Справа № 457/153/14-ц
номер провадження №2/457/124/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного внаслідок спільної праці за час фактичних шлюбних відносин, яке є на праві спільної сумісної власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного внаслідок спільної праці за час фактичних шлюбних відносин, яке є на праві спільної сумісної власності. Остаточно уточнивши позовні вимоги позивач просить суд поділити спільне майно, що є об'єктом спільної сумісної власності, а саме: виділити їй у власність квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 38 кв.м. вартістю 315520 грн.; квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 29 кв.м. вартістю 249632,00 грн.; квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 73,7 кв.м., яка складається з чотирьох житлових кімнат, вартістю 456600 грн.; 13500 грн., що були перераховані на користь ДП «Делаксжитлобуд» здійснення будівництва однокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_6, а ОСОБА_2 виділити у власність13500 грн., що були перераховані на користь ДП «Делаксжитлобуд» здійснення будівництва однокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_6; незавершений будівництвом житловий будинок, розташований по АДРЕСА_9 готовністю 80,3% вартістю 754800 грн.; квартиру АДРЕСА_10 загальною площею 39,0 кв.м. вартістю 315520 грн. Присудити в її користь користь з ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 24284 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 1990 року по 04.08.2006 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, за час спільного проживання однією сім'єю ними спільно придбано вищезазначене не рухоме майно. Оскільки відносини між ними припинені, позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин. ОСОБА_2 остаточно уточнивши позовні вимоги зустрічного позову просить суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю чоловіка і жінки, що перебували у фактичних шлюбних відносинах, саме: на користь ОСОБА_1 виділити наступне майно: грошові кошти в сумі, які становлять вартість однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 38 кв.м., що відповідно до висновку №374/14 від 26.02.2014 року становить 34000 доларів США і в еквіваленті відповідно до курсу НБУ на момент подання позову складає 315520 гривень; грошові кошти в сумі, які становлять вартість однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 29 кв. м., що відповідно до висновку №374/14 від 26.02.2014 року становить 26900 доларів США і в еквіваленті відповідно до курсу НБУ на момент подання позову складає 249632 гривень; грошові кошти в сумі, які становлять вартість однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4, що відповідно до висновку №374/14 від 26.02.2014 року становить 39300 доларів США і в еквіваленті відповідно до курсу НБУ на момент подання позову складає 364704 гривень; ? частку незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_9, вартість якої становить 377400 гривень (відповідно до висновку №286/11 від 31.05.2011 року), а всього: на загальну суму 1307256 гривень. На свою користь просить, виділити наступне майно: ? частку незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_9, вартість якої становить 377400 гривень (відповідно до висновку №286/11 від 31.05.2011 року); чотирикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5. вартість квартири відповідно до висновку №286/11 від 31.05.2011 року становить 456600 гривень. стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 473256 гривень, а всього на загальну суму 1307256 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? сплаченої суми на погашення кредитних зобов'язань по кредитному договору № 014/08-5/9535-СК від 27 лютого 2006 року, а саме 11927,73 доларів США, що в еквіваленті станом на момент подання позову відповідно до курсу НБУ становить 143189,94 гривень.

ОСОБА_2 мотивує зустрічний позов тим, що він з позивачем за первинним позовом ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах в період з 1990 року по червень 2006 року. За час перебування у шлюбних відносинах, сторонами було придбано вищезазначене майно. ОСОБА_2 не погоджуючись з запропонованим ОСОБА_1 поділом спільно нажитого майна, змушений звернутись до суду з зустрічним позовом, запропонувавши свій варіант поділу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 первинний позов підтримала, просить його задоволити. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні проти первинного позову про поділ майна, придбаного внаслідок спільної праці за час фактичних шлюбних відносин, яке є на праві спільної сумісної власності заперечили, в задоволенні даного позову просять відмовити. Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом про поділ майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин то позовні вимоги підтримують, просять даний позов задоволити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішеннями Трускавецького міського суду від 16.09.2013 року по справах №2-43/11, №2-1324-400/11, встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтримували цивільні шлюбні стосунки з 1990 року по червень 2006 року, а тому в силу ч.3 ст. 61 ЦПК дана обставина не доказуються при розгляді даної справи, оскільки встановлена судовими рішеннями в цивільних справах, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» 21.12.2007 року №11( далі Постанова) передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 Постанови передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Пункт 24 Постанови передбачає, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Сторонами відповідно до їх позовних заяв, заяв про збільшення позовних вимог та поясненнями наданими в судовому засіданні визнано, що об'єктом спільної сумісної власності являється: квартира АДРЕСА_2 (вартістю 315520 грн.); квартира АДРЕСА_1 (вартістю 249632 грн.); незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_9, вартість якої становить 754800 грн.; чотирикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_5. вартістю 456600 грн., а також кредитні зобов'язання по кредитному договору №014/08-5/9535-СК від 27.02.2006 року. Враховуючи те, що сторони визнають дане майно об'єктом спільної сумісної власності, судом перевірено джерело і час придбання вищезазначеного майна, тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України, дані обставини є обов'язковими для суду і не потребують доказуванню.

В сторін наявний спір щодо включення до спільної сумісної власності наступних речей: квартира АДРЕСА_8 (вартістю 364704 грн.), кошти в сумі 27000 грн., що були перераховані на користь ДП «Делаксжитлобуд» здійснення будівництва однокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_6.

Квартира АДРЕСА_8 на думку суду також являється предметом спільної сумісної власності, оскільки договір про пайову участь у будівництві будинку укладався під час підтримування цивільних шлюбних стосунків, відповідно до умов договору оплата за договором здійснювалась до 10.09.2005 року, тобто до закінчення цивільних шлюбних стосунків.

Що стосується позовних вимог, щодо розподілу коштів в сумі 27000 грн., що були перераховані на користь ДП «Делаксжитлобуд» здійснення будівництва однокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_6, то суд не бере до уваги наведені доводи відповідача, вважає, їх непереконливими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем за первинним позовом не надано договору на пайову участь щодо будівництва квартири в АДРЕСА_6 та підтвердження про повернення даних коштів відповідачу ОСОБА_2, тому суд дані кошти не вважає спільною сумісною власністю сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Згідно з ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11). Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Квартира АДРЕСА_2 (вартістю 315520 грн.); квартира АДРЕСА_1 (вартістю 249632 грн.), квартира АДРЕСА_8 (вартістю 364704 грн.) позивачем за первинним позовом були неправомірно продані (вибули з спільної сумісної власності), що підтверджується рішеннями Трускавецького міського суду від 16.09.2013 року по справах №2-43/11, №2-1324-400/11, і беручи до уваги, що фактичне виділення цього майна неможливе через можливе порушення у зв'язку з цих прав третіх осіб, які є діючими його власниками, суд вважає, що дані квартири слід виділити у грошовому еквіваленті. Грошовий еквіваленти даних квартир, в рахунок розподілу майна, слід виділити первинному позивачеві ОСОБА_1, суд вважає, що такі вимоги є правомірними та справедливими, оскільки первинним позивачем неправомірно дані квартири вилучені з спільної сумісної власності, а даними коштами розпорядилася як власними.

Незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_9, вартістю 754800 грн., слід розділити між сторонами порівну, а саме: виділити кожній стороні по ? ідеальній частині даного будинку, без виділу часток в натурі.

Чотирикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5. вартість якої відповідно до висновку №286/11 від 31.05.2011 року становить 456600 гривень, в рахунок розподілу майна слід виділити ОСОБА_2, так як він в даній квартирі проживає.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 473256 гривень.

Також з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_2 ? сплаченої суми на погашення кредитних зобов'язань по кредитному договору № 014/08-5/9535-СК від 27 лютого 2006 року, а саме 11927,73 доларів США, що в еквіваленті станом на момент подання позову відповідно до курсу НБУ становить 143189,94 гривень, так як дана сума сторонами визнана та узгодження,, а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не потребує додаткового доказування.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 179, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, придбаного внаслідок спільної праці за час фактичних шлюбних відносин, яке є на праві спільної сумісної власності, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин задоволити частково.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю чоловіка і жінки, що перебували у фактичних шлюбних відносинах наступним чином:

На користь ОСОБА_1 виділити наступне майно:

Грошові кошти в сумі, які становлять вартість однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 38 кв.м., що відповідно до висновку №374/14 від 26.02.2014 року становить 34000 доларів США і в еквіваленті відповідно до курсу НБУ на момент подання позову складає 315520 гривень.

Грошові кошти в сумі, які становлять вартість однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 29 кв. м., що відповідно до висновку №374/14 від 26.02.2014 року становить 26900 доларів США і в еквіваленті відповідно до курсу НБУ на момент подання позову складає 249632 гривень.

Грошові кошти в сумі, які становлять вартість однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4, що відповідно до висновку №374/14 від 26.02.2014 року становить 39300 доларів США і в еквіваленті відповідно до курсу НБУ на момент подання позову складає 364704 гривень.

? частку незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_9, вартість якої становить 377400 гривень (відповідно до висновку №286/11 від 31.05.2011 року).

Загальна вартість майна на користь ОСОБА_1 становить 1307256 гривень.

На користь ОСОБА_2, виділити наступне майно:

? частку незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_9, вартість якої становить 377400 гривень (відповідно до висновку №286/11 від 31.05.2011 року);

Чотирикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5. вартість квартири відповідно до висновку №286/11 від 31.05.2011 року становить 456600 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 473256 гривень.

Загальна вартість майна на користь ОСОБА_2 становить 1307256 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? сплаченої суми на погашення кредитних зобов'язань по кредитному договору № 014/08-5/9535-СК від 27 лютого 2006 року, а саме 11927,73 доларів США, що в еквіваленті станом на момент подання позову відповідно до курсу НБУ становить 143189,94 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. І. Марчук