Справа № 2-5385/14
У Х В А Л А

13 серпня 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лозинська М.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, який є ії колишнім чоловіком та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, визнати таким, що втратив право на заявлення вимог про виділ частки зі спільного майна по вищевказаній адресі.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує підстави для заявлення таких вимог, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Окрім того, в позові відсутнє посилання на докази, які б підтверджували обставини щодо предмету позову та його правових підстав виникнення, а саме порушення прав та інтересів позивача відповідачем, які б могли слугувати підставою для звернення до суду, оскільки матеріали справи не містять жодного викладення обставин щодо цього, а також зазначення доказів або наявних підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені, якими діями відповідача та як вони взаємопов'язані, тобто який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем саме з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Так , в позовній заяві обґрунтовуючи вимогу про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням, позивач посилається ст.71 Житлового Кодексу України, яка регулює право користування членів сім»ї наймача житловим приміщенням, яке відноситься до державного житлового фонду.

Проте, матеріали позову свідчать , що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці відповідно до договору купівлі-продажу від 13.07.1996 року на праві власності. Таким чином враховуючи правовий режим майна , ст.ст.71,72 ЖК України на дані правовідносини не поширюється.

Крім того,відповідно до довідки форми № 3 виданої КП Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду м. Києва від 16.04.2014 року відповідач не є зареєстрованим у спірному жилому приміщенні, а відтак , оскільки наслідком втрати права особи на житлове приміщення є зняття ії з реєстрації, вимоги позивача в цій частині не відповідають дійсним обставинам справи та є необґрунтованими.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на задоволення у судовому порядку з вимогою про виділ частки із спільного майна, тобто позивач фактично просить позбавити відповідача права на звернення до суду з вимогою про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя або виділ частки із нього відповідно до норм Сімейного кодексу.

Матеріали позову не містять відомостей про наявність спору в суді про поділ майна подружжя.

Беручи до уваги, що суд не може ґрунтуватись на припущеннях, а право на звернення до суду з матеріально-правовими вимогами гарантоване громадянам України Конституцією України та процесуальним законодавством, позивачу слід обґрунтувати своє право на заявлення таких вимог.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які ії права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачкою ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: