістолет з рук ОСОБА_2 і між ними завязалась бійка, під час якої останній умисно заподіяв позивачу легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоровя у вигляді закритого перелому кісток носу без зміщення кісних відламків, групи з трьох ран і двох саден на шкірі тильної поверхні основної і другої фаланг першого пальця правої кисті, двох ран на шкірі внутрішньої поверхні нігтьової фаланги третього пальця правої кисті, рани на шкірі зовнішньої поверхні нігтьової фаланги третього пальця лівої кістки.

Зазначене підтверджується копіями вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2013 року, за яким ОСОБА_4 визнано винним у злочинах, передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2013 року, щодо залишення без змін зазначеного вироку (а.с. 13-18, 19-23).

Крім того, спричинення діями відповідача тілесних ушкоджень, зазначених у судових рішеннях, підтверджується копією висновку експерту № 34 Е/126 (а.с. 29-31).

Під час, вчинення ОСОБА_2 зазначених злочинних дій у квартирі 50, будинку 22, що по вулиці Хмельницького у місті Жовті Води, Дніпропетровської області, пошкоджене майно, належне позивачу, а саме вазон для кімнатних квітів, який розламано. Крім того, пошкоджено ковролін, яким устілена підлога у коридорі приміщення. Зазначене підтверджується відповідними записами у протоколі огляду місця події (а.с.32-36).

Пошкодженням покриття для підлоги ОСОБА_1 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 1720,05 грн. Товарним чеком підтверджується, що вартість пошкодженого ковроліну складає зазначену суму (а.с. 37).

У результаті отриманих тілесних ушкоджень позивачу заподіяно моральних і фізичних страждань, що підтверджується висновками судово-медичних досліджень і матеріалами кримінальної справи. /а.с.13-18/

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил ст. 22 ЦК України. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Загальне поняття "збитки" це шкода, під якою стаття 22 ЦК України розуміє дві групи витрат: витрати, які особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі. У даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою та витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тут мається на увазі перш за все вартість, причому як така, яку особа вже зробила та може підтвердити проведені витрати відповідними документами.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, звільняє позивача від доказування відповідних обставин, щодо наявності вини відповідача в скоєні злочину.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що саме з вини відповідача заподіяна позивачу ОСОБА_1 матеріальна шкода на загальну суму 1720,05 грн., у звязку із чим позовні вимоги останнього у частині відшкодування матеріальної шкоди необхідно задовольнити.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

За правилами ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд, з огляду на практику Європейського суду з прав людини щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, положення ст. 3 Конституції України, згідно якої найвищою соціальною цінністю України є людина, її життя і здоров'я, визначає відшкодування моральної шкоди, враховуючи тяжкість та обсяг страждань позивача. Так, останній не безпідставно остерігався за життя і здоровя як своє, так і близьких людей, отримав тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоровя. За таких обставин, суд вважає достатньою для відшкодування моральної шкоди, виходячи із розумності та справедливості, саме розмір шкоди, що просить стягнути на його користь ОСОБА_1 у сумі 15000 гривен.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з п.2 і п.3 ч.2 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать , зокрема і витрати на правову.

Позивач просить суд відшкодувати понесені витрати на правову допомогу у сумі 1500 гривен (а.с. 38).

Вказані вимоги підлягаю задоволенню з наступних підстав.

Частина перша статті 56 ЦПК України передбачає, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

У матеріалах справи містяться документи, які свідчать про те, що ОСОБА_3, якого позивач відповідно договору (а.с. 5) уповноважили на представництво своїх інтересів у суді, є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

На підтвердження розміру витрат позивачів та їх представника у зв'язку з розглядом кримінальної справи не надано відповідних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір відповідно до Закону України Про судовий збір з матеріальних вимог в розмірі 243,60 грн. і моральних вимог 243,60 грн., а всього 487,20 грн.

Виходячи з викладеного, керуючись вище приведеними нормами закону та ст.ст. 10,11,15, 57-60,61, 88,169, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, на відшкодування матеріальної шкоди 1720 (одну тисячу сімсот двадцять) гривен 05 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 (пятнадцять тисяч) гривен, в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката 1500 (одну тисячу пятсот) гривен.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня проголошення, через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська