Справа № 428/3229/14-ц
Провадження № 2/428/1563/2014
04 вересня 2014 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Олійник В.М.,
при секретарі Андрусишин Н.Т.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_5, про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном, -
Позивач звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном, в якому посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, 47-а/47, на підставі Свідоцтва № 6730 про право власності на житло, виданого 06.08.2001 року. У вищевказаній квартирі разом з нею зареєстровані та мешкають: її онуки - ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також правнучки - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. У квітні 2013 року до неї звернувся ОСОБА_2 - знайомий померлого сина, який не являється членом сім'ї, з проханням тимчасово зареєструвати його у належній на праві приватної власності квартирі. Така реєстрація була необхідна йому, для отримання паспорту. ОСОБА_2 обіцяв, що як тільки він отримає паспорт, одразу ж зніметься з реєстрації. Втім свою обіцянку станом на 12.05.2014 року відповідач не виконав. З дати реєстрації - з 20.04.2013 року, ОСОБА_2 у належній їй квартирі жодного дня не проживав, навіть жодного разу не з'являвся у ній; будь - яких речей, які б йому належали, у квартирі, розташованій за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 47-а/47, немає. Їй невідомо, де ОСОБА_2 мешкає. Крім того, відповідач участі в оплаті комунальних послуг не приймає, у зв'язку з чим вона вимушена нести додаткові витрати по утриманню належної їй квартири. Відповідно до актів КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» від 28.10.2013 року та від 30.04.2014 року, перевірки факту не проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, не проживає за вищевказаною адресою з 20.04.2013 р. по теперішній час. Таким чином, без поважних причин, ОСОБА_2 відсутній (не проживає) за місцем своєї реєстрації впродовж більше ніж 1 рік. Реєстрація відповідача у належній їй квартирі чинить перешкоди вільно розпоряджатися власністю, змушує нести додаткові комунальні витрати. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належній їй квартирі чинить перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її майном, тому, на підставі вищевикладеного, вона була змушена звернутися з даним позовом до суду і просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належною їй на праві приватної власності квартири, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 47-а/47, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 47-а/47.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві.
Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що підтримують заявлені вимоги, просять позов задовольнити.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеним протягом шести місяців.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Якщо тимчасова відсутність особи перевищує шість місяців, члени сім'ї, в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі пред'явити позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення.
Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, передбачений відповідно ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до відповіді УДМС у Луганській області на запит щодо доступу до персональних даних відповідача ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.04.2013 року. Вказане також підтверджується довідкою № 2493 від 29.10.2013 року.
Відповідно до актів КП «ЕРЦ м.Сєвєродонецька» від 29.10.2013 року, від 30.04.2014 року про непроживаня відповідача ОСОБА_2, останній не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 20.04.2013 року по даний час.
Таким чином, судом безперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 без поважних причин понад рік, що підтверджується наданими матеріалами справи, його місцезнаходження невідомо.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою та не проживає в ній з 20.04.2013 року.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.7, 10-12, 27, 31, 57, 209, 212-214, 223 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 358 ЦК України, ст.ст.71, 72, 97, 99 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_5, про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження належною їй на праві приватної власності квартири, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 47-а/47, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 47-а/47.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник