Справа № 2-6713/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та моральної шкоди за порушення трудового законодавства,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.10.2014 року звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з ТОВ «Сіті Транспорт Груп» заборгованість із заробітної плати за липень 2013 року-серпень 2014 року у розмірі 35000,00 грн.; вихідну допомогу у розмірі 7500,00 грн.; компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3500,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не викладено обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивач не виклав обставин та не послався на докази в обґрунтування виникнення права на отримання заробітної плати, а саме нарахованої у відповідному розмірі та певний відпрацьований проміжок часу, тобто на підставі яких норм трудового законодавства у позивача виникло право на її отримання, а у відповідача обов'язок щодо її сплати з урахуванням правовідносин, які виникли між сторонами, а саме наявність між сторонами трудових відносин.

Крім того, позивач, заявляючи вимогу про стягнення компенсації за невикористану відпустку та вихідну допомогу, не викладає обставини як правові підстави в обґрунтування виникнення цього права, які також за наявності спору між сторонами повинен мати певний розрахунок із зазначення розміру та періоду, з яких позивач виходив при пред'явленні відповідної вимоги.

Також з тексту позовної заяви не виплаває, з яких міркувань виходив позивач, заявляючи вимоги щодо зобов'язання відповідача оформити належним чином трудову книжку ОСОБА_3, який взагалі не є стороною по справі.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Згідно з ч. 1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка має пред'являтись за загальними правилами підсудності та розглядатися в наказному провадженні.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем фактично заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка підпадає під категорію справ наказного провадження та розглядається за встановленими розділом ІІ ЦПК України правилами, та лише в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом відповідні вимоги можуть бути пред'явлені в позовному провадженні.

Таким чином, позивачем пред'явлена частина вимог, які передбачають розгляд в порядку наказного провадження, а ним вони пред'явлені в позовному провадження без надання доказів відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування судового наказу. А у відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, якщо суддя, встановивши, що позовна заява подана без дотримання порядку, визначеного ч.3 ст.118 ЦПК України, повертає її позивачеві для належного подання до суду з дотриманням порядку, визначеного ЦПК України.

Також позивачем не зазначені обставини як підстави визначеного ним розміру моральної шкоди, який він просить стягнути з відповідача.

Так, позивач в порушення вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», не зазначив посилання на докази, які б підтверджували обставини в обґрунтування його міркувань, з яких він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди саме в заявленій ним сумі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які його права, свободи чи інтереси були порушені, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Також позивач відповідно до ст. 120 ЦПК України повинен додати до позовної заяви її копії відповідно до кількості відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Транспорт Груп» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та моральної шкоди за порушення трудового законодавства залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: