Провадження № 2/1522/5809/12
У Х В А Л А

Іменем України

« 20» червня 2014 року

Суддя Приморського районного суду міста ОСОБА_1 Погрібний розглянувши подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

Відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції направлено до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на наступне.

У провадженні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/11571/11, виданого Приморським районним судом 27 лютого 2013 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми коштів. Втім, рішення суду у строк, наданий на самостійне його виконання, на цей час не виконане, у звязку із чим, на підставі ст. 377-1 ЦПК України, ст.ст. 11,36 Закону України «Про виконавче провадження» заявник звернувся із зазначеним поданням.

Розглянувши подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, надані матеріали, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання має бути відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду від 09 грудня 2013 року у задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 відмовлено.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян на виїзд і вїзд на територію України, порядок оформлення для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника має звертатись лише державний виконавець лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань під час примусового виконання рішення суду.

Втім, ані подання державного виконавця, ані матеріали справи не свідчать про те, що ОСОБА_2 відомо про відкриття виконавчого провадження та про те , що вона ухиляється від виконання зобов'язання за рішенням суду.

Реєстр відправлення поштової кореспонденції свідчить про те, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, не проживає. Судом враховано, що державний виконавець не вжив жодних дієвих заходів з метою визначення місця перебування відповідача. Зокрема, не зясував місця реєстрації проживання ОСОБА_2

Також не доведено, що заходи про вжиття яких просить державний виконавець будуть дієвими та сприятимуть своєчасному виконанню судового рішення.

В матеріалах справи відсутні будь які докази, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та намагається виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності. Додані до заяви документи копія постанови про відкриття виконавчого провадження та реєстр №45 про направлення рекомендованої кореспонденції самі по собі не доводять факту ухилення боржника від виконання рішення.

У звязку із зазначеним суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та вважає за необхідне відмовити у її задоволенні.

Керуючись ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України, п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

20.06.2014