Справа № 2-1033/14
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 лютого 2014 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - Є.Ю. Рароги,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державного підприємства «Антонов», третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до ДП «Антонов», третя особа ОСОБА_2 в.о. Президента-Генерального конструктора ДП «Антонов», про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення № 2144 від 30.07.2013.

Позовні вимоги мотивує тим, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності за невжиття заходів щодо перерахування отриманих від компаній "Ruslan International Limited" та «Ruslan Salis GmbH» дивідендів до державного бюджету суперечить обєктивним даним, вимогам діючого законодавства та підзаконним нормативним актам щодо бухгалтерського та податкового обліку, що отримані ДП «Антонов» від нерезидента згідно договорів дарування акції компанії "Ruslan International Limited" та частки в статутному капіталі компанії «Ruslan Salis GmbH», а також отримані дивіденди обліковуються в бухгалтерських, фінансових та податкових звітах підприємства відповідно до вимог чинного законодавства, Положення (стандартів) бухгалтерського обліку, Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву згідно якої підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надіслав суду заперечення на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що позивачем не було вжито заходів щодо оформлення права власності держави на подаровані ДП «Антонов» у 2006р. акції компанії "Ruslan International Limited" і частки у статутному капіталі компанії «Ruslan Salis GmbH», безпідставно взято їх на баланс підприємства та не перераховано до державного бюджету отримані дивіденди. Вважає, що позивачем було порушено п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про впорядкування діяльності субєктів підприємницької діяльності, створених за участю державних підприємств», ст. 7 Закону України «Про управління обєктами державної власності», ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а тому притягнення його до дисциплінарної відповідальності є правомірним. Просить суд розглядати справу без участі його представника.

Третя особа у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані сторонами документи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно наказу №1660к від 13.08.1993 позивач був прийнятий на роботу на посаду головного бухгалтера АНТК ім. О.К. Антонова (а.с.6 т.1 ), де і працює до теперішнього часу.

Наказом №2144 від 29.07.2013 позивачу оголошена догана за порушення трудової дисципліни та п.2.5 Положенння про головного бухгалтера, а саме за незабезпечення правильного нарахування та своєчасного перерахування платежів до державного бюджету.

Пунктом 2.5 Положення головного бухгалтера, передбачено обовязок забезпечення правильного нарахування своєчасного перерахування платежів до державного бюджету та позабюджетних фондів, погашення в установлені строки заборгованості банком по позикам, відрахування засобів у фонди економічного стимулювання та інші фонди і резерви (а.с.9 т.1).

26.07.2006 ДП «АНТК ім. О.К. Антонова», правонаступником якого є ДП «Антонов», на підставі Договору дарування № 1657 отримало в дар 50% статутного капіталу кампанії «Ruslan Salis GmbH» (м. Лейпциг, Німеччина) 15.09.2006 ДП «АНТК ім. О.К. Антонова» на підставі Договору дарування отримало в дар 490 акцій номінальною вартістю 1 фунт стерлінгів за одну акцію на загальну суму 490 фунтів або 49% статутного капіталу компанії "Ruslan International Limited" (Великобританія).

Відповідно до Статуту ДП «Антонов» є юридичною особою, заснованою на державній власності та входить до сфери управління Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном, діє на основі Статуту на принципах підприємництва та керується у своїй діяльності Конституцією України, Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України та іншими актами законодавства. За критерієм спрямування діяльності на одержання прибутку ДП «Антонов» відповідно до ст.ст.3, 73, 74 ГК України характеризується як державне комерційне підприємство.

Будучи самостійним субєктом господарювання та здійснюючи господарську діяльність на підставі договорів відповідно до ст.ст. 62, 67, 68 ГК України, маючи право самостійно займатися зовнішньоекономічною діяльністю, яка є частиною зовнішньоекономічної діяльності України і регулюється законами України, іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», згідно з якими для підписання зовнішньоекономічного договору (контракту) субєкту зовнішньоекономічної діяльності не потрібен дозвіл будь-якого органу державної влади, управління або вищестоящої організації, за винятком випадків, передбачених законами України, ДП «Антонов» має право вступати від свого імені в будь-які договірні відносини із будь-яким контрагентом на власний вибір та за власним рішенням, з урахуванням вимог та обмежень, встановлених законодавством України.

Рішеннями Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2006 та 14.08.2006, які на момент підписання вищезазначених договорів дарування набрали законної сили, визнано право ДП «Антонов» на укладання та оформлення договорів дарування акцій компанії «Ruslan International Limited» і частки у статутному фонді компанії «Ruslan Salis GmbH».

Суд відхиляє заперечення відповідача стосовно застосування до даних правовідносин п.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про впорядкування діяльності субєктів підприємницької діяльності, створених за участю державних підприємств», оскільки зазначені даним нормативним актом обмеження для державних підприємств бути засновниками підприємств будь-яких організаційних форм та видів, господарських товариств, кооперативів, не розповсюджується на ДП «Антонов», так як внаслідок укладення договорів дарування останнє не набувало статусу засновника іноземних юридичних осіб «Ruslan Salis GmbH» та "Ruslan International Limited" в розумінні законодавства України.

Пунктом 6 вказаного Декрету зупинено ч.1 та ч.2 ст.3 Закону України "Про господарські товариства" у частині права державних підприємств бути засновниками або учасниками господарських товариств.

Разом з тим, Законом України «Про господарські товариства» (ст.ст. 2, 6) визначаються права і обовязки учасників господарських товариств, місце знаходження яких є територія України та які зареєстровані відповідно до законодавства України. Оскільки компанії "Ruslan International Limited" та «Ruslan Salis GmbH» не є резидентами України, а їх особистим законом є право держави місцезнаходження юридичної особи, відносини, що склалися між зазначеними компаніями та ДП «Антонов» Законом України «Про господарські товариства» не регулюються. Компанії «Ruslan International Limited» та «Ruslan Salis GmbH» не є господарськими товариствами в розумінні Закону України «Про господарські товариства».

Відповідачем не надано доказів, які закріплюють обовязок підприємства передати корпоративні права, що належать йому у компаніях "Ruslan International Limited" і «Ruslan Salis GmbH». Посилання на Закон України «Про управління обєктами державної власності» в частині відсутності повноважень у підприємства на управління корпоративними правами, що належать державі, не може бути прийнятим до уваги, оскільки права власника корпоративних прав "Ruslan International Limited" і «Ruslan Salis GmbH» визначаються особистим законом держави місцезнаходження юридичної особи, а не законодавством України. Крім того, вказаний закон не містить положень, відповідно до яких на підприємство покладено обовязок передачі корпоративних прав "Ruslan International Limited" і «Ruslan Salis GmbH» іншим особам, а правонаступництво Фонду державного майна встановлено виключно стосовно суб'єктів господарювання, раніше створених за участю державних підприємств, а також державних внесків до статутного капіталу недержавних суб'єктів господарювання. Суд також бере до уваги лист Державного Агентства України з управління державними корпоративними правами та майном № 9/1-2/209 від 12.06.2013р. до Кабінету Міністрів України, відповідно до якого Агентство держмайна України просить уряд доручити Мінекономрозвитку України підготувати проект акту Уряду, що визначить орган виконавчої влади, який здійснюватиме функції з управління такими обєктами державної власності, як акції та частка у "Ruslan International Limited" та «Ruslan Salis GmbH» відповідно, а також забезпечить передачу цих обєктів державної власності належному субєкту управління.

Таким чином, у посадових осіб ДП «Антонов» відсутні повноваження та не виникає обовязку по передачі акції та частки у "Ruslan International Limited" та «Ruslan Salis GmbH» відповідно належному субєкту управління.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Згідно ст. 194 ЦК України та п. 1 ст. 4 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобовязань згідно з умовами розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять у сукупності і всі права, які ним посвідчуються. Оскільки згідно п. 5 ст. 3 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» акції є одним із видів цінних паперів, акції, подаровані ДП «Антонов», та всі права, що ними посвідчуються, є майном підприємства.

Відповідно до п. 3 ст. 73 ГК України майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління. Таким чином, враховуючи положення п. 1 ст. 722 ЦК України отримані підприємством акції та частка у статутному капіталі є державним майном і перебуває у державній власності.

Відповідно п. 3 Положення про порядок передачі обєктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1482 від 21.09.1998р., ініціатива щодо передачі обєктів права державної власності може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій.

З огляду на вищезазначені норми закону у ДП «Антонов» не виникало і не виникає обовязку по передачі та/або ініціюванні передачі вказаних акцій та частки у статутному капіталі будь-яким державним органам.

Враховуючи положення п.1 та п.7 ст.139 ГК України, відповідно до яких корпоративні права є особливим видом майна та яке підлягає відображенню на балансі суб'єкта господарювання або враховується в інших передбачених законом формах обліку майна такого суб'єкта, та на підставі ч.1 ст.19 Конституції України, ст. 6, ст. 627, ст. 717 ЦК України, суд вважає, що позивач підставно прийшов до висновку, що ДП «Антонов» не повинно було отримувати дозвіл від уповноважених органів державної влади на здійснення господарських операцій з отримання в дарунок акцій (частки) компаній «Ruslan Salis GmbH» та "Ruslan International Limited", а також не повинно було вживати заходів щодо оформлення права власності держави на подаровані акції та частку у статутному капіталі. Отримавши в дарунок акції та частку у статутному капіталі вказаних компаній, ДП «Антонов» стало їх учасником та власником майна, яке підлягало відображенню у балансі державного підприємства.

Суд відхиляє посилання відповідача на п. «е» ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» щодо необхідності отримання ДП «Антонов» індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення валютної операції з отримання в дар акцій «Ruslan International Limited» та корпоративних прав (часток участі) в «Ruslan Salis GmbH», оскільки з огляду на положення Закону України «Про інвестиційну діяльність» та ст. 326 ГК України в даному випадку отримання підприємством акцій та корпоративних прав не було результатом здійснення інвестицій.

Відповідно до п.17 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду Державного бюджету України належать частина чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх обєднань, що вилучається до державного бюджету відповідно до закону, та дивіденди (дохід), нараховані на акції (частки, паї) господарських товариств, у статутних капіталах яких є державна власність.

Враховуючи те, що акції компанії "Ruslan International Limited" не є майном господарського товариства, у статутному капіталі якого є державна власність, у ДП «Антонов» не виникає зобовязання щодо перерахування до Державного бюджету нарахованих на них дивідендів.

Суд бере до уваги Висновок № 2-02/10 судово-економічної експертизи від 02.10.2013р., відповідно до якого облік акцій (часток) компаній «Ruslan Salis GmbH» та «Ruslan International Limited» ведеться ДП «Антонов» відповідно до вимог законодавства України, а саме згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999р. № 291 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.12.1999р. за №893/4186, Положенню (стандарту) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції», затвердженому Наказом Міністерства фінансів України 26.04.2000р. № 91 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 17.05.2000р. за № 284/4505, Положенню (стандарту) бухгалтерського обліку 2 «Баланс», затвердженому наказом Міністерства фінансів України 31.03.1999р. № 87, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 21.06.1999р. за №396/3689.

Відповідно до даного Висновку експерта зарахування ДП «Антонов» отриманих від компанії «Ruslan Salis GmbH» доходів у вигляді дивідендів проведено у податковому обліку у відповідності до вимог Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Податкового кодексу України в бухгалтерському обліку згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999р. №291, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.12.1999р. за №893/4186 та Стандартів бухгалтерського обліку. З прибутку, розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, ДП «Антонов», відповідно до норм Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2009р. №184 «Про порядок відрахування у 2009 році державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу)», Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, затвердженого поставною Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2011 року №138, ДП «Антонов» нараховані та сплачені до бюджету частини прибутку. Оскільки законодавством України не передбачене перерахування дивідендів отриманих державним підприємством від третіх осіб до державного бюджету, ДП «Антонов» зарахування доходів у вигляді дивідендів отриманих від компаній «Ruslan International Limited» проведено відповідно до вимог бухгалтерського та податкового обліку України, то експертом встановлено, що вказане в наказі ДП «Антонов» від 29.07.2013р. № 2144 про необхідність перерахування дивідендів отриманих від компаній «Ruslan International Limited» та «Ruslan Salis GmbH» до державного бюджету, є безпідставним.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень передбачений ст.149 КЗпП України: до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Також суд бере до уваги висновки документальної позапланової виїзної перевірки ДП «Антонов» з питань дотримання вимог податкового законодавства при отриманні у власність акцій компанії "Ruslan International Limited" та частки участі у компанії «Ruslan Salis GmbH», сплати за них податків та інших обовязкових платежів, а також відрахування до Державного бюджету України дивідендів від діяльності компанії "Ruslan International Limited" та фірми «Ruslan Salis GmbH» у період з 01.01.2006 по 31.12.2012, викладені в Довідці № 1250/40-10/14907529 від 18.10.2013 Міжрегіонального Головного управління Міністерства доходів і зборів України Центральний офіс з обслуговування великих платників, відповідно до яких порушень вимог податкового законодавства при отриманні у власність акцій компанії "Ruslan International Limited" та частки участі у компанії «Ruslan Salis GmbH», не виявлено, не встановлено порушень щодо сплати податків при отриманні дивідендів від компанії "Ruslan International Limited".

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача не було правових підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за незабезпечення правильного нарахування та своєчасного перерахування платежів до державного бюджету.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.10, 11, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства «Антонов», третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного стягнення задовольнити.

Визнати незаконним наказ державного підприємства «Антонов» від 29.07.2013 №2145 про накладання дисциплінарного стягнення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Г.О. Козленко