У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 липня 2014 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Г.О. Козленко, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного Товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» про відновлення порушених прав споживача та зобов'язання розподілити грошові кошти на депозитні вклади, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, в якому просить відновити порушені права як споживача та зобов'язати відповідача розподілити належні позивачу кошти на депозитні вклади наступним особам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_19, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12ОСОБА_21, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_29, ОСОБА_20, ОСОБА_30, ОСОБА_22, по 190000,00 грн на рахунок кожного із зазначених осіб та гр. ОСОБА_23, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_27, ОСОБА_28 по - 150000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ передбачена ст.15 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Тому суд зобов'язаний встановити наявність правовідносин сторін, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст.119, 120 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У прохальній частині позивачем фактично заявлено одну позовну вимогу.

Відповідно, у позовній заяві почергово повинно бути викладено зміст позовної вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовую цю позовну вимогу та зазначення доказів, що її підтверджує, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позовні вимоги не мають чіткого визначення взагалі та відповідно норм чинного законодавства.

Крім того, для підтвердження існування юридичних осіб відповідачів, їх адрес та наявності або відсутності процедури банкрутства тощо, позивачу необхідно надати відповідний витяг з ЄДР.

У позовній заяві почергово повинно бути викладено зміст позовної вимоги, виклад обставин, якими позивач обґрунтовую цю позовну вимогу та зазначення доказів, що її підтверджує, наявність підстав для звільнення від доказування.

Особа звертається до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Предметом позову є зобов'язання банку розподілити належні йому кошти на депозитні вклади наступних осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_19, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12ОСОБА_21, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_29, ОСОБА_20, ОСОБА_30, ОСОБА_22, по 190000,00 грн на рахунок кожного із зазначених осіб та гр. ОСОБА_23, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_27, ОСОБА_28 по - 150000,00 грн. З матеріалів справи не вбачається в чому полягають порушення прав позивача в контексті предмету позову, оскільки матеріали позовної заяви містять договір не містять доказів порушення його права як відповідачем так і особами на користь яких він просить розподілити депозитні кошти. При цьому позивач не визначає процесуальний статус осіб між якими просить розподілити депозитний вклад. З позовної зави також не зрозуміло чи виступає позивач, як представник інтересів вищевказаних осіб.

Тобто позивачу слід зазначити яким чином відповідач порушують, не визнають або оспорюють права, свободи чи інтереси позивача з посиланням на норми права та визначити процесуальний статус наступних осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_34, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12ОСОБА_21, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_29, ОСОБА_20, ОСОБА_30, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_27, ОСОБА_28

До цього також необхідно вказати заходи застосовані позивачем при досудовому врегулюванні спору (звернення з вимогами, листування і т.д.) не з НБУ, а саме з відповідачем.

Позивачем не надано платіжний документ про внесення позивачем на депозит відповідних коштів; ксерокопія договору депозитного вкладу не містить відтиску печатки установи Банку.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва, посилаючись на положення ч.5 ст.110 ЦПК України, згідно якої позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, тобто заяву подано за зареєстрованим місцем проживання позивача, яке до того ж не підтверджено

Разом з тим, посилання позивача на те, що спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки останній просить вирішити спір саме на підставі відповідних норм Цивільного кодексу України.

Так, слід зазначити, що згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані § 3 «Банківський вклад» глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Зокрема ст.1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, банківський вклад не є ані роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), ані продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України «Про захист прав споживачів».

Банк при позичанні коштів у вкладника, для їх розміщення у якості банківського вкладу, не отримує жодної винагороди за користування такими коштами, а навпаки, сплачує проценти (дохід вкладника) за період їх використання. Кошти вкладу (депозиту) аж ніяк не можуть розглядатися як «вартість робіт (послуг)» та/або «загальна вартість замовлення», а договір про банківський вклад (депозит) не містить понять «вартість робіт (послуг)» та/або «загальна вартість замовлення» у сенсі положень ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з банківського вкладу, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин банківського вкладу. Відтак, Закон України «Про захист прав споживачів» може застосовуватися лише, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

При цьому, звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що відповідач знаходиться за адресою: м. Донецьк, пр. Миру 5-Б, що територіально не відноситься до дислокації Солом'янського району м. Києва.

Тому позивачу слід обґрунтувати звернення до Солом'янського районного суду м. Києва за підсудність по розгляду спору не майнового характеру (за який потрібно сплатити відповідну суму судового збору згідно ЗУ «Про судовий збір») з відповідачем місцезнаходження якого є м. Донецьк - у Солом'янському районі м. Києва.

Зазначені недоліки не дають можливості суду підготувати та розглянути заяву в суді першої інстанції.

Згідно ст.121 ЦПК України суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог ст.119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк на усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись ст.ст.119-121, 208, 209 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного Товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» про відновлення порушених прав споживача та зобов'язання розподілити грошові кошти на депозитні вклади - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків заяви протягом пьяти днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

В разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - Г.О.Козленко