Справа № 128/6412/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

11 лютого 2014 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Колупаєвій Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2013 року зареєстрував шлюб з відповідачем по справі в відділі державної адміністрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.

Одруження видалося невдалим: відповідач поводить себе негідно, зокрема, зводила наклеп на колишню покійну дружину позивача, його дітей, зловживає його грошовими коштами: пенсією та коштами депозитів.

03.11.2013 року сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, фактично проживають один від одного в різних містах, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача.

Позивач дійшов до твердого висновку, що шлюб існує лише формально, добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач не бажає, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, зокрема, відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що вони з позивачем жили душа в душу, вона займалася його лікуванням, була в Києві, піклувалася про нього. З 16.06.2011 року вони проживали разом: проводили ремонт, садили город, вона була хазяйкою в його домі. Він довіряв їй отримувати його пенсію, з його відому разом гроші знімали з депозиту. Діти приїжджали за грішми, за продуктами. Сини позивача хотіли забрати його в Київ, розлучити їх. Позивач сказав синам, що залишиться з дружиною. Молодший син підманув батька, сказав, що знайшов йому роботу, і забрав його знову в м. Київ. В послідуючому відповідач позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу, оскільки не вбачає майбутнього спільного сімейного життя з позивачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки у подружжя не склалось сімейне життя, непорозуміння між ними є тривалими, а не тимчасовими, на примирення сторони не погоджуються.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не є можливим та суперечить інтересам кожного з них.

Керуючись ст.ст. 110-112 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 12, 15, 27, 31, 209, 212- 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Шлюб, зареєстрований 10.09.2013 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2320 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: