Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/369/14-ц
Провадження № 2/321/203/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2014

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

при секретарі: Рикун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в смт. Михайлівка Запорізької області, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначено, що 26 березня 2008 року між ТОВ КБ «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк», та відповідачем було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 002-07968-260308. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень та в день укладання договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень, з терміном кредитування 364 календарних дні та виплатою процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, визначеними в тарифах. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитом виконує не належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту, яка до теперішнього часу не погашена. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 6579 гривень 62 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

В судовому засіданні відповідач позов визнала частково та пояснила, що вона дійсно отримала кредит та сплачувала його не в повному обсязі, останній раз кредит погашала в серпні 2012 року, після цього більше нічого не платила через відсутність грошей. Також зазначає, що нею по кредиту протягом всього часу сплачено більше 12000 гривень, тому вона згодна сплатити тіло кредиту та проценти, однак, в теперішній час в неї немає ані грошей, ані роботи, щоб сплатити заборгованість за кредитом.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти.

Як встановлено в судовому засіданні, 26 березня 2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та відповідачем було укладено договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 002-07968-260308. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень та в день укладання договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 гривень, з терміном кредитування 364 календарних дні та виплатою процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, визначеними в тарифах.

При укладенні договору відповідач прийняла на себе зобов'язання повернути кредит в термін, встановлений договором, та сплачувати проценти за користування кредитом.

Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі.

У відповідності з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 12 червня 2009 року, в установчих документах ТОВ «Комерційний банк «Дельта» відбулись зміни, пов'язані із зміною найменування юридичної особи. Найменування банку змінилось на публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 646833 від 01 жовтня 2009 року.

Відповідно до абзацу 3 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Враховуючи те, що зміна найменування не тягне за собою припинення юридичної особи ТОВ «Комерційний банк «Дельта», підстав для заміни кредитора за договором не має.

Таким чином, кредитором за договором є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

На виконання договору позивач здійснив випуск та видачу платіжної картки та пін-коду до неї, з відкритою кредитною лінією на картковому рахунку, тим самим позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем за договором.

За умовами п. 2.3 договору, держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах.

Відповідно до п. 3.3 договору, держатель зобов'язаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені правилами та тарифами.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Обов'язковими складовими обов'язкового мінімального платежу є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу обов'язкового мінімального платежу можуть включатися інші платежі.

Однак, в порушення умов договору відповідач не виконала належним чином зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними, має прострочену заборгованість, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язань.

Відповідно до п. 3.7 договору, у разі порушення держателем строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом, держатель сплачує банку пеню в розмірі, в строки та порядку, які визначені правилами та тарифами.

Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач станом на 27 листопада 2013 року має заборгованість - 6804 гривні 62 копійок, яка складається з наступного: сума в розмірі 3284 гривні 90 копійок - тіло кредиту; сума в розмірі 1328 гривень 67 копійок - відсотки; сума в розмірі 1966 гривень 05 копійок - комісії; сума в розмірі 225 гривень 00 копійок - пеня.

Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем.

При цьому судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що в неї немає грошових коштів, щоб сплачувати заборгованість за кредитом, оскільки такі посилання відповідача є безпідставними, жодних доказів на підтвердження того, що відповідач, являючись працездатною особою, не може сплачувати заборгованість за кредитним договором, останньою суду не надано. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. Крім того, зазначені обставини не звільняють відповідача від обов'язку виконувати свої зобов'язання за договором.

Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач порушила умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору, суд вважає необхідним суму заборгованості стягнути з відповідача.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, оскільки позивач в поданій ним позовній заяві зазначає належну до стягнення з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 6579 гривень 62 копійок, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в межах заявлених позивачем позовних вимог, тобто в розмірі 6579 гривень 62 копійок.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки в розмірі 6579 гривень 62 копійок та судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 536, 549, 610, 611, 629, 1046, 1047, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про акціонерні товариства», ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 88, 107, 208, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р 9340, МФО 380236, ) заборгованість за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № 002-07968-260308 від 26 березня 2008 року в розмірі 6579 (шість тисяч п'ятсот сімдесят дев'ять) гривень 62 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (р/р , МФО 380236, ) судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: