АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6899/14 Справа № 185/5673/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Перекопський М. М. Доповідач - Чубуков О.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року м. Дніпропетровськ 31 липня 2014 року м. Дніпропетровськ

Судова колегія

Судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області

у складі:

Судді - головуючого - ЧУБУКОВА О.П.

Судців колегії МАКСЮТИ Ж.І., ПИІЦИДИ М.М.

при секретарі ГАСАНОВІЙ С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Павлоградського міжрайонного управління водного господарства на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Павлоградського міжрайонного управління водного господарства про стягнення суми,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_4 про стягнення з Павлоградського міжрайонного управління водного господарства Дніпропетровської області грошові суми:

18961 гри. 58 коп. - в рахунок заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні;

700 грн. - в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди;

1000 грн. - в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі Павлоградського міжрайонного управління водного господарства Дніпропетровської області ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким ОСОБА_4 і задоволенні його позову відмовити. Павлоградське міжрайонне управління водного господарства вважає, що вказане рішення судом першої інстанції ухвалено без з'ясуванк всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, ухвалено рішенн. з порушенням норм матеріального та процесуального права, викладені в ньому висновк не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги в повному обсязі не знаходить: вважає її обґрунтованою лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат останнього на службове відрядження у сумі 69 грн. 08 коп.

Відповідно до вимог ст.ст. 212 та 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов в значній його частині, суд першої інстанції мотивував таке своє рішення тим, що позивача було звільнено з посади головного інженера з організації експлуатації та ремонту служби експлуатації водногосподарських систем Павлоградського міжрайонного управління водного господарства Дніпрорпетровської області згідно наказу №78-ос від 10 вересня 2013 року, але при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку: відповідачем не було виплачено позивачу кошти на відшкодування його витрат на службове відрядження у сумі 69 грн. 08 коп. Суд першої інстанції послався на вимоги ч.І ст. 47 КЗпП України, відповідно до яких власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства у строки, що зазначені у ст. 116 цього Кодексу: в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При цьому суд вказав, що не проведення розрахунку з позивачем у зазначені законом строки мало місце з вини відповідача, що є підставою для відповідальності останнього за ст. 117 КЗпП України: виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Проте з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам Павлоградського міжрайонного управління водного господарства щодо відсутності з його боку вини, яка є необхідною умовою при застосуванні положень ст. 117 КЗпП України.

Павлоградське міжрайонне управління водного господарства зробило все від нього залежне щоб позивач своєчасно отримав належні йому до виплати суми в день звільнення.

Відповідач є бюджетною неприбутковою організацією. Фінансування управління здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

09 вересня 2013 року в УДКСУ у Павлоградському районі Дніпропетровської області були зареєстровані юридичні і фінансові зобов'язання на суму 69 грн. 08 коп. (відшкодування на відрядження) та прийнято платіжне доручення №561 від 10 вересня 2013 року на суму 69 грн. 08 коп. до виконання.

Розрахункові за вересень 2013 року: заробітна плата за вересень 2013 року, компенсація за невикористану відпустку, - позивачу були виплачені своєчасно відповідно до платіжного доручення від 10 вересня 2013 року №652 на суму 1759 грн. 57 коп.

Платіжне доручення №652 від 10 вересня 2013 року на суму 1759 грн. 57 коп. було проведено казначейством 10 вересня 2013 року, а платіжне доручення №651 від 10 вересня 2013 року на суму 69 грн. 08 коп. було прийнято казначейством до виконання, але платіж по цьому дорученню був проведений лише 23 квітня 2014 року.

Палоградське МУВГ неодноразово зверталося до УДКСУ у Павлоградському районі Дніпропетровської області з письмовим зверненням щодо проплат по платіжним дорученням, в тому числі видатків на відрядження. У відповіді казначейської служби від 22 листопада 2013 року за №02-08/522-1090 зазначено, що «враховуючи необхідність опрацювання значної кількості первинних та розрахункових документів, які надавалися розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів Управління ДКСУ, з метою уникнення соціальної напруги, забезпечує виконання насамперед захищених статей видатків бюджету, тобто видатки загального фонду, а саме виплату заробітної плати, оплату комунальних послуг та електроносіїв, продуктів харчування, медикаментів тощо. За умови проплати захищених видатків Управлінням будуть проводитись інші платежі в черговому порядку»

Видатки на відрядження не відносяться до захищених статей видатків бюджету.

18 лютого 2014 року з листом за №115 Павлоградське МУВГ звернулося до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області з проханням щодо вирішення питань оплати зареєстрованих платіжних документів в УДКСУ у Павлоградському районі Дніпропетровської області, в тому числі і видатків на відрядження, не оплачених з вересня 2013 року,

УДКСУ надало відповідь, що органи Державної казначейської служби вживають всіх можливих заходів щодо проведення у повному обсязі розрахунків згідно наданих платіжних доручень розпорядниками коштів державного та місцевих бюджетів.

Але оплата так і не була здійснена, проте в своїх поясненнях Головне управління ДКСУ у Павлоградському районі Дніпропетровської області відмічає, що «волокіта» при виплаті ТРУ ОСОБА_5 видатків на відрядження була допущена з вини Павлоградського МУВГ, яке в своєму платіжному дорученні №651 від 10 вересня 2013 року не вказало, що ця виплата проводиться при його звільненні, а тому її і було віднесено до незахищених статей видатків бюджету'.

Щодо відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу

Відповідно до чинного законодавства під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання. безоплатної правової допомоги (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_4 не довів суду та не надав жодних доказів щодо спричинення йому моральної шкоди та відносно розміру суми оплати правових послуг.

Таким чином судова колегія дійшла висновку, що в судовому засіданні суду першої інстанції доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження лише в частині задержки в виплаті ОСОБА_4 коштів на відшкодування його витрат на службове відрядження у сумі 69 грн. 08 коп.

При зазначених обставинах, згідно ч.І ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам страви, порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313,314 та 316 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Павлоградського міжрайонного управління водного господарства задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким стягнути з Павлоградського міжрайонного

управління водного господарства Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 69 грн. 08 копійок в рахунок видатків на відрядження за вересень 2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним

законної сили.

Судді: