КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4710/14-ц
Провадження № 2/488/1877/14 р.
30.10.2014 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі Жарліковій Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, -
У вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан заборгованість по заробітній платі у розмірі 4 877,72 грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 18 603,20 грн. та моральну шкоду у розмірі - 5 000 грн.
В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона працювала на підприємстві відповідача з 19.04.1994р. по 04.02.2014р.
04.02.2014 року позивач була звільнена згідно п.1 ст.40 КзпП України у зв`язку із ліквідацією підприємства.
При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі на суму 4 877,72 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у сумі 18 603,20 грн. Крім цього позивачу була спричинена моральна шкода, розмір якої він визначив у 5 000 грн.
В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із копії трудової книжки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивач ОСОБА_1 працювала на ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан з 19.04.1994 року по 04.02.2014 року.
04.02.2014 року позивач була звільнена з цього підприємства на підставі п.1 ст.40 КзпП України, у зв`язку із ліквідацією підприємства.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Між тим, як вбачається із матеріалів справи, при звільненні позивача з нею не був проведений повний розрахунок, і відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі на суму - 4 877,72 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, який станом на день подачі даного позову становить - 18 603,20 грн.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
У пункті 20 Постанови ПВСУ Про практику застосування судами законодавства про оплату праці №13 від 24.12.1999 року вказано, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Стаття 237-1 КзпП України визначає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Судовим розглядом встановлено, що внаслідок невиплати позивачу заборгованості по заробітній платі їй була спричинена моральна шкода, яка виразилась у її душевних стражданнях та переживаннях. Розмір моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності та добросовісності суд вважає необхідним визначити у розмірі 500 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави належить стягнути судовий збір у розмірі 234,80 коп.
Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 214-215, ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі - 4 877,72 грн., без утримання із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню із присуджених сум.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі - 18 603,20 грн. та моральну шкоду у розмірі - 500 грн., з проведенням утримання із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню із присуджених сум.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Миколаївський суднобудівний завод „Океан в прибуток держави 234 грн. 80 коп. судового збору.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який ухвалив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя Л. І. Селіщева