Провадження № 4-с/761/240/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Криворучко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійка Євгена Леонідовича, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2014р. ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із даною скаргою, в якій просила суд: визнати незаконними дії старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Андрійка Є.Л. (далі по тексту - державний виконавець) щодо прийняття постанови про розшук автомобілів від 01 квітня 2014р. та зобов'язати державного виконавця усунути порушення прав заявниці.

Свої вимоги заявниця обґрунтовувала тим, що 01 квітня 2014р. державним виконавцем була винесена постанова про розшук автомобіля марки Mersedes-bens ML63, д.н. НОМЕР_1, 2008р. випуску та автомобіля марки BMW Х5, д.н. НОМЕР_2, 2006р. випуску, які належать їй на праві приватної власності. Дану постанову, заявниця вважає незаконною з наступних підстав.

Про заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва, на підставі якого було видано виконавчий лист від 04 жовтня 2013р., вона дізналась лише 22 січня 2014р. та оскаржує його в апеляційному порядку.

Крім того, 28 січня 2014р. державним виконавцем була винесена постанова про оголошення в розшук транспортних засобів "Maserati Spider 4245", д.н. НОМЕР_3, 2004р. випуску та "BMW E70 X5", д.н. НОМЕР_1, 2007р. випуску. При цьому, 20 березня 2014р. державним виконавцем було складено акт опису та арешту майна та передано на збереження заявниці транспортний засіб BMW E70 X5", д.н. НОМЕР_1, 2007р. випуску, ринкова вартість якого становить 582500,0 грн. та значно перевищує суму заборгованості за виконавчим листом.

Крім того, державний виконавець в порушення п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, не здійснив вихід за місцезнаходженням боржника, не перевірив наявність транспортного засобу за місцезнаходженням боржника, однак оголосив його у розшук.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2014р. у задоволення скарги було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 вересня 2014р. скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2014р. та направлено справу на новий розгляд.

Заявниця в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлялась в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду повідомлено не було.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду скарги був оповіщений в установленому законом порядку, при цьому, до початку судового засідання на адресу суду була надано копії матеріалів виконавчого провадження №40997957 із заявою про розгляд скарги без участі представника ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Враховуючи швидкоплинність процесу із розгляду даної категорії справ, а також положення ст. 386 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної скарги за відсутності нез'явившихся осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Пунктом 1) ч. 2 цієї статті передбачено, що відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 28 листопада 2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Діамантбанк" заборгованості за кредитним договором №08-09-03-0127_028/А01 від 03 вересня 2008р. в загальному розмірі в сумі 378332,48 грн., судового збору у розмірі 3441,0 грн., державним виконавцем 29 листопада 2013р. було відкрито виконавче провадження №40997957.

Постановою державного виконавця від 29 листопада 2013р. була накладено арешт на все майно в межах суми звернення стягнення, що належить боржнику, із забороненою здійснювати його відчуження.

Постановою від 28 січня 2014р. оголошено в розшук майно боржника, а саме: автомобіль марки Maserati Spider 4245, д.н. НОМЕР_3, 2004р. випуску та марки "BMW E70 X5", д.н. НОМЕР_1, 2007р. випуску.

Згідно постанови від 20 березня 2014р. було звільнено з-під розшуку, оголошеного постановою від 28 січня 2014р., автомобіль марки BMW E70 X5, д.н. НОМЕР_1, 2007р. випуску.

Постановою від 27 березня 2014р. накладено арешт на все майно боржника в межах суми стягнення 381773,48 грн.

Постановою від 28 березня 2014р. звільнено з-під розшуку автомобіль марки BMW E70 X5, д.н. НОМЕР_1, 2007р. випуску.

Постановою від 01 квітня 2014р. оголошено в розшук автомобіль марки Mersedes-bens ML63, д.н. НОМЕР_1, 2008р. випуску та автомобіль марки BMW Х5, д.н. НОМЕР_2, 2006р. випуску.

Згідно постанови від 30 квітня 2014р. транспортний засіб марки "BMW Х5", д.н. НОМЕР_2, 2006р. випуску, звільнено з-під розшуку, оголошеного постановою від 01 квітня 2014р., та того ж дня передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1

Постановою від 15 вересня 2014р. звільнено з-під розшуку, оголошеного постановою від 01 квітня 2014р. транспортний засіб марки "Mersedes-bens ML63", д.н. НОМЕР_1, 2008р.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Доводи заявниці про те, що винесена постанова від 01 квітня 2014р. є незаконною ґрунтуються на тому, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2013р. оскаржується заявницею в апеляційному порядку, що не може бути взяте судом до уваги з урахуванням положень ст. 129 Конституції України щодо обов'язковості рішень суду, відмітки на виконавчому листі про набрання рішенням суду законної сили 25 листопада 2013р., та відсутністю у суду відомостей про скасування даного рішення судом апеляційної інстанції на час винесення оскаржуваної постанови державного виконавця чи на час розгляду даної скарги.

Крім того, заявниця наголошувала, що державним виконавцем 28 січня 2014р. накладено арешт на інші два автомобілі, зокрема, автомобіль марки Maserati Spider 4245, д.н. НОМЕР_3, 2004р. випуску та марки "BMW E70 X5", д.н. НОМЕР_1, 2007р. випуску. При цьому, 20 березня 2014р. державним виконавцем було звільнено з-під розшуку автомобіль марки BMW E70 X5, д.н. НОМЕР_1, 2007р. випуску, ринкова вартість якого становить приблизно 582500,0 грн., що значно перевищує розмір заборгованості по виконавчому листу.

Однак, як вбачається із копій наданих суду матеріалів виконавчого провадження №40997957, наявний висновок про вартість майна, а саме автомобіля марки BMW E70 X5, д.н. НОМЕР_1, 2007р. випуску, оцінка за яким проводилась лише 23 червня 2014р., тобто на момент винесення оскаржуваної постанови державний виконавець не мав відомостей про ринкову вартість даного автомобіля, при цьому, твердження заявниці про приблизну вартість автомобіля не підтверджується жодним належним та допустимим доказом.

Також, не знайшло свого підтвердження твердження заявниці про порушення державним виконавцем, при винесенні оскаржуваної постанови, п. 3.12 Інструкції з примусового виконання рішень, а саме щодо виходу за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Відповідно до положень п. 3.12 зазначеної Інструкції, організацію розшуку майна боржника державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем було здійснено відповідні запити до органів МВС України, крім того, наявні і акти про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника. Водночас, про факт виходу державного виконавця за місцем проживання боржника свідчить і зміст постанов державного виконавця від 20 березня 2014р. та 28 березня 2014р. про звільнення майна з-під розшуку.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 2) ч. 2 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для визнання постанови державного виконавця від 01 квітня 2014р. про оголошення розшуку майна боржника такою, що постановлена з порушенням норм закону, при цьому, враховуючи, що постановами від 30 квітня 2014р. та 15 вересня 2014р. скасовано розшук транспортних засобів, оголошений згідно постанови від 01 квітня 2014р., суд не вбачає неправомірності рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, якими були б порушені права чи свободи заявниці, а тому приходить до висновку про необґрунтованість даної скарги та необхідності залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 17, 40 Закону України "Про виконавче провадження"; ст.ст. 57, 59, 60, 209, 210, 293, 383-388 ЦПК України; п. 3.12 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Андрійка Євгена Леонідовича - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: