Провадження №2/756/5342/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 листопада 2014 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.

за участі секретаря - Клімковської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства закритого типу «ДВК», Приватного підприємства «Будінвестмонтаж» про захист прав споживачів та визнання майнових прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду і просить визнати за нею майнові права на об'єкт договору на участь у пайовому будівництві, а саме на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 25 квітня 2005 року між АТЗТ «ДВК» (відповідач 1) та ОСОБА_2 було укладено Договір на участь у пайовому будівництві, відповідно до якого АТЗТ «ДВК» приймає ОСОБА_2 у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку шляхом фінансування ним цього будівництва у обсягах та в порядку, що передбачені вищезазначеним Договором.

18 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір уступки права вимоги, згідно умов якого до останньої перейшли всі права та обов'язки за договором на участь у пайовому будівництві.

28 травня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач) було укладено договір уступки права вимоги, згідно умов якого до останньої перейшли всі права та обов'язки за договором уступки права вимоги від 18 червня 2008 року.

20 червня 2011 року між Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» (відповідач 2), позивачем та відповідачем 1 було укладено Додаткову угоду до Договору на участь у пайовому будівництві від 25 квітня 2005 року. Згідно з даною Додатковою угодою до відповідача 2 переходять всі права та обов'язки відповідача 1 перед позивачем, які випливають з договору від 25 квітня 2005 року.

Свої зобов'язання за умовами зазначених договорів позивач виконала у повному обсязі, проте відповідачі взяті на себе зобов'язання по укладеному Договору від 20.06.2011 не виконали, чим порушили умови укладеного договору. А саме, відповідно до цього договору запланованою датою закінчення будівництва мав бути ІІІ квартал 2012 pоку, однак на момент звернення до суду об'єкт інвестування і досі знаходиться в процесі будівництва.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи та позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач 1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач 2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25 квітня 2005 року між АТЗТ «ДВК» (відповідач 1) та ОСОБА_2 було укладено Договір на участь у пайовому будівництві № 40-02/С-3, відповідно до якого АТЗТ «ДВК» приймає ОСОБА_2 у пайове будівництво житлового багатоквартирного будинку шляхом фінансування ним цього будівництва у обсягах та в порядку, що передбачені вищезазначеним Договором (а.с.8-11).

18 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір уступки права вимоги, згідно умов якого до останньої перейшли всі права та обов'язки за договором на участь у пайовому будівництві № 40-02/С-3 від 25.04.2011 (а.с.12-13).

28 травня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (позивач) було укладено договір уступки права вимоги, згідно умов якого до останньої перейшли всі права та обов'язки за договором уступки права вимоги від 18 червня 2008 року (а.с.14-15).

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

20 червня 2011 року між Приватним підприємством «Будінвестмонтаж» (відповідач 2), позивачем та відповідачем 1 було укладено Додаткову угоду до Договору на участь у пайовому будівництві № 40-02/С-3 від 25 квітня 2005 року. Згідно з даною Додатковою угодою до відповідача 2 переходять всі права та обов'язки відповідача 1 перед позивачем, які випливають з договору № 40-02/С-3 від 25 квітня 2005 року.

Зобов'язання позивача за умовами вищезазначених договорів були виконані частково, а саме сплачено кошти за 50,25 кв.м., що підтверджується АТЗТ «ДВК» довідкою від 28 травня 2010 року (а.с.18). Про те, що позивач сплатив кошти за 52,34 кв.м. (загальна площа квартири) суду не було надано належних доказів, які б підтверджували дану обставину.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання по укладеному Договору № 40-02/С-3 від 25 квітня 2005 року не виконали, чим порушили умови укладеного Договору. А саме, відповідно до ст.2 Додаткової угоди від 20 червня 2011 року до Договору № 40-02/С-3 від 25 квітня 2005 року запланованою датою закінчення будівництва мав бути ІІІ квартал 2012 pоку, однак на момент звернення до суду об'єкт інвестування і досі знаходиться в процесі будівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Положеннями ст. 876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно ч. 5 ст. 7, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій й об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права.

На думку суду, оскільки зобов'язання позивача за Договором на участь у пайовому будівництві № 40-02/С-3 від 25 квітня 2005 року були виконані частково, а саме профінансовано 50,25 кв.м. однокімнатної квартири АДРЕСА_1 у даному незавершеному будівництвом об'єкті, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача необхідно задовольнити частково, а саме на площу 50,25 кв.м. об`єкту.

Визнання майнового права за позивачем не надає їй права здійснювати оформлення права власності на вказаний об'єкт нерухомості у органах державної реєстрації нерухомого майна, а є лише встановленим судом фактом набуття нею речових прав у вигляді майнових прав на вказаний об'єкт інвестування.

На підставі викладеного та керуючись п.5 ст.7, ст.4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ч. 1 ст. 177, ч.2 ст.190, п. 1 ч . 1 ст. 331, 512, 876 ЦК України, ст.ст.3, 6, 10-11, ст.ст.57-60, ст.88, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, 224-225 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства закритого типу «ДВК», Приватного підприємства «Будінвестмонтаж» про захист прав споживачів та визнання майнових прав - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) майнові права на об'єкт договору на участь у пайовому будівництві № 40-02/С-3 від 25 квітня 2005 року, а саме, однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.В. Белоконна