АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/4731/14 Головуючий 1-ї інстанції - Ященко С.О.
Категорія: договірні правовідносини
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Калюжної Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "ВЕРУС" в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (надалі - ПАТ КБ "Приватбанк" або Банк) звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "ВЕРУС" в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова (надалі - ТОВ "УФА "ВЕРУС" або відповідач-1), ОСОБА_1 (відповідач-2), в якому просило: 1.стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 129,64грн.; 2.стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ "УФА "ВЕРУС" на їх користь заборгованість в сумі 200,00грн.; 3. стягнути з відповідача-2 на їх користь судові витрати в розмірі 263,30грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 14.02.2006року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 було укладено договір, у відповідності до умов якого відповідач-2 отримав кредитний ліміт на платіжну картку в розмірі 5 000,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії карти. Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов'язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом та комісію.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між Банком та ТОВ "УФА "ВЕРУС" 11.03.2011року укладено договір поруки, згідно якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники в розмірі 200,00грн.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник ПАТ КБ "Приватбанк" - Заборська Н.В. заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ "УФА "ВЕРУС" не з'явився, але надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позов не визнали і просили застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" - відмовлено.

В апеляційні скарзі ПАТ КБ "Приватбанк" просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не повне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ПАТ КБ "Приватбанк" у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем пропущено загальний - трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, що є підставою для відмови позову з цих підстав.

Проте, погодитися з таким висновком колегія суддів не може.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Так, судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.02.2006року ОСОБА_1 отримав 14.02.2006року в ПАТ КБ "Приватбанк" кредит у розмірі 5 000,00грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 14.02.2009року.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач-2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.07.2013року виникла заборгованість в розмірі 26 329,64грн., що підтверджується наданим Банком розрахунком (а.с.4-6).

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права в межах позовної давності, що підтверджується наступним.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Згідно зі ст.530 ЦК України "якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін)".

Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається після спливу строку виконання.

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

При укладанні кредитного договору між позивачем та відповідачем-2, зокрема, пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг було передбачено, що "кредитний договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін".

Таким чином, сторони у письмовій формі домовилися про строк дії договору - до повного виконання зобов'язань сторонами.

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" виконав свої зобов'язання в повному обсязі, надавши кредит позичальнику, а відповідач-2 в свою чергу не погасив Банку кредит, тобто не виконав своїх зобов'язаннь.

Згідно положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості (ст.627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України).

Враховуючи викладені норми, сторони досягли згоди та уклали кредитний договір, в якому передбачили, що термін його дії припиняється в момент виконання зобов'язань сторонами, а відтак досягнення домовленості вважається таким, що настало в момент підписання сторонами кредитного договору.

Стаття 260 ЦК України встановлює, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.253 ЦК України "Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Кредитним договором передбачено, що "кредитний договір діє з моменту його укладання до повного виконання зобов'язань сторонами".

За таких обставин, строк позовної давності у відповідності із положенням ст.ст.253, 261ч.5 ЦК України позивачем не пропущено.

Окрім того, судом не взято до уваги, що відповідач-2 є клієнтом цього Банку, починаючи з 01.01.2002 року, про що свідчить виписка про рух коштів (а.с.50-56). За цей період йому видавалась Банком не одна платіжна картка, про що також свідчить рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 28.10.2009року про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості по іншій платіжній картки (а.с.48-49).

Вказані обставини свідчать, що кожного разу, тобто після закінчення строку дії карти, вона проланговувалась на інший строк, про що достеменно було відомо відповідачу-2. Разом з тим, зробивши останній платіж по цій платіжній картці в червні 2008 року, ОСОБА_1 у подальшому не поцікавився в Банку чи виконані ним всі зобов'язання по ній та чи закрито рахунок.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення - про задоволення позовних вимог.

Згідно п.4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позов ПАТ КБ "Приватбанк" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1., адресою реєстрації: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства "Приватбанк" заборгованість у розмірі 26 129,64грн.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "ВЕРУС" в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова та ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 200,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" судовий збір у розмірі 263,30грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -

З З