Справа № 156/903/14-ц Провадження № 22-ц/773/1942/14 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Категорія: 49 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

при секретарі Лимар Р. С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютого 2013 року ОСОБА_1 звернулась в суд із зазначеним позовом. Вказувала на ті обставини, що 03 серпня 2007 року зареєструвала шлюб із відповідачем, від шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того позивач зазначала, що останнім часом між ними почали виникати часті суперечки, із-за того їх сім'я розпалась, вони стали проживати окремо.

Вважаючи, що збереження шлюбу між ними є неможливим просила шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 розірвати, а дочку ОСОБА_3 залишити проживати з нею.

Рішенням Іваничівського районного суду від 17 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено, шлюб між сторонами розірвано та залишено малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживати разом із позивачем ОСОБА_1

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить його в частині визначення місця проживання дитини із позивачем ОСОБА_1 скасувати як незаконне і таке, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення в частині визначення місця проживання малолітньої дитини, суд першої інстанції, врахувавши дані лише про особу позивачки, зробив висновок про те, що дитину слід залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 160 ч. 1, ст. 161 ч. 1 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 19 цього Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Встановлено, що з 3 серпня 2007 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4 - 6).

З літа 2014 року відносини між сторонами погіршились, вони припинили подружні стосунки, проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 вважає, що їх сім'я розпалась, примирення між ними неможливе, настоює на розірванні шлюбу.

Крім того встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду і на час розгляду справи в суді першої інстанції малолітня дитина сторін проживає з батьком і відповідачем по справі ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 і відвідує підготовчу групу дошкільного навчального закладу в с. Брани Горохівського району (а. с. 21, 23 - 25).

З акту № 37 обстеження матеріальних умов сім'ї від 12.09.2014 року по місцю проживання відповідача слідує, що там є всі необхідні умови для проживання дитини та її повноцінного розвитку (а. с. 24 - 25).

Також з матеріалів справи встановлено, що відповідач по справі подавав письмове клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування - службу у справах дітей Горохівської райдержадміністрації, однак дане клопотання судом вирішене не було і представник даного органу участь у справі не приймав (а. с. 26).

З наведених норм матеріального права можна зробити висновок про те, що при розгляді судового спору щодо місця проживання дитини участь представника органу опіки і піклування в судовому засіданні є обов'язковою, як обов'язковим є й висновок даного органу про шлях вирішення спору. Однак, як вбачається з матеріалів справи даний орган судом до участі у справі не залучався і його висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини в матеріалах справи відсутній.

Оскільки судом першої інстанції під час вирішення даного спору не були враховані вимоги матеріального закону, то зроблений ним висновок щодо визначення місця проживання дитини з позивачкою є передчасним і таким, що прийнятий судом з порушенням норм матеріального права.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині, в силу вимог п. п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги.

В решті рішення суду сторонами спору не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2014 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді