н/п 2/490/3552/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

04 червня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Кошевій О.С.

за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Рядінського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Миколаївської міської ради "Миколаївська міська стоматологічна полікліника" (далі - КЗММР "ММСП") про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення, поновлення на попередній роботі та стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Скасувати наказ головного лікаря Комунального закладу Миколаївської міської ради "Миколаївська міська стоматологічна поліклініка" №84 від 27.01.2014 року зі змінами, внесеними наказом №98 від 07.04.2014 року "Про переміщення лікаря ОСОБА_1".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального закладу Миколаївської міської ради "Миколаївська міська стоматологічна поліклініка" на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Г. В. Подзігун

Справа №490/10325/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Кошевій О.С.

за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Рядінського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Миколаївської міської ради "Миколаївська міська стоматологічна полікліника" (далі - КЗММР "ММСП") про визнання незаконними та скасування наказів про переміщення, поновлення на попередній роботі та стягнення моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до КЗММР "ММСП", в якому просила визнати незаконними та скасувати накази головного лікаря поліклініки №84 від 27.01.2014 року та №98 від 07.04.2014 року, а також поновити її на попередній роботі у лікувально-хірургічному відділенні №1 КЗММР "ММСП" та стягнути на її користь спричинену моральну шкоду у розмірі 1000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 01.03.2013 року працювала на посаді лікаря-стоматолога-терапевта лікувально-хірургічного відділення №1 КЗММР "ММСП", однак наказом №84 від 24.01.2014 року (із змінами, внесеними наказом №98 від 07.04.2014 року), її було переміщено на посаду лікаря-стоматолога-терапевта (робоче місце з лікувально-оглядовим ухилом), у зв'язку з чим, на думку позивачки, її фактично було усунено від обов'язків лікування пацієнтів і покладено завдання виключно оглядати хворих та направляти на лікування до інших лікарів цього відділення. У зв'язку з цим, позивачка вважає, що коло її посадових обов'язків звузилося, тобто змінилися істотні умови праці, а тому вона повинна бути повідомлена про такі зміни не пізніше ніж за два місяці та надати на переміщення згоду, чого зроблено не було. Тому вважає своє переміщення таким, що не відповідає закону.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Також зазначили, що позивачку було переміщено на посаду, яка взагалі не передбачена Статутом та штатним розкладом закладу. Крім того, переміщення позивачки, як випливає із тексту наказу, було заходом дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1, що не відповідає вимогам законодавства про працю.

Представник відповідача Рядінський О. І. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки він не вбачає порушення законодавства про працю з боку головного лікаря закладу при прийнятті наказів. Крім того, зазначав, що позивачкою було порушено встановлений КЗпП України тримісячний строк для звернення до суду, а тому вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.03.2013 року ОСОБА_1 було зараховано на посаду лікаря-стоматолога-терапевта лікувально-хірургічного відділення №1 (далі - ЛХВ №1) у зв'язку з переведенням з міської поліклініки №5.

Наказом головного лікаря КЗММР "ММСП" №300 від 30.12.2013 року у ЛХВ №1 було створено одне робоче місце лікаря-стоматолога-терапевта з лікувально-оглядовим ухилом без зміни назви посади, затвердженої штатним розписом.

Згідно з наказом головного лікаря закладу №84 від 27.01.2014 року, у зв'язку з численними порушеннями трудової дисципліни, у тому числі невірним діагностуванням та лікуванням пацієнтки ОСОБА_5, направленням на позачергову атестацію, яку ОСОБА_1 не пройшла, лікаря-стоматолога-терапевта лікувального кабінету ЛХВ №1 ОСОБА_1 було переміщено на посаду лікаря-стоматолога-терапевта оглядового кабінету цього ж відділення.

Наказом №98 від 07.04.2014 року, на виконання припису Територіальної державної інспекціїї україни з питань праці від 25.03.2014 року №14-01-039/0093-0096, було внесено зміни до наказу №84 від 27.01.2014 року та викладено його у наступній редакції: "У зв'язку з численними порушеннями трудової дисципліни, у тому числі невірним діагностуванням та лікуванням пацієнтки ОСОБА_5, направленням на позачергову атестацію, яку ОСОБА_1 не пройшла, з метою покращення надання лікувальної стоматологічної допомоги населенню - перемістити лікаря-стоматолога-терапевта ЛХВ №1 ОСОБА_1 на робоче місце з оглядовим ухилом у цьому ж відділенні".

Відповідно до наказу головного лікаря КЗММР "ММСП" №37-к від 07.04.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з посади лікаря-стоматолога-терапевта ЛХВ №1 з 07.04.2014 року. Вказане звільнення рішенням Апеляційного суду міста Миколаєва від 17.03.2015 року було визнано незаконним та ОСОБА_1 була поновлена на роботі на посаді лікаря-стоматолога-терапевта ЛХВ №1 з 08.04.2014 року. Згідно з наказом №3-к від 20.03.2015 року позивачку було поновлено на посаді лікаря-стоматолога-терапевта ЛХВ №1 (робоче місце з оглядовим ухилом).

Наказом №5-к від 17.04.2015 року, на виконання вимоги державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 16.04.2015 року №01.05/12588/17, було внесено зміни до наказу №3-к від 20.03.2015 року та виключено із зазначеного наказу слова "робоче місце з оглядовим ухилом".

Як вбачається із посадової інструкції лікаря-стоматолога-терапевта (посада, на якій ОСОБА_1 працювала з 01.03.2013 року) КЗММР "ММСП" ЛХВ №1, затвердженої головним лікарем 01.03.2013 року, на лікаря-стоматолога терапевта покладається, зокрема, завдання щодо застосування сучасних методів профілактики, діагностики, лікування хвороб зубного парадонту та слизової оболонки порожнини рота (п. 2.2), надання невідкладної стоматологічної допомоги (п. 2.3), а також надається право визначати характер лікувально-діагностичних заходів (п. 3.5) та самостійно приймати рішення в межах своєї компетенції (п. 3.10).

Втім, відповідно до посадової інструкції лікаря-стоматолога-терапевта робоче місце з оглядовим ухилом (посада, на якій ОСОБА_1 було поновлено згідно з наказом №3-к від 20.03.2015 року), затвердженої головним лікарем КЗММР "ММСП" 07.04.2014 року, на лікаря-стоматолога-терапевта з оглядовим ухилом покладається, зокрема, надання невідкладної допомоги у співпраці, (а не самостійно) а також проведення профілактичного огляду (а не лікування) усіх пацієнтів, що вперше протягом року звернулися до ЛХВ, з метою раннього виявлення стоматологічних захворювань (розділ 2). Крім того, суттєво скорочено коло прав (розділ 3), зокрема права визначати характер лікувально-діагностичних заходів та самостійно приймати рішення в межах своєї компетенції не надано.

Таким чином, трудові функції позивачки внаслідок переміщення з посади "лікар-стоматолог-терапевт" на посаду "лікар-стоматолог-терапевт (робоче місце з оглядовим ухилом)" було суттєво звужено; позивачку було позбавлено права лікувати пацієнтів, а покладено на неї виключно оглядову функцію.

Однак вказане звуження посадових обов'язків не відповідає вимогам до професії "лікар-стоматолог-терапевт", що встановлені Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск №78 "Охорона здоров'я", розділ "Професіонали в галузі стоматології"). Так, відповідно до вказаного Довідника, на лікаря-стоматолога-терапевта покладаються обов'язки із застосування сучасних методів профілактики, діагностики, лікування хвороб зубів, пародонту та слизової оболонки порожнини рота, надання невідкладної стоматологічної допомоги, однак фактично позивачку було усунуто від реалізації таких функцій.

Крім того, суд вважає, що внаслідок переміщення позивачки її робоче місце було змінено, а на новому робочому місці її не було забезпечено обладнанням, необхідним для виконання покладених на неї трудових функцій.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" робоче місце - місце (приміщення), на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема на підставі трудового договору.

Законодавством покладаються особливі вимоги до робочого місця лікаря-стоматолога. Так, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я України №158 від 11.04.2005 року затверджено табель оснащення обладнання одного місця лікаря-стоматолога, яке має бути обладнане стоматологічною установкою з кріслом пацієнта, тестером для визначення життєдіяльності пульпи, кріслом лікаря, кріслом асистента, лампою фотополімерною, кварцевим опромінювачем, стоматологічними меблями для зберігання інструментарію та матеріалів (комплект), камерою для зберігання стерильного існтрументу та стоматологічним столиком.

Однак судом встановлено, що позивачку було переміщено із обладнаного робочого місця на інше, яке не забезпечене необхідним обладнанням для виконання лікарем-стоматологом-терапевтом своїх посадових обов'язків. Вказана обставина підтверджується показанням свідка ОСОБА_6

Як вбачається із наявних у матеріалах справи копій графіку обліку використання робочого часу, режим роботи ОСОБА_1 було змінено з 6 год. на день протягом п'яти робочих днів та чергування (одна субота на місяць) на 6 год. 36 хв. на день протягом п'яти робочих днів без чергування. Вказану обставину також у судовому засіданні неодноразово підтверджував і представник відповідача.

Крім того, позивачку було переміщено на посаду лікаря-стоматолога-терапевта (робоче місце з оглядовим ухилом), яка не передбачена штатним розписом та Статутом КЗММР "ММСП" на 2014 рік. Крім того, представником відповідача не було надано суду доказів, які б свідчили про факт створення такого робочого місця.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначав, що позивачку було переміщено на інше робоче місце, і при цьому зміна істотних умов праці не відбулася, однак суд з цим погодитися не може з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 КЗпП України не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Таким чином, з позиції законодавства переміщенням є така зміна робочого місця, яка відбувається в межах визначеної посади та обов'язків, які передбачені трудовим договором, укладеним між працівником та роботодавцем.

В той же час, суд вважає, що наказом №84 від 27.01.2014 року (із змінами, внесеними наказом №98 від 07.04.2014 року) фактично було змінено коло обумовлених трудових договором трудових обов'язків позивачки, що не відповідає кваліфікаційним вимогам, передбаченим для посади лікаря-стоматолога-терапевта. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що позивачку фактично було переміщено із зміною істотних умов праці.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. При цьому законодавцем не встановлено вичерпний перелік істотних умов праці.

Судом встановлено, що внаслідок прийняття оскаржуваного наказу було суттєво звужено коло функцій позивачки, а також змінено наіменування посади з "лікар-стоматолог-терапевт" на "лікар-стоматолог-терапевт (робоче місце з лікувально-оглядовим ухилом)". Також внаслідок переведення позивачки було змінено режим її роботи шляхом збільшення часу її щоденної роботи на 36 хвилин, що змушує позивачку пізніше залишати робоче місце у першу зміну, а також раніше приходити на роботу у другу зміну. Крім того, суттєво змінилося робоче місце. ОСОБА_1, у зв'язку з чим воно не забезпечене необхідним для виконання трудових обов'язків обладнанням.

Усе це, на думку суду, свідчить про зміну істотних умов праці позивачки, про що роботодавець був зобов'язаний попередити ОСОБА_1 під підпис за два місяці до вказаних змін. Оскільки цього зроблено не було, суд вважає, що вказане переміщення є незаконним. При цьому суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Крім того, із обставин справи випливає, що прийняття наказу про переміщення позивачки є заходом дисциплінарного впливу до неї, оскільки наказ вмотивовано численними порушеннями трудової дисципліни з боку ОСОБА_1, у тому числі невірним діагностуванням та лікуванням пацієнтки ОСОБА_5 Однак, відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Таким чином, суд вважає наказ №84 від 27.01.2014 року (із змінами) незаконним і таким, що підлягає скасуванню. З урахуванням цього, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про поновлення на роботі, оскільки саме по собі стягнення наказу автоматично тягне за собою наслідок у вигляді поновлення позивачки на попередній роботі.

При цьому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1000 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не надано доказів, які б підтверджували, що внаслідок протиправних дій відповідача їй було спричинено моральну шкоду.

Суд вважає, що встановлений КЗпП України тримісячний строк звернення до суду пропущено не було, оскільки із змістом наказу №98 від 07.04.2014 року ОСОБА_1 не була ознайомлена в передбаченому законом порядку, а про порушення своїх прав позивачка дізналася лише 06.08.2014 року у судовому засуданні при розгляді Центральним районним судом м. Миколаєва цивільної справи.

На підставі викладеного, суд вважає, що наказ головного лікаря Комунального закладу Миколаївської міської ради "Миколаївська міська стоматологічна поліклініка" №84 від 27.01.2014 року (із змінами, внесеними наказом №98 від 07.04.2014 року) "Про переміщення лікаря ОСОБА_1" є незаконним і підлягає скасуванню.

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі, оскільки такий спосіб захисту порушеного права може мати місце лише у випадку звільнення працівника, чого в даному випадку не було.

За такого позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Скасувати наказ головного лікаря Комунального закладу Миколаївської міської ради "Миколаївська міська стоматологічна поліклініка" №84 від 27.01.2014 року зі змінами, внесеними наказом №98 від 07.04.2014 року "Про переміщення лікаря ОСОБА_1".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Комунального закладу Миколаївської міської ради "Миколаївська міська стоматологічна поліклініка" на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Г. В. Подзігун