Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.,

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (надалі по тексту КЕВ м. Мукачеве), третя особа -Козівська сільська рада, Сколівського району, Львівської області, про зняття з квартири статусу «службова» та зобов'язання надати дозвіл на укладення договору найму, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він разом із сім'єю проживають в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка була надана на підставі ордеру №532 як службова.

Оскільки на даний час він звільнений зі Збройних Сил України в запас з календарною вислугою 26 років 3 місця та 4 дні, то має право на отримання постійного житла.

Він звертався з письмовою вимогою до відповідача про зняття статусу «службова» з даної квартири, однак йому було відмовлено.

Вважає, що така відмова є неправомірною та порушує його право на житло, а тому просив суд: 1) зобов'язати відповідача прийняти рішення про зняття статусу «службова» з квартири за адресою: АДРЕСА_1 Львівської області; 2) зобов'язати відповідача надати дозвіл на укладення з ним договору найму вказаної квартири.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29 серпня 2014 року даний позов задоволено.

В апеляційній скарзі КЕВ м. Мукачеве просить скасувати дане рішення та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, посилався на те, що відмова відповідача зняти статус «службова» з квартири порушує права позивача на житло.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна зважаючи на наступне.

Судом установлено, що 23.03.2004 року КЕВ м. Мукачеве видано ОСОБА_2 як військовослужбовцю ордер №532 на право зайняття трьохкімнатної службової квартири АДРЕСА_2 (а.с.12).

На підставі наказу командувача військами Західного округу від 17.06.2003 року № 50 ОСОБА_2 звільнено з військової служби у відставку за пунктом 63 підпунктом «Б» за станом здоров'я.

15.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до КЕВ м. Мукачеве про зняття статусу «службова» з квартири АДРЕСА_2.

Листом № 947 КЕВ м. Мукачеве від 28.04.2014 року ОСОБА_2 відмовлено у вимозі про зняття з даної квартири статусу «службова» з посиланням на лист Міністерства оборони України (вих. № 303/4/16/320 від 19.02.2013р.) щодо припинення практики виключення квартир з числа службового житла МО України.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом.

Частиною 1 ст. 5 ЖК Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Згідно із ч. 1 ст. 118 зазначеного Кодексу службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових. Так, указане виключення провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до п.3.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України 30.11.2011 № 737 (в редакції чинній на момент звернення позивача до відповідача з клопотанням про зняття з квартири статусу «службова»), жиле приміщення виключається із числа службового встановленим порядком на підставі наказу Міністерства оборони України за клопотанням начальника гарнізону, погодженим з начальниками КЕВ (КЕЧ) районів та головою житлової комісії гарнізону.

При чому порушення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов'язком відповідача.

Суд на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув та не врахував, що саме до компетенції МОУ належить вирішення питання про виключення квартири з числа службових за клопотанням відповідного органу, за яким житло закріплене як службове, а не за клопотанням квартиронаймача чи членів його сім'ї.

Оскільки відповідач не вважає необхідним питання про виключення жилого приміщення із числа службових, чинним законодавством не передбачено такого порядку вирішення спору шляхом зміни статусу житла судовим рішенням, то у суду не було правових підстав зобов'язувати відповідача зняти статус «службова» з квартири.

Крім того такий спосіб захисту як зобов'язання особи вчинити певні дії може бути застосований судом лише у разі коли такий обов'язок покладений на відповідача у силу приписів чинного законодавства, у тому випадку коли вчинення не вчинення певних дії є правом певної особи, зобов'язання даної особи до вчинення не вчинення дій, що є її правом, не є належним способом захисту відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України.

Що стосується позовних вимоги про зобов'язання укласти договір найму, то колегія суддів констатує, що такий договір найму з позивачем уже укладено (відповідно до статусу квартири) згідно ордеру від 23.03.2004 року, а відтак дана позовна вимога також задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції , відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 121,80 грн. понесений при подачі апеляційної скарги.

Керуючись 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 серпня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, третя особа -Козівська сільська рада, Сколівського району, Львівської області, про зняття з квартири статусу «службова» та зобов'язання надати дозвіл на укладення договору найму - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України судовий збір у розмірі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді