Справа №442/260/14-ц
Провадження №2/442/368/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

з участю секретаря - Галин Н.В.,

та адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення завданих збитків в розмірі 35420,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 15 листопада 2013 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено цивільно-правовий договір №15/11, згідно якого відповідач зобовязався надавати послуги по вивченню торгівельної мережі та реалізації у цій мережі товарів позивача. До підписання договору відповідачу було проведене двотижневе безоплатне навчання безпосередньо в торгових точках, так як останній досвіду роботи торговим представником не мав, взамін чого відповідач зобовязався надавати послуги не менше шести місяців, що було підтверджено п.4.3.3 вищезазначеного договору, а також проведено уже під час виконання послуг тренінг на тему «Основи роботи торгового представника, 10 кроків торгового візиту».

На порушення умов договору відповідач не приступив до виконання своїх обовязків, 09.12.2013 року на телефонний звязок не виходив, про місце його перебування не було відомо.

Лише після направлення на зареєстровану адресу відповідача листа з претензією про відшкодування завданих матеріальних збитків (12650,00 грн.), останній вийшов на телефонний звязок, 18.12.2013 року прийшов на роботу, свою відсутність пояснив проблемами із серцем і написав зобовязання про те, що відшкодує нанесені збитки, шляхом відпрацювання протягом терміну встановленого цивільно-правовим договором. 19.12.2013 року відповідач вийшов на маршрут для вивчення торгівельної мережі та реалізації у цій мережі товарів.

На порушення умов договору відповідач не приступив до виконання своїх обовязків ні 03.01.2014 року, ні 09.01.2014 року. Повідомив, що звільняється та відмовився відпрацьовувати термін встановлений цивільно-правовим договором та Договором про повну індивідуальну відповідальність ( пп. «г» п.5), а саме 14 календарних днів до заміни новим працівником. Відповідачу був доведений план на січень по реалізації 42000 грн. на місяць, останній погодився, і відповідно підписався під доведеним планом. Також, відповідач був ознайомлений з своєю посадовою інструкцією, в якій поставив відмітку про ознайомлення. Невиконанням своїх обовязків, передбачених цивільно-правовим договором № 15/11 від 15.11.2013 року відповідач наніс йому матеріальну шкоду, зокрема неодержання ним запланованого прибутку, і він зобовязаний буде нести додаткові непередбачувані витрати на пошук та навчання нового працівника.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач позову не визнав. Суду пояснив, що дійсно 15.11.2013 року між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено цивільно-правовий договір згідно якого він зобовязувався надавати певні послуги по реалізації товарів. Спочатку він проходив двохтижневе навчання, яке проводив особисто позивач, а пізніше розпочав самостійно працювати. Доведені плани по реалізації товарів були нереальними, а тому він не зміг їх виконувати. Через надмірне навантаження з виконання планів його здоровя значно погіршилось, виникли проблеми з серцем, а тому він якийсь час не виходив на роботу. В подальшому також намагався виконати доведені плани, однак не зміг цього зробити, а тому припинив договірні відносини.

Вважає, що жодних збитків позивачу не заподіяв, а тому просить в позові відмовити.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15.11.2013 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено цивільно-правовий договір №15/11, згідно якого останній зобовязався в порядку та на умовах визначених в цьому договорі, надавати послуги по вивченню торгівельної мережі та реалізації у цій мережі товарів замовника.

З пояснення ОСОБА_3 від 18.12.2013 року вбачається, що останній з 09.12.2013 по 18.12.2013 року був відсутній на робочому місці у звязку з проблемами з серцем.

Як вбачається з доповідних записок від 03.01.2014 року, 09.01.2014 року ОСОБА_3 до виконання своїх обовязків не приступив та повідомив, що не буде працювати згідно укладеного вище договору.

Згідно розрахунку завданих збитків, сума збитків становить 35420,00 грн., з них 2000 грн. послуги адвоката, 700 грн. компенсація вартості навчання, 32720 грн. неодержаний прибуток.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено ( упущена вигода).

Неодержані доходи законодавець визначає як упущену вигоду. Доведення розміру доходів, які реально могли бути отриманими у випадку відсутності перешкод здійснити отримання доходів належить позивачу.

Відповідно до ст. 623 ЦК України, при визначенні неодержаних доходів ( упущеної вигоди) повинні враховуватись заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обґрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення упущеної вигоди позивач покликається на те, що сподівався отримати доходи з реалізації продукції, відповідно до доведеного плану за грудень 2013 року та січень 2014 року. Фактично позивачем наведений розрахунок упущеної вигоди, який зроблений на підставі доведеного плану. У той же час позивачем не обґрунтована можливість реального отримання ним упущеної вигоди, не зазначено у чому вона полягає.

За таких обставин наявність лише розміру упущеної вигоди, розрахованої згідно умов договору та плану, без обґрунтування реальної можливості її отримання, ще не є підставою для задоволення вимоги про стягнення упущеної вигоди. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, реальності збитків (у тому числі упущеної вигоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, якщо позивач пред'являє вимогу про відшкодування упущеної вигоди він має надати документи, що підтверджують наявність упущеної вигоди, чого останнім зроблено не було.

Також не підлягає до задоволення вимога позивача в частині стягнення з відповідача 700 грн. як компенсації вартості навчання, оскільки позивачем не представлено даних про те, на що було потрачено ці кошти. Останній ствердив, що він особисто проводив заняття з відповідачем, а тому представити підтверджуючі документи на оплату цих коштів не може.

Крім цього, позивач в поданому ним позові просить суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягнути вартість сплачених ним витрат на правову допомогу адвоката, у розмірі 2000 грн., внесених на підставі договору про надання юридичних послуг від 10 січня 2014 року та підтверджених квитанцією до прибуткового касового ордеру №03 від 13.01.2014 року. Однак, така вимога задоволенню не підлягає, оскільки в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 623 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя