АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 789/1314/13Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/789/7/14 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2014 р.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Козака І. О., Хоми М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 вересня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

30.09.13 ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на рішення суду першої інстанції від 14.09.10, вважаючи, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Порушення вбачає в тому, що рішення датоване 14 вересня 2010 року, хоча фактично постановлялося 07 жовтня 2010 року, про що свідчить журнал судового засідання.

Також вказує, що заява ОСОБА_4 та ксерокопії її розписки зявились в справі поза межами судового розгляду, оскільки відсутній штам суду про їх реєстрацію та клопотання про їх дослідження в якості доказів не заявлялось.

Окрім цього зазначає, що судом невірно оцінені докази щодо реального укладення договору позики між сторонами спору, так як фактичної передачі спірних коштів не було.

У суді апеляційної інстанції апелянт та її представник підтримали скаргу, пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Позивач та представник відповідача скаргу не визнали, просили рішення суду залишити без змін.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.10 позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 в користь позивача 950400,00 грн. за договором позики, 40392,00 грн. за прострочення зобовязання та 1620,00 грн. судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач в судовому засіданні підтвердив факт укладення сторонами договору позики, визнав позовні вимоги й не заперечив щодо стягнення з нього боргу та 3% річних за користування коштами, а тому стягнув спірні кошти.

Із таким висновком судова колегія погоджується, оскільки він базується на встановлених обставинах справи.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду відповідає.

Так, згідно із розпискою від 29.04.04 відповідач ОСОБА_3 отримав в якості позики від позивача ОСОБА_2 (свого батька) кошти в сумі в сумі 120000,00 дол. США, з яких 90000,00 дол. США для купівлі недобудованого будинку по пр. Ст. Бандери та 30000,00 дол. США на ремонтні роботи по закінченню будівництва. Термін повернення обумовлений сторонами й становить до 01.09.08.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики.

У силу ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що між сторонами по справі фактично виникли правовідносини позики. Це підтверджується розпискою про отримання коштів та зобовязанням їх повернути у визначені строки.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ.

Знаходження розписки у позикодавця свідчить про те, що боргове зобов'язання не припинено.

Відповідачем у судовому засіданні визнано позов, що є підставою для задоволення вимог позивача, що й зроблено судом першої інстанції у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки права інших осіб не порушувалися.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо сумнівності укладення договору позики, на думку якого фактичної передачі спірних коштів не було.

Згідно із ст. 1051 ЦК, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця ніж встановлено договором.

У даному випадку позивальник не оспорював договір, а навпаки визнав наявність позики й боргу перед позикодавцем.

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про незаконність рішення щодо моменту його ухвалення з огляду на наступне.

Із протоколу судового засідання від 06.09.10 та розписки щодо повідомлення учасників спору про день та час розгляду справи вбачається, що справа відкладалася на 10.30 год. 14.09.10

Рішення суду датоване 14.09.10.

У матеріалах справи наявна довідка від зазначеної дати, складена секретарем судового засідання, про неможливість відтворення звукозапису судового засідання від 14.09.10 у звязку із технічною помилкою звукозаписуючого комплексу.

Крім цього, у матеріалах наявний журнал судового засідання від 07.10.10, згідно з яким вказаного числа відбулося засідання по даній справі, яке розпочате об 00:00:00 год. й закінчилося видаленням суду в нарадчу кімнату об 00:18:59 год. та подальшим оголошенням резолютивної частини рішення об 00:00:01 год. Компакт-диск до справи не додавався.

На вимогу апеляційної інстанції щодо долучення архівної копії диску Тернопільським міськрайонним судом 15.11.13 дано відповідь про те, що відсутня архівна копія диску фіксування судового процесу від 07.10.10 по вказаній справі № 2-6834/2010 та зазначено, що справа № 2-6834/2010 розглянута 14.09.10 із постановленням рішення про задоволення позову.

Також, долучено копія журналу розгляду судових справ і матеріалів суддею Грицаком Р.М. (головуючим у суді першої інстанції) із якого вбачається, що справа розглянута 14.09.10.

Тобто, судове засідання у справі 07.10.10 не проводилося й журнал судового засідання від зазначеної дати не відображає реального перебігу подій, а тому твердження апелянта про порушення судом норм процесуального закону є необґрунтованим.

Не заслуговують на увагу й доводи про долучення до матеріалів справи поза межами її розгляду копій документів, а саме: розписки ОСОБА_4, яка за твердженням апелянта не долучалися до позовної заяви, оскільки вони є голослівними.

У відповідності до ст.ст. 27, 31 ЦПК України, сторони та особи, які беруть участь у справі, рівні у своїх правах.

Жодних клопотань з приводу зазначених доводів та обставин впродовж розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 та її представником не заявлялося.

Суд не давав правової оцінки розписці ОСОБА_4 й остання не є доказом у справі, оскільки не стосується предмету спору й в мотивувальній частині рішення суд не неї не покликався як на встановлену обставину.

У силу ч. 2 ст. 303 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому, наявність неналежно посвідченого судом документу в справі, який не слугує доказом у цій справі, не є підставою для скасування рішення з мотивів невірного застосування судом норм процесуального закону.

Підсумовуючи вище наведене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5