РІШЕННЯ

Іменем України

08.12.2014 Франківський районний суд міста Львова

в складі : головуючого судді - Ванівського Ю.М.

при секретарі - Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловіка та дружини з січня 2000 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 року та визнати за ОСОБА_1 право на спадкування майна, яке належало покійному ОСОБА_4, разом зі спадкоємцями першої черги за законом.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з січня 2000 року проживала однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, 22.09.2001р. уклали церковний шлюб. У позивача та ОСОБА_4 є двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач з ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, спільний бюджет.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер. Позивач займалася його захороненням та несла пов'язані з цим витрати.

ОСОБА_4 був інвалідом війни третьої групи, мав багато травм та переломів, часто хворів та потребував постійної сторонньої допомоги, яку йому надавала позивач.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. Відповідач є батьком покійного ОСОБА_4 та відповідно спадкоємцем першої черги за законом в силу статті 1261 Цивільного кодексу України.

Позивач не перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, відповідно, вона має право на спадкування як спадкоємець четвертої черги за законом.

Позивач вказує, що враховуючи здійснення нею протягом тривалого часу догляду за покійним чоловіком та матеріального забезпечення, вона в силу частини 2 статті 1259 Цивільного кодексу України, має право спадкувати разом зі спадкоємцями першої черги, у зв'язку з чим звернулася в суд з зазначеним позовом.

У судовому засіданні позивач та її адвокат позовну заяву підтримали, надали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач відносно задоволення позовних вимог не заперечував пояснивши, що позивач є його невісткою, вона спільно з покійним ОСОБА_4 перебували в церковному шлюбі з 2001 року та проживали за адресою: АДРЕСА_1, де також живе відповідач. Зазначив, що в позивача та його покійного сина ОСОБА_4 є двоє дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Відповідач підтвердив, що його син був учасником бойових дій, працював в міліції, мав численні травми, контузії, в останні роки життя багато хворів. Невістка (Позивач) здійснювала за ОСОБА_4 догляд, купувала ліки, відвідувала з покійним лікарів, доглядала за ним в лікарні, після смерті займалася захороненням. За таких умов, відповідач не заперечував щодо спадкування нею (Позивачем) спільно з ним (Відповідачем) майна після смерті сина ОСОБА_4.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, вислухавши пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, суд встановив:

Згідно свідоцтва таїнства подружжя 22.09.2001р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 обвінчалися, про що зроблено запис в книзі реєстрації вінчань, реєстр №11 від 22.09.2001р. Позивачем додано до справи фотографії на яких зафіксовано вінчання та обставини її спільного проживання з ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть від 19.05.2014р. - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 43 роки.

З свідоцтва про поховання від 19.05.2014р. та договору - замовлення на організацію та проведення поховання від19.05.2014р. випливає, що замовником захороненням ОСОБА_4 була ОСОБА_1.

Згідно посвідчення Серія НОМЕР_1 ОСОБА_4 був інвалідом третьої групи та мав пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №223 від 21.06.2011р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, працював на посаді старшого оперуповноваженого ВС ВВБ у Львівській області СВБ ГУБОЗ МВС України, підполковник міліції. ОСОБА_4 лікувався від виразки малої кривизни шлунку, переніс травми: забій головного мозку, забійну рану тім'яної ділянки, перелом кісток носа, струс головного мозку, забій хребта, рвана рана повіки, забій лобно-скроневої ділянки, забій правого колінного суглобу, лівої половини грудної клітки, перелом лівої гомілки, переніс інші травми та захворювання. Витягом з історії хвороби підтверджується захворювання ОСОБА_4 на цироз печінки.

Протоколом розтину №25 від 19.05.2014р. підтверджується захворювання ОСОБА_4 хронічний нефрит ускладнений хронічною нирковою недостатністю, гнійною бронхопневмонією, шлунково - кишкова кровотеча. Причиною смерті визнано масивну тромбоемболію легеневої артерії.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 (за його згодою згідно статті 62 Цивільного процесуального кодексу України), ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 (позивача) з ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловіка та дружини.

Зокрема, свідок ОСОБА_2 - відповідач по справі, пояснив, що є батьком покійного ОСОБА_4, позивач є його невісткою. Позивач та його покійний син виховували двох дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Підтвердив наявність в ОСОБА_4 численних травм та хвороб, які були ним отримані при виконанні службових обов'язків та здійснення позивачем за покійним стороннього догляду в останні роки його життя, його захоронення після смерті.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що є матір'ю позивача, підтвердила перебування в церковному шлюбі позивача з ОСОБА_4, виховання ними двох спільних дітей, здійснення позивачем стороннього догляду за хворим чоловіком в останні роки його життя, та його захоронення.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що була сусідкою Позивача та ОСОБА_4, підтвердила їхнє спільне проживання з 2000-року, наявність двох дітей, здійснення позивачем догляду за ОСОБА_4. та його захоронення.

Свідок ОСОБА_12 - рідна сестра відповідача та тітка покійного ОСОБА_4, свідок ОСОБА_13 - сестра покійного ОСОБА_4, свідок ОСОБА_14 - хресна мама сина позивача та ОСОБА_4, - підтвердили проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 як подружжя, виховання ними дітей, пояснили обставини спільного проживання, здійснення позивачем протягом тривалого часу догляду за ОСОБА_4 у зв'язку з його тяжким станом здоров'я та інвалідністю, а також організацію позивачем захоронення ОСОБА_4.

Позивач та покійний ОСОБА_4 не перебували в зареєстрованому шлюбі з іншими особами, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями паспортів громадянина України зазначених осіб.

Дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову, виходячи з наступного:

Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексуУкраїни, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що до юрисдикції судів віднесено всі правові відносини, що виникають у державі. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексуУкраїни встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексуУкраїни, способами захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права.

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу статті 1220 Цивільного кодексу України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини 2 статті 1223 Цивільного кодексу України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцями четвертої черги за законом, згідно статті 1264 Цивільного кодексу України є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 1259 Цивільного кодексу України - фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно статті 234 Цивільного процесуального кодексу України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно роз'яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» - справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57, 209, 212, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, на підставі ст. ст.15, 16, 1217, 1220, 1223, 1258, 1259, 1261, 1264 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловіка та дружини з січня 2000 року до 18 травня 2014р.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування майна, яке належало покійному ОСОБА_4, разом зі спадкоємцями першої черги за законом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку частини 1 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: Ванівський Юрій Михайлович