Справа № 2-2063/2012 року
Провадження № 2/712/26/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2014 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні домоволодіння, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на проживання та користування житловою площею,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні домоволодіння, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.02.1994 року набув право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Черкаси на підставі договору міни між ним та ОСОБА_6. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП ЧООБТІ. В будинку на час обміну проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які запевнили його, що після оформлення документів на будинок виселяться та знімуться з реєстрації. Проте, відповідач ОСОБА_2 до даного часу проживає в будинку і добровільно знятись із реєстрації відмовляється. ОСОБА_3 більше 10 років не проживає у будинку, але залишається зареєстрованим. На даний час виникло питання про відчуження будинку, але через реєстрацію у ньому відповідачів та відмови відповідачки ОСОБА_2 добровільно виселитися з будинку неможливо здійснити процедуру відчуження.

Просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме будинком АДРЕСА_1 та зняття з реєстраційного обліку. Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права на проживання та користування житловою площею, вказуючи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 м. Черкаси на праві власності належало ОСОБА_7. За своє життя остання запросила її цивільного чоловіка, ОСОБА_3, проживати у її будинку. Для чого вона запропонувала зробити переобладнання будинку та прибудову на загальну площу 23,9 кв. м., житлової площі 17,5 кв. м., по АДРЕСА_1 м. Черкаси. ОСОБА_3 поселився у 1974 році і розпочав будівельні роботи. З 1976 року вони з ним почали спільно проживати як подружжя, ОСОБА_7 прописала їх у будинку, вона прописана з 1982 року у якості племінниці. Вона спільно з ОСОБА_3 провели будівельні роботи будинку, обклали увесь будинок цеглою, встановили металеві ворота та хвіртку, відремонтували водогін та колонку, зробили ремонт у жилих кімнатах будинку та господарських будівлях. Станом на 1978 рік було переобладнано будинок , закладені двері у кімнатах і було утворено квартиру № 2 житловою площею 17,5 кв. м. та прибудовано приміщення нежитлове під літерою а-2. Будинковолодіння з 1976 року складалось з двох окремих житлових квартир у одній проживала власниця ОСОБА_7 у іншій вона з ОСОБА_3, крім того, квартири були відокремлені одна від одної стіною з цегли. За весь час їх проживання з 1974 року по 1988 рік вони проживали з власницею ОСОБА_7 як одна сім'я, вели спільне господарство, провели у її частині косметичний ремонт, доглядали її, допомагали матеріально, усім сусідам вона постійно говорила, що вони її діти, близьких родичів у неї не було.

Після смерті ОСОБА_7 житловий будинок загальною площею 32,9 кв. м. за заповітом успадкувала ОСОБА_8 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.06.1989 року). 22 лютого 1994 року ОСОБА_9 здійснила обмін своєї частки будинковолодіння по АДРЕСА_1 м. Черкаси (39,7 кв. м.) з ОСОБА_1 на його частину будинковолодіння 19/58 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 в м. Черкаси. З часу її вселення в будинковолодіння по АДРЕСА_1 в м. Черкаси вона постійно проживає у квартирі № 2, робить косметичний ремонт, за своє життя ОСОБА_7 поселила їх як членів своєї сім'ї, ОСОБА_9 після набуття права власності ніколи не вимагали від неї особисто та її цивільного чоловіка ОСОБА_10 виселитись, звільнити житло, навпаки визнавала за ними права на користування та проживання у квартирі №2. З моменту здійснення договору міни та поселення у іншу частину будинку відповідача ОСОБА_1 з сім'єю ніколи до 2013 року не виникало питання щодо правомірності її проживання у АДРЕСА_1. вважає, що відповідач неправомірно перешкоджає їй в здійсненні законного права на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1. Просила суд визнати за нею право на проживання та користування квартирою АДРЕСА_2

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2014 року справи об'єднані в одне провадження.

26.11.2014 року Представником ОСОБА_1 подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій вона просила суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_11 позовні вимоги підтримала повністю та просила задоволити, позов ОСОБА_2 не визнала просили суд у його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_12 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали просили в задоволенні відмовити, позовні вимоги щодо визнання права на проживання та користування житловим приміщенням підтримали повністю.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.02.1994 року позивач ОСОБА_1 набув право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Черкаси на підставі договору міни між ним та ОСОБА_6. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП ЧООБТ1.

Із наданої суду довідки Голови самоорганізації населення «Центральний» від 01 грудня 2011 року в будинковолодінні АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3. ОСОБА_2 та ОСОБА_15.

Відповідно до частин 1,2 ст. 64 ЖК члени сім»ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні із наймачем усіма правами і несуть обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК наймач вправі у встановленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити у займане ним житлове приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселились в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім»ї вправі вселяти в займане ним житлове приміщення інших членів сім'ї.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 вселилась та зареєструвалась у спірний будинок за життя попереднього власника ОСОБА_7, яка запросила цивільного чоловіка позивачки ОСОБА_16 проживати в будинку. З 1976 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 стали проживати у окремій кімнаті, а у 1982 році власник житла ОСОБА_7 зареєструвала її як члена своєї сім»ї. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла. Після смерті останньої будинок успадкувала відповідно до заповіту ОСОБА_8 Набувши право власності на будинок у 1988 році і по день укладення договору міни ОСОБА_8 не ставила питання про незаконність реєстрації чи проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку, тобто визнавала їх членами сім»ї попереднього власника.

В подальшому, 22.02.1994 року ОСОБА_8 здійснила обмін своєї частки домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Черкаси з ОСОБА_1 на його частину будинковолодіння - 19/58 частин по АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 також протягом 18 років з часу укладання договору обміну не ставив питання про незаконність проживання та реєстрації відповідачів.

В судовому засіданні зацікавлена особа ОСОБА_4 таке питання не ставили, оскільки спірний будинок підлягав до знесення і всім його мешканцям мали б надати благоустроєне житло.

Позивач звертаючись до суду, вказував, що проживання в будинку відповідачки перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності, а виселення відповідає загальним правомочностям власника майна і його право вимагати усунення будь-яких порушень цього права, хоч ці порушення й не були поєднані з позбавленням права володіння, як це передбачено ст.ст.386, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, та положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, суд не погоджується із вказаними твердженнями виходячи з наступного.

Як було вказано вище, в судовому засіданні встановлено, що відповідач вселилась у спірне житло за згоди попереднього власника, з яким проживала однією сім'єю з 1978 по 1988 рік. Утримувала дане житло, як протягом життя ОСОБА_7 так і після її смерті та на даний час, ця частина житла має окремий вхід. Позивач здійснює оплату за електроенергію та газопостачання, постійно проживає у спірному жилі більш як 30 років, іншого житла належного на праві власності не має.

Із наданого до суду акту комітету самоорганізації нас зелення від 23 січня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 з 1984 року постійно проживає у частині будинковолодіння по АДРЕСА_1 у м. Черкаси, вказана частина будинковолодіння має окремий вхід та всі комунальні зручності.

Допитані в судовому за сіданні свідки ОСОБА_17, ОСОБА_13 пояснили суду, що відповідачка заселилась у будинок по АДРЕСА_1 у м. Черкаси за згоди попередньої власниці ОСОБА_7, яка виділила кімнату цивільному чоловіку ОСОБА_2 - ОСОБА_3 Всі разом вони проживали однією сім'єю, надавали посильну допомогу ОСОБА_7, вели з нею спільне господарство.

А тому в даному випадку є підстави ураховувати, що положення статті 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України про непорушність права власності не виключає меж здійснення цивільного права, передбачених ст. 13 ЦК України щодо утримання від дій, які могли б порушувати права інших осіб, а також застосування положень ст. 16 ЦК України, за яких суд може відмовити у захист і цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею ч. 2-5 ст. 13 ЦК України.

Посилання представника позивача на те, що відповідач не перебувала у родинних відносинах з колишнім власником житла та не довела в судовому засіданні факт перебування у таких відносинах є безпідставними, оскільки членами сім'ї власника (наймача) можуть бути і інші особи, якщо вони постійно проживали разом з власником і вели з ним спільне господарство.

На підставі викладеного та керуючись 3, 10, 11, 60, 130, 174, 213-215 ЦПК України, ст.. 65 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні домоволодіння, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку - відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на проживання та користування житловою площею - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право на проживання та користування квартирою АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: