Справа № 274/5137/14-ц
Провадження № 2/0274/1826/14
РІШЕННЯ

Іменем України

29.12.2014 м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря Соломянюк Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4 та приватне акціонерне товариство „Страхова група „Тас"" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

Встановив:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 пред'явила у суді позов в інтересах неповнолітньої дочки - ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у якому просить стягнути з відповідача 995 гривень матеріальної та 10 000 гривень моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.06.2014 року о 10 год. 00 хв. з вини водія ОСОБА_3, власника автомобіля ВАЗ - 21104, д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Вінницькій, 41, в м. Бердичеві, сталася дорожньо-транспортна пригода, з участю автомобіля «Опель вектра», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 ОСОБА_1 була пасажиром автомобіля «Опель вектора».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді підапоневротичної гематоми в правій лобній ділянці та ділянці правого ока, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Постановою Бердичівського міськрайсуду від 21.07.2014 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. На лікування ОСОБА_1 були витрачені кошти на діагностику та лікування на загальну суму 995 гривень. Крім того ОСОБА_1 було заподіяно моральної шкоди, яку позивачка оцінила у 10 000 гривень. Моральна шкода, полягає у душевних стражданнях, яких зазнала ОСОБА_1 у зв'язку з самим фактом ДТП; душевними стражданнями пережитими ОСОБА_1 у зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями, лікуванням задля відновленням стану здоров'я; в душевних стражданнях яких зазнала ОСОБА_1 в зв'язку з неможливістю нормально підготуватися та здати іспити літньої сесії у КВНЗ «Бердичівському медичному коледжі» де ОСОБА_1 навчається на III курсі, денного навчання.

Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 10.11.2014 до участі у справі у якості третьої особи було залучено ОСОБА_4

Ухвалою суду від 10.12.2014 до участі у справі в у якості третьої особи без самостійних вимог було залучено акціонерне товариство „ Страхова компанія „ТАС".

У засіданні позивачка та її представника позов підтримали з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, направив заяву з проханням справу слухати у його відсутність. Позов визнав частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 300 гривень. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди не визнав через недоведеність.

Третя особи без самостійних вимог ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи акціонерного товариства „Страхова компанія „ТАС" у судове засідання не з'явився. Відповідно до письмових заперечень представник просить справу слухати у його відсутність. Відношення до даного позову страхова компанія не висловила.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Відповідно до постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП 04 червня 2014 року о 10 год. 00 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ - 21104, д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Вінницькій, 41 у м. Бердичеві, при перестроюванні автомобіля на проїжджій частині від правого узбіччя до середини проїжджої частини не надав перевагу в русі автомобілю "Опель вектра", д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, що рухався позаду в попутному напрямку по смузі руху, на яку перестроювався водій автомобіля ВАЗ - 21104, в результаті чого відбулося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_3 порушив п.п. 1.5, 2.3б), 10.1 ПДР України (а.с. 5).

З постанови про закриття кримінального провадження від 17 липня 2014 року вбачається, що пасажиром у автомобілі "Опель вектра", д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 була неповнолітня ОСОБА_1 ( а.с. 6).

Під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді підапоневротичної гематоми у правій лобній ділянці та в ділянці правого ока, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку ( а.с. 6).

Відповідно до довідки приймального відділення Житомирської обласної клінічної лікарні від 04.06.2014 року вбачається, що на підставі МРТ головного мозку ОСОБА_1 встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку із легкими клінічними проявами, забій м'яких тканин з гематомою правої лобної ділянки ( а.с. 12).

З оглянутої у судовому засіданні амбулаторної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 та епікризу ( а.с. 8) вбачається, що по направленню лікаря від 05.06.2014 року ОСОБА_1 з 05.06.2014 по 10.06.2014 перебувала на стаціонарному лікуванні.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з використання, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнанням, використанням, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом на законних підставах. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберіганням або утриманням якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до частини п'ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислі потерпілого.

Згідно частини другої статті 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників.

Зважаючи, що позивачка не заявила вимоги до іншого водія, учасника ДТП - ОСОБА_4, заподіяна їй матеріальна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 не позбавлений можливості вирішити питання стягнення із ОСОБА_4 в порядку регресу, відповідно до статті 1191 ЦК України, сум виплаченого ним відшкодування.

Крім того, з матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вбачається, що його відповідальність була застрахована у АТ „СК „ТАС"

Пунктом 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано такі роз'яснення. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Оскільки доказів про повідомлення ОСОБА_3 страхову компанію про дану дорожньо-транспортну пригоду суду не надано, відповідач не заперечив проти часткового відшкодування ним матеріальної шкоди, суд вважає, що заподіяна ОСОБА_1 матеріальна та моральна шкода підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3

Визначаючи розмір матеріальної та моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача, суд виходить з такого.

На лікування на діагностику ОСОБА_1 були витрачені грошові кошти на загальну суму 724 гривні 30 копійок, що підтверджено чеками, які узгоджуються з лікарськими призначеннями, наявними у амбулаторній картці стаціонарного хворого (29,3 грн.) та магнітно-резонансною томографією головного мозку від 04.06.2014 року ( 695 грн.) ( а.с.52). А тому вказані витрати підлягають відшкодуванню.

Заявлені позивачкою вимоги про відшкодування решти завданої матеріальної шкоди в сумі 270,7 гривень ( 995 грн. - 724,3 грн. ) суд не задовольняє через їх недоведеність доказами.

Вирішуючи позов, в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивачка оцінила в грошовому еквіваленті - 10 000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою вказаної статті передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до роз`яснень, що викладені у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивачка зазначила, що моральна шкода полягає у її душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ДТП, з отриманими тілесними ушкодженнями, лікуванням для відновлення стану здоров'я, у зв'язку з неможливістю належно підготуватися до здачі літньої екзаменаційної сесії.

Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка через шкоду заподіяну її здоров'ю, а саме наявність у неї тілесних ушкоджень; характер немайнових втрат; обставини за яких завдано такої шкоди; тривалість вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, зокрема той факт, що в період з 09.06.2014 по 22.06.2014 навчальному закладі позивачки проходила екзаменаційна сесія (а.с. 9), а позивачка до 10.06.14 перебувала на стаціонарному лікуванні, після виписки з лікарні вона мала продовжувати приймати ліки, на ній були видимі ознаки тілесних ушкоджень ( а.с. 8); необхідність докладених нею додаткових зусиль для відновлення попереднього стану; захисту своїх прав в суді.

Виходячи з засад розумності та виваженості, суд стягує з відповідача заподіяну позивачці моральну шкоду, яка складає у грошовому еквіваленті 1 000 гривень.

Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає відшкодування судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена, в сумі 487 гривень 20 копійок ( 243,6 грн - майнова вимога + 243,6 грн. - немайнова вимога).

Керуючись статтями 10, 11,57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 724 гривні 30 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути ОСОБА_3 в дохід держави 487 гривень 20 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ними копії рішення.

Суддя -