АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/426/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Ящук Т.М.
Провадження № 22-ц/789/1414/14 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Шевчук Г. М., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шумської міської ради Тернопільської області, Шумського КП "Бюро технічної інвентаризації" про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Шумської міської ради №307 від 22 грудня 2000 року, №1182 від 14 березня 2014 року, зобов'язання Шумської міської ради виконати рішення № 1230 40 сесії від 30 квітня 2014 року, скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок та господарські будівлі, визнання будівництва незаконним, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення земельної ділянки до попереднього стану, визнання ОСОБА_2 недобросовісним користувачем земельної ділянки, відшкодування моральної шкоди, -

ВСтАНОВИЛА :

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що будівництво житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 проводилось ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка не була їй виділена у встановленому законом порядку. Будівництво велося з порушенням будівельних норм та правил, необхідних дозволів, і таким чином, є самочинним будівництвом.

У зв'язку з цим просив визнати житловий будинок, хлів, господарські будівлі, що розташовані по АДРЕСА_2, незаконним будівництвом, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Шумської міської ради №307 від 22 грудня 2000 року про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_2, визнати нечинною та скасувати державну реєстрацію №967 свідоцтва про право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_2, виданого ОСОБА_2 28 грудня 2000 року, припинити право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з хлівом, зобов'язати Шумськое бюро технічної інвентаризації скасувати державну реєстрацію нормативно правового акту на вказаний житловий будинок, а також зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати житловий будинок та знести незаконну будівлю - господарську будівлю, позначену літерою "в" в технічному паспорті.

Щодо земельної ділянки, ОСОБА_1 просив визнати ОСОБА_2 недобросовісним користувачем земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_2, визнати незаконним та скасувати рішення №1182 від 14 березня 2014 року 39 сесії 6 скликання Шумської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу металевої сітки, що встановлена відповідачкою впродовж її господарської будівлі.

Також просив зобов'язати Шумську міську раду виконати рішення № 1230 40-ї сесії 6 скликання від 30 квітня 2014 року про відновлення межі.

Вищевказаними діями, що призвели до порушення його прав у користуванні належною йому земельною ділянкою та господарською будівлею, йому була заподіяна моральна шкода на відшкодування якої просив стягнути з ОСОБА_2 - 20000 грн. та з Шумської міської ради - 20000 грн.

Рішенням Шумського районного суду від 27 жовтня 2014 року вирішено: "В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Шумської міської ради, Шумського КП "Бюро технічної інвентаризації" про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Шумської міської ради № 307 від 22.12.2000 р. про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2, визнання нечинною (недійсною) та скасування державної реєстрації № 967 свідоцтва про право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_2, виданого ОСОБА_2 28.12.2000 р. та припинення права власності на житловий будинок з хлівом, визнання житлового будинку, хліва, господарської будівлі, що розташовані по АДРЕСА_2 незаконним будівництвом та такими, що побудовані із істотними порушеннями стандартів і правил, зобов'язання Шумського бюро технічної інвентаризації скасувати державну реєстрацію нормативно правового акту на вказаний житловий будинок, зобов'язання ОСОБА_2 встановити становище, що існувало до порушення, а саме відновити стан земельної ділянки, демонтувати житловий будинок та знести незаконну будівлю - господарську будівлю, позначену літерою "в" в технічному паспорті, визнання ОСОБА_2 недобросовісним користувачем земельної ділянки, що в АДРЕСА_2 та виплату ОСОБА_1 коштів за моральні страждання з часу будівництва ОСОБА_2 через неможливість належного користування своєю земельною ділянкою і господарською будівлею в сумі 20000 грн., про визнання незаконним та скасування рішення № 1182 від 14.03.2014 р. 39 сесії 6 скликання Шумської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2, стягнення із Шумської міської ради 20000 грн. за моральні страждання через неможливість належного користування земельною ділянкою і господарською будівлею, зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом забрання металічної сітки, визнання будівництва самочинним, зобов'язання Шумської міської ради виконати рішення № 1230 40 сесії 6 скликання від 30 квітня 2014 року, відновити межу, - відмовити".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Шумського районного суду від 27 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд в порушення вимог закону не встановив, які правовідносини випливають із обставин, не визначив правових норм, що підлягають до застосування до цих правовідносин та неправильно вирішив питання про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що суд належним чином не перевірив правомірність користування ОСОБА_2 земельною ділянкою по місцю проживання, не дослідив законності та достовірності усіх наданих доказів, зокрема доказів, що підтверджують самочинне будівництво ОСОБА_2 та незаконне проведення нею металічної сітки біля його господарської будівлі та порушення його прав на землю.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 152 Земельного Кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння, видане 25 вересня 2003 року та зареєстрованому в Шумському БТІ. (а.с.29)

Рішенням Шумської міської ради № 2 від 29 червня 2004 року ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,07га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови (АДРЕСА_1), яка рішенням № 48 від 22 квітня 1983 року була йому виділена у безстрокове користування для будівництва житлового будинку і господарських будівель і на підставі якого ОСОБА_1 виготовив генеральний план забудови земельної ділянки, площею 700 кв. м. (ширина земельної ділянки складає 20,0 м, а довжина - 35,0 м.)

Крім того, рішенням Шумської міської ради №5 від 10 лютого 2006 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0926 га для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту. (а.с. 47)

ОСОБА_2 належить будинковолодіння, що розташоване в АДРЕСА_2, що стверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння, видане 28 грудня 2000 року та зареєстрованому в Шумському БТІ (а.с.12)

Будинковолодіння побудоване на земельній ділянці, виділеній за рішенням виконкому Шумської селищної ради від 25 серпня 1989 року у розмірі затвердженому планом забудови селища та висновком архітектора.

Згідно генерального плану забудови земельної ділянки, площа земельної ділянки ОСОБА_2 становить 0.007 га (ширина земельної ділянки 20,0 м та довжина 35,0 м).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З постанови Шумського районного суду від 16 березня 2009 року, залишеної без зміни ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2011 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії (винести рішення, яким затвердити межові знаки), та висновку № 2109 судової земельно-технічної експертизи, проведеної Тернопільським відділенням КНДІСЕ 22 серпня 2007 року по даній адміністративній справі, вбачається, що ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою площею 1790 кв.м., а відповідач ОСОБА_2- 1683 кв.м.

Цим же висновком встановлено, що між земельними ділянками, які перебували в законному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що в АДРЕСА_1, знаходилася земельна ділянка, власником якої була Шумська міська рада, загальна площа якої становила 301 кв.м., із якої - 275 кв.м. користувався позивач ОСОБА_1, а 26,0 кв.м. - ОСОБА_2 і, таким чином, в частині земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд сторін не проходила межа.

Судом встановлено, що з часу вирішення адміністративної справи землекористування сторін в установленому законом порядку не змінилося.

З урахуванням цих обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що право користування земельною ділянкою ОСОБА_1 не порушено, оскільки земельні ділянки, що находяться в правомірному користуванні сторін, не є суміжними, а між ними є земельна ділянка, що належить Шумській міській раді.

Будь-яких доказів того, що відповідачка ОСОБА_2, здійснивши в кінці 90-х років забудову земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, порушує законні права чи інтереси ОСОБА_1, не має.

З цих же мотивів суд першої інстанції правомірно відмовив у позові ОСОБА_1 про зобов'язання Шумської міської ради виконати рішення №1230 40-ї сесії 6 скликання від 30 квітня 2014 року про відновлення межі між земельними ділянками що належать йому та ОСОБА_2

Крім того, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про демонтування металевої сітки (огорожі).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просив демонтувати металеву сітку і не чинити йому перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи тим, що земельна ділянка на якій розміщена металева огорожа фактично належить йому.

Ці вимоги заявлені з підстав встановлених ст. 152 Земельного Кодексу України.

Вищевказаним висновком №2109 судової земельно-технічної експертизи від 22 серпня 2007 року, встановлено, що спірна земельна ділянка площею 275 кв.м., якою користується ОСОБА_1, згідно з генпланом забудови до його земельної ділянки не відноситься і згідно додатку №2 експертизи на ній розташована частина його господарської будівлі.

Отже, суд на підставі вищевказаних доказів прийшов до вірного висновку про те, що установлення металевої огорожі не порушує права користування земельною ділянкою ОСОБА_1 і зобов'язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтування огорожі, є безпідставними.

Суд першої інстанції також правомірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Висновок суду про недоведеність заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди діями, рішеннями чи бездіяльністю відповідачів ОСОБА_2 та Шумської міської ради, ґрунтується на матеріалах справи.

Суд вірно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішення суду є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:- підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач