Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/36/14 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2014 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ Дельта Банк звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначало, що 10.12.2007 року між ТОВ Український промисловий банк та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 833-99/К-07 та додатковий договір, за яким ОСОБА_3 отримав 14533 долари США строком до 06.12.2013 року, зобовязавшись виплатити кредит, а також відсотки та інші платежі згідно з умовами договору.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за яким остання солідарно відповідає за зобовязаннями ОСОБА_3

Відповідно до договору про передачу актів та кредит них зобовязань від 30.06.2010 року, укладеного між ТОВ Український промисловий банк, АТ Дельта Банк та Національним банком України, ПАТ Дельта Банк отримало право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, укладеними ТОВ Укрпомбанк. Але ОСОБА_3 умови договору не виконав.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 122490,39 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2013 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ПАТ Дельта Банк подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведені позовні вимоги, не надано доказів на підтвердження свого права на отримання заборгованості за кредитним договором з відповідачів а також не надано розрахунку з якого позивач виходив при нарахуванні заборгованості.

Апелянт - представник позивача у судове засідання апеляційного суду не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що є відповідне поштове повідомлення.

В апеляційній скарзі апелянтом не спростовані висновки суду першої інстанції щодо неможливості задоволення заявлених вимог з огляду на ненадання доказів.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимагаючи стягнення грошової суми за кредитним договором, та договором поруки, які укладалися з відповідачам ТОВ Український промисловий банк, позивач зазначав, що він отримав від ТОВ Український промисловий банк активи та кредитні зобовязання, в тому числі право на вимогу по зобовязанням відповідачів.

Натомість на підтвердження цієї обставини жодних переконливих доказів не було надано. За наявності спору з цього приводу, суд надавав позивачеві можливість підтвердити власні доводи письмовими доказами. Але як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції позивач обмежився посиланням на те, що боржник не є стороною договору факторингу, а отже у нового кредитора немає обовязку надавати боржникові копію документів, які підтверджували б відступлення права вимоги.

Разом з тим, наявність сумнівів щодо права позивача на звернення до суду вимагає від позивача надати відповідні докази на підтвердження своїх прав. Тим більше при апеляційному розгляді відповідач ОСОБА_3 мотивував свої заперечення проти позову ще й тим, що він не лише не був обізнаний та переконаний про передання Товариством Український промисловий банк своїх прав позивачеві , а ще й отримав від цього товариства нові листи, згідно з якими ТОВ Український промисловий банк повідомив його та його дружину відповідача ОСОБА_4 про те, що активи ТОВ Український промисловий банк 1.10.2013 року в тому числі право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеними з відповідачами не були продані протягом ліквідаційної процедури, а тому на підставі положень Постанови Правління Національного банку України ці активи передані в управління Товариству з обмеженою відповідальністю Інвестиційна компанія ІФГ Капітал.

Таким чином, відповідачі були повідомлені щодо переходу їх боргових зобовязань від первісного кредитора ТОВ Український промисловий банк до іншого кредитора ? ТОВ Інвестиційна компанія ІФГ Капітал.

Зазначені обставини підтверджують що на 1.10.2013 року активи ТОВ Український промисловий банк, які стосуються права вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним з відповідачами, не були передані позивачеві.

Крім зазначеного, в справі наявні інші суперечності, які не усунені позивачем.

Так, у позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 833-99/К-07 з ТОВ Український промисловий банк 10.12.2007 року, а з відповідачем ОСОБА_4 договір поруки № 834-99/К-07 від тієї ж дати.

Але у договорі поруки, на який посилається позивач зазначено, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником обовязків не за договором № 833-99/К-07, а за договором № 834-99/К-07. Натомість інший кредитний договір з таким номером до суду не наданий.

Тоді як у листі, якій надійшов до відповідачів від позичальника ТОВ Український промисловий банк йдеться про передання боргу іншій особі - ? ТОВ Інвестиційна компанія ІФГ Капітал саме за договором № 834-99/К-07, який доданий позивачем до позову.

Крім зазначеного, позивачем не додано жодних розрахунків до заявленого позову з зазначенням періодів виникнення заборгованості, сум, які вносилися позичальником на погашення кредитних зобовязань з відхиленням від графіку погашення кредиту тощо, тоді як позичальник посилався на те що він сумлінно виконував обовязки за договором та якщо і має заборгованість через невизначеність кредитора, то вона є значно меншою ніж заявлено у позові.

На неодноразові пропозиції суду позивачем так і не надано відповідних розрахунків ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі. Позивач обмежився наданням довідки про розмір заборгованості (а.с.19), яка не містить відповідних реквізитів розрахунку.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, а тому позов не може бути задоволений.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дельта Банк відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2013 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: