Справа № 445/1357/14 Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/6150/14 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, представника Підгайчиківської сільської ради ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 4 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Підгайчиківської сільської ради, ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення сесії, зобов»язання надати земельну ділянку, усунення перешкод,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд мав упереджену правову позицію до нього. Зазначає, що в нього є переважне право перед відповідачем на отримання земельних ділянок (городів) площею 0,09 га або 0,16 га у власність для ведення особистого селянського господарства. Посилається на те, що є жителем с.Підгайчики та разом з ОСОБА_6 батьком відповідача, фактично з 1995 року користується спірними земельними ділянками. Стверджує, що саме він після смерті ОСОБА_7 успадкував належний останньому пай земельну ділянку площею 1,248 га, яка перебуває у колективній власності жителів вказаного села. Вважає, що рішення від 15.12.2009 року сільська рада ухвалила незаконно. Зазначає, що житловий будинок по вул.Зарічній,14 перейшов у власність відповідача лише 9.10.2009 року згідно з договором дарування. Вважає, що станом на 15.12.2009 року у сільської ради не було правових підстав передавати земельні ділянки у власність відповідачу. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, пояснення представника Підгайчиківської сільської ради ОСОБА_3, представника А.В. ОСОБА_5 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам не в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлені наступні обставини.

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 9 жовтня 2009 року ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що знаходиться в с.Підгайчики Золочівського району по вул.Зарічна,14. (а.с.10-11)

Рішенням двадцять сьомої сесії Підгайчиківської сільської ради №516 від 15 грудня 2009 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_4 в с.Підгайчики, вул.Зарічна,14, площею 0,25 га: - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га в с.Підгайчики, вул.Зарічна,14. (а.с.7)

Рішенням двадцять сьомої сесії Підгайчиківської сільської ради №517 від 15 грудня 2009 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_4 в с.Підгайчики, вул.Зарічна,14, площею 0,09 га: - для ведення особистого селянського господарства площею 0.09 га в с.Підгайчики, вул.Зарічна; - для ведення особистого селянського господарства площею 0.16 га в с.Підгайчики, ур. «Біля хати». (а.с.8)

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою (ч.1). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ч.3).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року в справі №1-6/2010 за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г», статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб»єктом владних повноважень, пов»язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржив рішення сесії Підгайчиківської сільської ради №517 від 15.12.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_4В.». (а.с.8)

А відтак, суд належної правової оцінки зазначеним положенням діючого законодавства та вказаній позовній вимозі не дав, та помилково розглянув земельний спір про визнання недійсним рішення сільської ради по суті в порядку цивільного судочинства, і відмовив в задоволенні позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв»язку з цим колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині оскарження рішення Підгайчиківської сільської ради №517 від 15.12.2009 року необхідно скасувати та закрити провадження у справі в цій частині, роз»яснивши позивачу, що розгляд такої справи відносить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України право власності, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до положень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 при розгляді справ за позовами до органів місцевого самоврядування у разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов»язує його залежно від характеру спору виконати дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство. В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування.

Відмовляючи в задоволенні іншої позовної вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з безпідставності такої вимоги.

Висновок суду першої інстанції в цій частині відповідає обставинам справи та доказам що містяться в матеріалах справи.

Зокрема, матеріалами справи стверджується, що орган місцевого самоврядування рішення за заявою позивача по справі щодо приватизації земельної ділянки не приймав.

А відтак враховуючи відсутність повноважень у суду вирішення питань про надання земельних ділянок у власність громадян, суд першої інстанції ухвалив рішення про відмову щодо покладення обов»язку передати у власність земельні ділянки.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права, про неправильність висновків суду, такі не грунтуються на матеріалах справи та спростовуються дослідженими доказами.

В зв"язку з наведеним колегія суддів вважає, що суд, дослідивши докази та давши їм належну оцінку, ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, що відповідає вимогам закону, а тому нема підстав для його скасування.

Керуючись п.1 ч.205, п.1 ч.1 ст.307, ст.310, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 4 серпня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до Підгайчиківської сільської ради №517 від 15 грудня 2009 року про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,09 га і площею 0,16 га в с.Підгайчики Золочівського району Львівської області скасувати та закрити провадження в цій частині, оскільки справа підлягає розгляду в порядку КАС України.

В решті рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_9