Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.12.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді -Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Ужгородський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 ,третя особа - Ужгородський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про позбавлення особи права користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді та зняття її з реєстрації за вказаною адресою. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.09.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зареєстрованого в реєстрі за №1002 є власником квартири АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді. На момент укладення договору у квартирі крім продавця був зареєстрований також відповідач ОСОБА_2, який не був знятий з реєстраційного обліку колишнім власником і який з моменту придбання нею у власність вказаної квартири не проживає у належній їй квартирі, жодні права на квартиру або проживання в ній не заявляв, його реєстрація носить формальний характер.

З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає з часу придбання нею квартири, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що перешкоджає їй в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а також з посиланням на норми ЖК України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, просить суд винести рішення яким позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, про що подала письмову заяву та просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, яке належить їй на праві власності, квартирою АДРЕСА_1 що в м. Ужгороді та зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з вище вказаної квартири.

В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду від позивача надійшло електронне повідомлення у якому вона просить розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

В матеріалах справи міститься оголошення з газети «Обласної ради і обласної державної адміністрації» від 16.12.2014 року за №141 (4312) про те, що ОСОБА_2 викликається в якості відповідача в судове засідання по даній справі на 09 год. 30 хв. 23 грудня 2014 року. Тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надіслав на адресу суду заяву, у якій просить розглянути справу без його участі.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зареєстрованого в реєстрі за №1002. /а.с.6/.

Згідно з даними витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.09.2014 року № 27006426 власником квартири АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2014 року, копія приєднана до матеріалів справи./а.с.7/

Згідно довідки ТОВ «Наш Добробут» № 2366 від 30.10.2014 року, в квартирі АДРЕСА_2, що в м. Ужгороді зареєстрований відповідач по справі - ОСОБА_2.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі також підтверджується актом перевірки дотримання паспортного режиму від 16.12.2014 року складеним комісією та затвердженого директором ТОВ " Наш Добробут" , згідно якого відповідач - ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді, зареєстрований але не проживає.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі .

Згідно вимог ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право члена сім'ї власника жилого будинку, який не є співвласником на користування цим будинком відповідно до ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку.

Як встановлено судом, відповідач по справі не є членом сім'ї власника квартири і не перебуває з власником квартири у сімейних відносинах.

Відповідно до вимог ч.1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з вище вказаної квартири, суд вважає що така не підлягає до задовлення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо.

Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв'язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку).

Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Орган реєстрації, керуючись ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, зобов'язаний зняти відповідача з реєстрації.

З урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, враховуючи те, що позивач є єдиним власником квартири АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді, а відповідач не є членом сім'ї власника квартири, реєстрація відповідача ОСОБА_2 порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю та беручи до уваги факт не проживання відповідача у вказаній квартирі , суд приходить до висновку, що уточнена позовна вимога про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, квартирою АДРЕСА_1 що в м. Ужгороді, є обґрунтованою і підлягає до задоволення, оскільки позивач належними і допустимими доказами довела ті обставини на які посилалася, як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.41 Конституції України, та ст.ст. 317, 319 , 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України , суд,-

в и р і ш и в :

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Ужгородський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що належить ОСОБА_1 на праві власності, квартирою АДРЕСА_1

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплаченого нею суми судового збору в розмірі 243,60 грн.(двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца