Справа № 452/1920/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" квітня 2014 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Сенечина В.М.,

при секретарі Кухар О.П.,

з участю: позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Самборі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності та честі, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом покликаючись на те, що з 20 листопада 2010 року працює на посаді заступника Новокалинівського міського голови з питань діяльності виконавчих органів.

ОСОБА_3 з квітня 2013 року різним способом розповсюджує щодо неї, як заступника міського голови, неправдиві відомості.

Так у квітні 2013 року ним було подано заяву в міліцію про те, що позивачкою порушується законодавство, створюються умови для зловживання, корупції при влаштуванні дітей в дитячий дошкільний заклад, беруться хабарі за влаштування дітей в дошкільну установу.

Кримінальне провадження, яке було відкрито з приводу цієї заяви, закрито за відсутністю події злочину.

Відповідачем також була подана заява і до Самбірської міжрайонної прокуратури в якій він оскаржує прийняття ОСОБА_1 на роботу у звязку із відсутністю у неї відповідної освіти.

Крім того ОСОБА_3 20 травня 2013 року на зборах громадян біля приміщення міської ради обізвав позивачку аферисткою та шантажисткою, внаслідок чого вона зверталась в міліцію із заявою про перешкоджання відповідачем у здійсненні нею депутатської діяльності.

Позивачка зазначає, що висловлювання ОСОБА_3 є надуманими, вони нічим не підтверджуються, принижують її честь та гідність, ділову репутацію і спрямовані на пониженні ділової репутації ОСОБА_1 та звільнення її із займаної посади.

Як вказує позивачка, після заяв ОСОБА_3 у неї погіршився стан здоровя і вона зверталася за меддопомогою в лікувальні заклади та проходила лікування, на переконання ОСОБА_1 поширення щодо неправдивих даних може вплинути на її подальшу роботу на виборній посаді.

Розмір моральної шкоди заподіяної ОСОБА_3 позивачка оцінює в 210058 грн.

Посилаючись на ст. ст. 23, 277, 297 ЦК України ОСОБА_1 просить зобовязати від подача вмбачитись у неї при депутатах районної ради на засіданні сесії, або міської ради за приниження її честі та гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, стягнути з відповідача на її користь 210058 грн. моральної шкоди та витрати, повязані з розглядом справи.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 підтримали заявлені вимоги зіславшись на обставини викладені у позовній заяві.

ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подавши заперечення проти позову в якому зазначив, що в квітні 2013 року після розмови із ОСОБА_1 члена комісії з відбору дітей до дошкільного навчального закладу, він звернувся із скаргою до Самбірської міжрайонної прокуратури для перевірки можливої причетності ОСОБА_1 до отримання незаконної винагороди за сприяння у влаштуванні дітей до дошкільного навчального закладу, правомірності створення та діяльності даної комісії, оскільки від самої позивачки дізнався про отримання останньою винагороди від батьків за влаштування їх дітей до цього закладу.

Відповідач вважає, що таке звернення до правоохоронного органу випливає із права громадян на звернення, передбаченого Конституцією та окремими Законами України і не є поширенням неправдивих відомостей.

Сама відповідачка є субєктом владним повноважень і відповідно до Закону України «Про інформацію» не вправі вимагати в судовому порядку відшкодування моральної шкоди, а лише ставити вимогу про спростування недостовірної інформації.

Оскільки на переконання відповідача він не розголошував жодної інформації щодо ОСОБА_1, яка б принижувала її честь і гідність та ділову репутацію, а лише звертався із відповідними заявами для перевірки окремих фактів у тому числі наявної освіти, то у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, показання свідків, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України та розяснень, викладених у п. 15 вказаної Постанови, однією із підстав для задоволення позову, є, зокрема: поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Із копії заяви ОСОБА_3 від 16 квітня 2013 року Самбірському міжрайонному прокурору вбачається, що відповідач звертався з метою інформування відповідних органів про недотримання законів ОСОБА_1 як службовою особою та перевірки її дій при зарахуванні дітей в Новокалинівський дошкільний навчальний заклад.

Дане звернення ОСОБА_3 було обумовлене неможливістю зарахування у дошкільний заклад своєї дитини незважаючи на наявність у нього такого права відповідно до Закону України «Про гарантії і соціальний захист військовослужбовців». Воно повязане із реалізацією особи права на звернення, яке передбачене ст. 40 Конституції України та Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» і не є поширенням недостовірної інформації.

Посилання позивачки на те, що ОСОБА_3 у заяві до Самбірської міжрайонної прокуратури оскаржує прийняття ОСОБА_1 на роботу у звязку із відсутністю відповідної освіти не містить обґрунтування приниження її честі, гідності і ділової репутації, а відтак суд не вбачає порушення особистих немайнових прав позивачки.

Оскільки ОСОБА_3 в зазначених письмових зверненнях не було поширено недостовірної інформації щодо ОСОБА_1 і примусове вибачення, як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації на який покликається позивачка не передбачений ст. ст. 16, 277 ЦК України, то підстави для задоволення в цій частині позову відсутні.

Із показань допитаних свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_3 20 травня 2013 року біля приміщення Новокалинівської міської ради у присутності понад десяти громадян назвав ОСОБА_1 шантажисткою, аферисткою, про що вказує позивачка у позовній заяві.

Суд вважає, що ці висловлювання ОСОБА_3 у присутності громадян щодо ОСОБА_1 є оціночним судженням, субєктивною думкою відповідача, яка висловлена у непристойній формі.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням усіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позивачкою не подано належних доказів в підтвердження заподіяної їй моральної шкоди, яка б полягала в зміні позитивної оцінки ОСОБА_1, як особи та заступника міського голови з боку мешканців м. Новий Калинів, погіршенні стану здоровя, фізичним стражданням, наявності причинного звязку між діями відповідача та заподіяною шкодою.

Із наявних у справі документів та доказів не встановлено, що внаслідок висловлювань ОСОБА_3 стан здоровя ОСОБА_1 погіршився із-за чого вона лікувалась, та перенесла душевні страждання і їй заподіяна моральна шкода у розмірі 210058 грн.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист гідності та честі, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя В.Сенечин