Справа № 534/387/14-ц
№ 2/534/415/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі Крикливого В.В. Клімовій С.І.
за участі:позивача представника позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Комсомольську справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа Комсомольська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся із вказаним позовом до відповідачів, в якому прохає визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 22.03.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що посвідчений приватним нотаріусом за реєстровим № 526 та стягнути на його користь понесенні у справі судові витрати. Уточнивши заявлені вимоги позивачем було порушено також питання щодо поновлення йому строків звернення до суду, посилаючись на той факт, що про існування оспорюваного договору ОСОБА_3 дізнався лише у грудні 2013 року від працівників житлово-експлуатаційного підприємства.

Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_5 у 2002 році вони придбали спірну квартиру, право власності на яку було оформлено лише на відповідача. У 2004 році вказане нерухоме майно відповідач, без згоди позивача, подарувала своєму синові - відповідачу ОСОБА_6 Оскільки, предметом договору дарування є спільне майно подружжя, позивач прохає визнати укладений договір недійсним.

Будучи належними чином повідомленими про час і місце розгляду справи сторони, представник позивача та представник Комсомольської державної нотаріальної контори до суду не з'явились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Від ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4 на адресу суду надійшла спільна заява про підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_5 надала на адресу суду письмові пояснення, у яких позов визнала повністю, при цьому підтвердила викладені ОСОБА_3 обставини та не заперечувала факту укладення спірного договору без згоди позивача та факту необізнаності останнього про існування такого договору вцілому (а.с.77).

Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено, що починаючи з 25.05.1990 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, що зареєстрований у Комсомольському міському відділі ЗАГС за актовим записом № 219 від 25.05.1990 року. Згідно з наданою копією договору купівлі-продажу (а.с.5), 14.11.2002 року відповідач ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1. Реєстрація права власності на вказане нерухоме майно була поведена за ОСОБА_5 Кременчуцьким МБТІ за реєстровим № 253 у реєстровій книзі № 3 від 25.11.2002р.

Як убачається з матеріалів справи (а.с.4) 22.03.2004 року відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір дарування, за яким остання подарувала, а відповідач ОСОБА_6 прийняв у дав квартиру АДРЕСА_1 Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округа ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 526. За наданою копією витягу про реєстрацію права власності (а.с.10), одноосібним власником вказаного нерухомого майна, з часткою 1/1 на підставі договору дарування від 22.03.2004 р. зазначений ОСОБА_6 У технічному паспорті виготовленому 15.04.2004 р. КП «Кременчуцьким МБТІ» власником квартири АДРЕСА_1 зазначений відповідач ОСОБА_6

Розглянувши справу у межах заявлених вимог, заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання та оцінивши досліджені письмові докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступних підстав.

Виходячи із змісту ст.ст.10 та 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із вимогами ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Встановивши всі обставини справи суд звертає увагу, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного та Сімейного Кодексів України.

Відповідно до норм ст.ст.717,718,719 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ст.ст.60,65 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Розпорядження вказаним майном здійснюється подружжям за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Враховуючи, що подарована ОСОБА_5 квартира за оспорюваним у справі правочином була придбана подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_3 під час шлюбу, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю останніх. Отже, при укладенні оспорюваного правочину згода позивача мала бути безумовною.

Згідно з поясненнями ОСОБА_3 у судовому засіданні, протягом усього часу вони разом із відповідачкою спільно проживали у вказаній квартирі. Йому було відомо, що право власності при купівлі квартири було оформлено на відповідачку, проте про існування договору дарування він дізнався лише в грудні 2013 року із телефонної розмови з працівником КЖЕП. Згоду на укладення оспорюваного договору він не давав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 визнала факт укладення нею договору дарування без повідомлення та згоди позивача, протягом усього часу з моменту укладення договору до грудня 2013 року про існування оспорюваного договору позивач відомо не було, факт дарування квартири ОСОБА_6 нею тримався у таємниці, тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України згадані обставина не підлягає доказуванню.

З огляду на викладене, враховуючи положення частини першої статті 261 ЦК України, суд вважає, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, так як про порушення свого права він довідався лише у грудні 2013 року. Відповідачі не заявляли в суді про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Виходячи із змісту ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, тому вважає за необхідне задовольнити

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.203,204,215 ЦК України, ст.ст.60,65 СК України, ст.ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 22.03.2004 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського округу та зареєстрований у реєстрі за номером 526.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. та 1250 грн. витрат на правову допомогу в дольовому порядку, по 746,80 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.В. Крикливий