Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Білак В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися до суду з позовом до ПАТ «КБ «Актив-Банк» про зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовують позовні вимоги тим, що 17.06. 2014 р. позивач, ОСОБА_2, у відділенні №38 ПАТ «КБ «Актив-Банк» у м. Донецьку уклала договір №ДФО-38-181367 на суму 4535,00 Євро терміновий вклад «Актив прибутковий» з умовою переоформлення на користь, ОСОБА_1 (третьої особи за договором).

Відповідно до п.1.3 «Додаткові умови» договору, третя особа набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом укладення між банком та третьою особою Додаткового договору.

18.06.2014 р. позивач, ОСОБА_1, звернулась до відділення №38 ПАТ «КБ «Актив-Банк» в м. Донецьк для оформлення Додаткового договору між нею та банком та переводу на неї прав вкладника, однак від укладення вказаного додаткового договору відповідач ухилився.

02.07.2014 р. позивач, ОСОБА_2, звернулася до відповідача з письмовою заявою з вимогою оформити Додатковий договір, передбачений п.1.3 Договору, так як строк дії договору закінчується 17.09.2014 р.. Вказана заява була залишена відповідачем без відповіді.

У зв'язку з проведенням АТО на території Донецької області, відділення №38 ПАТ «КБ «Актив-Банк» в м. Донецьк було закрито. З 03.09.2014 р. по 03.12.2014 р. до банку введена тимчасова адміністрація, уповноваженим Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у тимчасовій адміністрації ПАТ «КБ «Актив-Банк» був призначений ОСОБА_3.

Тому позивачі просять суд визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати його оформити Додатковий договір з переводу прав вкладника.

Представник позивачів, ОСОБА_4, у судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення..

Представник відповідача, ПАТ «КБ «Актив-Банк», повторно не з'явився, причини неявки не повідомив, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, і ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує.

Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що 17.06.2014 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ Актив - банк» укладений договір №ДФО-38-181367, відповідно якого терміновий вклад «Актив прибутковий» у сумі 4535,00 Євро повинен бути переоформлений на користь третьої особи, тобто на користь позивача, ОСОБА_1 (а.с.4)

Позивачем, ОСОБА_2, відповідно до умов Договору були внесені до Банку грошові кошти у сумі 4535,00 Євро, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №1 від 17.06.2014 р. (а.с.5)

Відповідачем не виконані умови Договору, у зв'язку з чим в супереч п.1.3 Договору, третя особа позивач, ОСОБА_1, не набула права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги.

Даних на спростування доводів, викладених у позовній заяві відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Договір, укладений між сторонами, на підставі положень статті 629 ЦК України, є для цих сторін обов'язковим.

За статтями 526, 615 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, тому суд вважає, що відповідачем порушено умови договору.

Відповідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст.1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1063 ЦК України фізична або юридична особа може украсти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває права вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад. Визначення імені фізичної особи (ст.28 цього Кодексу) , на користь якої зроблений вклад, є істотною умовою договору банківського вкладу.

Так відповідно до п.1.3 договору №ДФО-38-181367 від 17.06.2014 р., третя особа - ОСОБА_1 набуває права вкладника з часу пред'явлення нею до банку першої вимоги, що оформлюється шляхом між банком та третьою особою Додаткового договору.

Тому 18.06.2014 р. позивач, ОСОБА_1, звернулась до відділення №38 ПАТ «КБ «Актив-Банк» в м. Донецьк для оформлення Додаткового договору між нею та банком та переводу на неї прав вкладника, однак від укладення вказаного додаткового договору відповідач ухилився.

02.07. 2014 р. позивач, ОСОБА_2, звернулася до відповідача з письмовою заявою з вимогою оформити Додатковий договір, передбачений п.1.3 Договору, так як строк дії договору закінчується 17.09.2014 року, про що свідчить відмітка банку за вх.№1261/17-20 від 03.07.2014 року. (а.с.6)

Частиною 3 ст.1066 ЦК України передбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджатися рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Судом встановлено, що дійсно 02.09.2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладу фізичних осіб прийнято Рішення № 79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», згідно з яким в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» з запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.09.2014 року по 03.12.2014 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК».

Стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до ч. ч.5, 6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку зокрема щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Проаналізувавши зміст зазначеної норми закону в сукупності з іншими нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що вона не підлягає застосуванню до позовних вимог позивача в частині зобов'язання банку оформити Додатковий договір, так само як і не підлягає застосуванню ст.28 зазначеного закону, оскільки позивач не є вкладником Банку в розумінні зазначеного закону, а є його кредитором і він не ставить питання про примусове стягнення коштів та майна банку, а ставить питання про зобов'язання відповідача виконати належним чином укладений між ними договір (немайнова вимога), предметом яких є переоформлення прав вкладника грошових коштів на третю особу ОСОБА_1, які належать саме позивачу ОСОБА_2 та які були отримані Банком і до цього часу перебувають у його володінні та користуванні, що є порушенням умов договору, а також ст.41 Конституції України і ст.321 ЦК України, які визначають, що право власності особи є непорушним.

Також судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що позивач ОСОБА_2 є власником внесених нею 17.06.2014 року грошових коштів до каси відділення №38 ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» у м. Донецьк.

Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн..

На пiдставi ст.ст.16, 526, 549, 551, 611, 615, 629, 1058-1074 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» () з не оформлення права на вклад третій особі - ОСОБА_1 у відповідності з умовами договору №ДФО-38-181367 від 17.06.2014 р. термінового вкладу «Актив прибутковий» неправомірними.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Актив-Банк» () оформити Додатковий договір з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1), відповідно до умов договору №ДФО-38-181367 від 17 червня 2014 року термінового вкладу «Актив прибутковий» укладеного між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» () на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л. О. Трегубенко