Справа № 216/9109/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2014 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Філатова К.Б.

при секретарі : Малиця С.О.

за участі :

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Приватного підприємства «ТАК-1» про визнання трудових відносин припиненими та зобовязання звільнити з посади і внести відповідну запис до трудової книжки,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що з 1 грудня 2012 року працював директором приватного підприємства «ТАК-1», власником якого є відповідачка. В липні 2013 року у підприємства закінчилися строк дії договору оренди приміщення магазину, і він, позивач, фактично залишився без роботи. Він надав заяву про надання йому відпустки за свій рахунок, а 22 липня 2013 року направив відповідачці ОСОБА_4 заяву про звільнення його за власним бажанням, але відповіді не отримав. Просить суд винести рішення, яким визнати трудові відносини припиненими, зобовязавши відповідачку звільнити його з посади директора з 4 серпня 2013 року та внести відповідний запис до його трудової книжки.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що позивач працював в ПП «ТАК-1» директором з 1 грудня 2012 року. В липні 2013 року він надав заяву з проханням надати йому відпустку за свій рахунок з 18 липня 2013 року по 1 серпня 2013 року, після чого на роботі не зявлявся, трудові обовязки не виконував. Згідно Статуту на позивача були покладені обовязки по організації роботи підприємства по продажу продовольчих товарів, складання та здачу звітів, підпису договорів від імені юридичної особи, і позивач був єдиною особою, яка мала організаційно-розпорядчі права в підприємстві. Залишивши підприємство, позивач з липня 2013 року не здав звітність до органів ДПІ, допустив заборгованість перед Державним проектним інститутом в сумі 10210,31 гривня. Припинивши ходити на роботу і виконувати свої функції, позивач не здавав звітів, вимусив підприємство сплачувати штрафні санкції, довів його до банкрутства. Залишивши роботу, позивач не передав власнику торгове обладнання. За відсутності позивача на роботі були розірвані договори оренди. Вважає, що позивач скоїв прогули і просить суд прийняти рішення про звільнення його з ініціативи власника за прогули.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Про те, що позивач був прийнятий на роботу директором підприємства «ТАК-1» і працював на цієї посаді з 30 листопада 2012 року свідчить рішення № 7 від 30 листопада 2012 року (а.с. 7).

Згідно індивідуальній відомості про застраховану особу з початку 2011 року по липень 2013 року включно оплата пенсійних внесків у Пенсійний фонд України за ОСОБА_1 здійснювалася саме підприємством «ТАК-1».

22 червня 2013 року позивач направив засновнику ПП «ТАК-1» ОСОБА_4 заяву про звільнення с посади за власним бажанням з 4 серпня 2013 року (а.с. 8) та того ж дня відправив його цінним листом, про що свідчить опис вкладення до цінного листа.

Вважаючи, що позивач сам порушив трудову дисципліну і повинен бути звільнений за п. 4 ст. 40 або за п. 1 ст.41 КЗпП України в звязку з грубим порушенням трудових обовязків керівником підприємства, тобто з ініціативи власника, відповідач не надав доказів порушення позивачем трудової дисципліни та прийняття передбачених законодавством мір до порушника. Відповідно до ч. 2 ст. 47 КзпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати працівнику копію наказу про звільнення з роботи.

Наказ про звільнення не тільки не був виданий, і ознайомлений з ним позивач не був, такий наказ взагалі відсутній.

Належних доказів винних дій позивача, (актів інвентаризації, результатів службових перевірок), суду не надано.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Жодних даних про те, що власник зажадав позивачеві надати письмові пояснення суду не надано.

Ніяких доказів того, що до подачі позивачем заяви в суд проводилося будь-яке розслідування неправомірних дій позивача як директора підприємства або як працівника, що скоїв прогул, суду не надано.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 131, 179, 209, 212, 214, 218 ЦПК, ст.ст. 38, 149, 233, 235 Кодексу Законів про працю України суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати власника приватного підприємства ТАК-1 ОСОБА_4 звільнити ОСОБА_1 з посади директора Приватного підприємства ТАК-1 з 4 серпня 2013 року за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) з 4 серпня 2013 року, видати позивачеві копію вказаного рішення та належним чином внести відповідну запис у трудову книжку позивача.

Стягнути з Приватного підприємства «ТАК-1» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста ОСОБА_3 протягом 10 днів.

Головуючий суддя Філатов К.Б.