У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро», поданою його представником Зубчевським Валентином Дмитровичем, на рішення апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» звернулось до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 11 травня 2006 року майнового комплексу по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області та майнового комплексу по АДРЕСА_2 Васильківського району Київської області і, застосувавши наслідки недійсності правочинів, повернути майнові комплекси позивачеві, скасувавши реєстрацію права власності на ці комплекси за відповідачем і визнавши право власності на ці майнові комплекси за позивачем.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що обидва договори купівлі-продажу є фіктивними, укладені без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими договорами, відповідач вартість майнових комплексів не сплатив, майно не прийняв і ним не користується.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 8 листопада 2011 року позов задоволено.

Визнано недійсним укладений 11 травня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу майнового комплексу по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області.

Визнано недійсним укладений того ж дня вказаними особами договір купівлі-продажу майнового комплексу по АДРЕСА_2 Васильківського району Київської області.

Скасовано реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на це нерухоме майно, здійснену 17 травня 2006 року Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації Київської області.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» право власності на майновий комплекс по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області, що складається з приміщення контори «А» загальною площею 129,2 кв. м і зерноскладу «модуль «Г» загальною площею 761,8 кв.м.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» право власності на майновий комплекс по АДРЕСА_2 Васильківського району Київської області, що складається з корівника «Д1» загальною площею 1529,6 кв. м, корівника «К2» загальною площею 711 кв. м, корівника «33» загальною площею 1611,9 кв. м, телятника «Ж1» загальною площею 2043,3 кв. м, телятника «Л2» загальною площею 1 583,2 кв. м та зерноскладу «Ангар «М» загальною площею 495,6 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 8 листопада 2011 року скасовано в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» права власності на майновий комплекс по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області та визнання права власності на майновий комплекс по АДРЕСА_2 Васильківського району Київської області; ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про визнання права власності відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року в частині відмови у визнанні за Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» права власності на майнові комплекси і залишити в цій частині в силі заочне рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У іншій частині рішення суду апеляційної інстанції не оскаржено і підстав перевіряти його законність і обґрунтованість у цій частині у суду касаційної інстанції немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 11 травня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу майнового комплексу по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області на суму 177 755 грн, посвідчений державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області і зареєстрований в реєстрі за № 129914.

Майновий комплекс за цим договором складається з приміщення контори «А» загальною площею 129,2 кв. м та зерноскладу «Модуль» «Г» загальною площею 761,8 кв. м.

Цього ж дня між зазначеними сторонами укладений договір купівлі-продажу майнового комплексу по АДРЕСА_2 Васильківського району Київської області на суму 731 150 грн, посвідчений державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори Київської області і зареєстрований в реєстрі за № 1297881.

Майновий комплекс за цим договором складається з корівника «Д1» загальною площею 1 529,6 кв. м, корівника «К2» загальною площею 711 кв. м, корівника «№ 33» загальною площею 1 611,9 кв. м, телятника «Ж1» загальною площею 2 043,3 кв. м, телятника «Л2» загальною площею 1 583,2 кв. м, зерноскладу «Ангар «М» загальною площею 495,6 кв. м.

Встановивши, що договори купівлі-продажу майнових комплексів вчинені без наміру створення правових наслідків, суд першої інстанції, з висновками якого у цій частині погодився суд апеляційної інстанції, визнав договори недійсними і скасував реєстрацію права власності на зазначені майнові комплекси за ОСОБА_3, зважаючи на принцип диспозитивності, суд касаційної інстанції будь-яких висновків щодо неоскарженої частини судового рішення не робить.

Суд першої інстанції, застосовуючи наслідки недійсності правочинів, повернув спірне майно продавцеві шляхом визнання за останнім права власності на це майно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання за ТОВ «Гвоздів-Агро» права власності на майнові комплекси за апеляційною скаргою ТОВ «Агенція спортивних розваг», яке участі у справі не брало, суд апеляційної інстанції виходив з порушення прав товариства як власника майна на користування земельною ділянкою і на її придбання. Крім того, апеляційний суд послався на відсутність доказів набуття ТОВ «Гвоздів-Агро» права власності на спірне нерухоме майно і виходив з обставин, встановлених постановою Вищого господарського суду України від 13 серпня 2013 року.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

Частина перша статті 292 ЦПК України надає особі, яка не брала участі у справі, право апеляційного оскарження виключно з підстав вирішення судом першої інстанції питання про права та обов'язки цієї особи.

Судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є ця особа, або міститься судження про її права та обов'язки у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між особою, яка участі у справі не брала, і сторонами спору не має правового значення.

Апеляційний суд, дійшовши висновку про порушення прав ТОВ «Агенція спортивних розваг» на користування земельною ділянкою як власника нерухомого майна, на ній розташованого, не послався на відповідні докази щодо належності ТОВ «Агенція спортивних розваг» прав власності на нерухоме майно і докази щодо розміщення цього майна на земельних ділянках по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області.

Не розмежувавши зміст права власності на нерухоме майно і зміст права на майновий пай колективного сільськогосподарського підприємства, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про порушення прав ТОВ «Агенція спортивних розваг» на користування земельними ділянками по АДРЕСА_1 Васильківського району Київської області.

Крім цього, підставою скасування рішення суду першої інстанції у частині визнання права власності апеляційний суд вказав обставини, встановлені постановою Вищого господарського суду України від 13 серпня 2013 року, не зазначивши, як саме такі обставини впливають на законність рішення, ухваленого 8 листопада 2011 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовано норми матеріального й процесуального права.

Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на суд апеляційної інстанції покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції через доведеність факту безумовного вирішення судом першої інстанції питання про права та обов'язки особи, яка участі у справі не брала, й усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, на вказане уваги не звернув, не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з урахуванням предмета спору і обставин, якими позов обґрунтований, та дійшов передчасного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Ураховуючи викладене, рішення суду апеляційної інстанції на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в частині відмови у визнанні права власності.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро», подану його представником Зубчевським Валентином Дмитровичем, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 25 червня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності на майнові комплекси по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 Васильківського району Київської області скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко