Провадження 2/635/816/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2014 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України, третя особа Служба у Справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

позивач подала до суду позов та просить надати дозвіл на оформлення всіх повязаних із перетинанням державного кордону України документів, зокрема проїзного документу дитини для виїзду за кордон на імя неповнолітньої ОСОБА_3 без згоди її батька ОСОБА_2; надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України та повернення до України без згоди та супроводу відповідача на весь час до досягнення дитиною повноліття, тобто до 25 січня 2020 року, у супроводі його матері або третьої особи з дозволу матері. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після розірвання шлюбу із відповідачем, останній дитиною не опікується, не займається її вихованням та утриманням. В теперішній час постало питання щодо поїздок доньки за кордон, як у супроводі матері, так і третьої особи з дозволу матері, але батько дитини без пояснення будь-яких причин не надає згоди на тимчасовий виїзд доньки за межі України, що шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному, духовному, моральному розвитку та оздоровленню, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, та пояснив, що батько дитини не надає згоди на виїзд ОСОБА_3 за межі України, що позбавляє можливості позивача виїжджати за кордон для відпочинку разом з дитиною та не заперечував, що позовні вимоги стосуються надання ОСОБА_3 дозволу виїхати за межі України без згоди та супроводу батька на весь час до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, в обґрунтування посилалася на те, що причини з яких відповідач не надає дозволу на виїзд дитини за межі України не зясовані, конкретних обставин, які б пояснювали чи обґрунтовували необхідність виїзду дитини за кордон позивачем не зазначено. Крім того, позивач просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України при цьому не зазначає, а ні країну виїзду, а ні термін на який дитина має виїхати, що порушує норми діючого законодавства.

Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який розірвано 18 серпня 2004 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу Серії 1-ВЛ № 220814, видане 18 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управляння юстиції Харківської області, запис № 380 від 18 серпня 2004 року.

Відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження Серії 1-ВЛ № 196543, що видане 25 лютого 2002 року Південноміською радою Харківського району Харківської області, запис № 6 від 25 лютого 2002 року.

Відповідно до акту від 05 липня 2008 року, що посвідчений начальником Комунального підприємства Жилкомсервіс, дільниця № 21 ОСОБА_6, позивач після розірвання шлюбу проживає разом з донькою за адресою: АДРЕСА_1.

Також позивачем в якості доказів суду надані: копія паспорту громадянина України, характеристика на імя позивача; копія свідоцтва про одруження, серії 1-ВЛ № 142692, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкова 18 серпня 2001 року, запис № 387; свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 110107, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції 17 січня 2009 року; довідка про склад сімї № 675 від 09 квітня 2012 року, видана Комунальним підприємством Жилкомсервіс, дільниця № 5; довідка № 932 від 21 жовтня 2013 року, видана директором гімназії № 169, довідка № 95 від 21 липня 2008 року, видана завідувачем ДНЗ № 127, копія медичної довідка, видана Міською дитячою поліклінікою №4 міста Харкова, довідки, видані Харківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 50 Харківської міської ради Харківської області, інформація, видана директором Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу Харківська хореографічна школа; договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7, 28 грудня 2011 року, реєстр № 1241; витяг з державного реєстру правочинів № 10893596 від 28 грудня 2011 року; витяг про державну реєстрацію прав № 32735472 від 29 грудня 2011 року, виданий Комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризації.

Стаття 3 ЦПК України передбачає право кожної особи на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ - оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року встановлено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними.

Пунктом 4 підпункт 1 даних Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Підпунктом 8 пункту 4 Правил передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі, того з них, з ким проживає дитина. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Статтями 141, 153, ч. 3 ст. 157 Сімейного Кодексу України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Суд, аналізуючи надані докази в їх сукупності приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають за їх недоведеністю та безпідставністю, оскільки позивач не зазначила державу прямування, не зазначила часового проміжку перебування дитини за межами України, і не надала доказів на підтвердження необхідності отримання дозволу на виїзд неповнолітньої дочки за межі України. Крім того, позивач не надала доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про відмову відповідача надати дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки за межі України, і що така відмова є безпричинною та необґрунтованою.

За вказаних обставин суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог, при цьому враховує, що представник позивача у судовому засіданні вказав, що вимоги його довірителя стосуються надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України саме без зазначення держави прямування і без зазначення часового проміжку перебування дитини за межами України, а надання дозволу без зазначення держави прямування і без зазначення часового проміжку перебування дитини за межами України є порушенням прав відповідача, як батька дитини.

Судові витрати понесені позивачем, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України відносить за її рахунок.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 4 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року, № 57, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволення позовних вимог - повністю відмовити.

Судові витрати понесені ОСОБА_1 віднести за її рахунок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна