КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2556/13-ц
Провадження № 2/488/85/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

16.12.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання Волинської Я.І., Спільній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

третьої особи - ОСОБА_6,

представника третьої особи - ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_8, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів у сумі 100 000грн.

Позивач зазначав, що 04 червня 2010 року між відповідачем ОСОБА_4, як представником продавця, що діяв від його імені на підставі довіреності, з однієї сторони, та ОСОБА_6 і ОСОБА_8, як покупцями, з другої сторони, укладено договір купівлі продажу квартири №17, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Горького, 2, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_9, за реєстровим № 1160 та зареєстрований в Миколаївському МБТІ 08.06.2010р..

Довіреність на імя ОСОБА_4 на продаж квартири він надав, знаходячись у місцях позбавлення волі.

У вказаній вище квартирі він був зареєстрований та проживав з часу свого народження, а саме: з 10.10.1986 року. Крім нього в квартирі були зареєстровані та постійно мешкали його матір ОСОБА_10 та бабуся ОСОБА_11.

05.02.2008 року померла матір, а 11.02.2008 року бабуся.

На час смерті рідних він знаходився у місцях позбавлення волі і з метою збереження квартири, за рекомендаціями осіб, з якими він відбував покарання, 22.03.2010 року він видав та підписав довіреність на імя ОСОБА_6, відповідно до якої надав йому право на приватизацію спірної квартири.

12.04.2010 року Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради на його імя видано Свідоцтво про право власності на житло, яке було зареєстровано в БТІ.

В подальшому, внаслідок обіцянок ОСОБА_6 про матеріальну підтримку на час засудження, та маючи намір після звільнення придбати житло менших розмірів, за рекомендацією ОСОБА_6, 13.05.2010 року він надав довіреність на імя ОСОБА_4, відповідно до якої надав відповідачу право на продаж квартири за 100 000 грн..

Після чого, 04.06.2010р. між відповідачем та ОСОБА_6 і ОСОБА_8 було укладено договір купівлі продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9

Відповідно до п.5 договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж квартири було вчинено за 100 000грн., які отримав ОСОБА_4 від ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до підписання цього договору для подальшої передачі цих грошових коштів йому, як продавцю.

Однак грошові кошти у сумі 100 000грн., які ОСОБА_8 та ОСОБА_6, як покупці, передали ОСОБА_4, він не отримав.

Більш того, він був позбавлений єдиного житла, оскільки іншого житла у нього не має. На даний час, він змушений з сімєю орендувати інше житло.

Далі зазначав, що намагався урегулювати спір без звернення до суду, але відповідач в категоричній формі відмовився від виконання своїх зобовязань і повернути йому кошти, які він отримав від покупців та був зобовязаний передати йому.

Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

Відповідач та його представник позов не визнали, оскільки вважають, що усі отримані від ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кошти у сумі 100000 грн. за продаж квартири, він передав матері ОСОБА_12 на збереження, з яким відбував покарання. Вона повинна була передати ці кошти ОСОБА_2, який на той час знаходився у колонії. Однак розписки він не брав від неї.. Однак не спростовує, що писав розписку про отримання 40 000 грн. від ОСОБА_6 Третя особа: ОСОБА_6 та його представник проти задоволення позову не заперечували та підтвердили, що він та ОСОБА_8 передали представнику продавця ОСОБА_4 100 000 грн. Спочатку він передав ОСОБА_4 аванс 40 000 грн. і той написав йому про це розписку, а 04.06.2010р., коли укладалася угода, але до підписання договору купівлі-продажу передали відповідачу у нотаріуса ще 60 000 грн. для подальшої передачі цих коштів продавцю. Третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_9 підтвердила, що вона посвідчувала договір купівлі-продажу спірної квартири, при ній кошти за угоду не передавалися, однак представник продавця та покупці підтвердили, що усі кошти у сумі 100 000грн. представник продавця отримав, для передачі продавцю і ніяких претензій один до одного не мають. Свідок ОСОБА_13 підтвердила, що у 2010р. вона давала доньці ОСОБА_13 кошти на купівлю квартири АДРЕСА_1 у сумі 50 000грн. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно з довіреністю від 22.03.2010 року, посвідченою начальником Вознесенської виправної колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області ОСОБА_14, ОСОБА_2 за усною домовленістю з ОСОБА_6, уповноважив останнього приватизувати на його імя квартиру АДРЕСА_2, для чого надав йому право від його імені підписувати за нього будь- які документи, а також виконувати всі інші дії повязані з приватизацією квартири. Довіреність була видана строком на 1 рік та дійсна до 22.03.2011р. ( а. с. 9 ) 12.04.2010р. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності на житло, виданого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрі права власності на нерухоме майно 13.04.2010р. за №20433 в книзі 122, реєстр. №30168043. ( а. с. 7 ) 13.05.2010р. ОСОБА_2 надав ОСОБА_4 довіреність, яка була посвідчена начальником Вознесенської виправної колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області ОСОБА_14, оскільки ОСОБА_2 на той час відбував покарання у Вознесенській виправній колонії, якою уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси у будь- яких установах з приводу продажу належної йому квартири АДРЕСА_3 за ціною та на умовах на його розсуд з повноваженням розписуватися за нього у всіх без винятку документах, які видаються, подаються, складаються у звязку із довіреністю і серед іншого, підписувати укладений у межах цієї довіреності договір купівлі-продажу зазначеної квартири, строком на 1 рік до 13.05.2011р. (а.с. 138 цивільної справи №2/1416/418 )

04.06.2010р. за договором купівлі-продажу ОСОБА_4, який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_2, посвідченою начальником Вознесенської виправної колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області ОСОБА_14, продав ОСОБА_8 і ОСОБА_6 у рівних частках (а саме по 1/2 частці) кожному, квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 39,7 кв.м., житловою 23,1 кв.м. Продаж якої за домовленістю сторін вчинилася за 100 000 грн., які отримані представником продавця від покупців готівкою до підписання цього договору для подальшої передачі цих грошових коштів продавцю. Цю суму сторони вважають справедливою, її розмір не пов'язаний із збігом якихось важких обставин і сторони повністю задовольняє. Сторони своїми підписами під цим договором підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру. Цей договір посвідчений 04.06.2010р. приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_9., зареєстрований в реєстрі за №1160 та в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.08.2010р. (а.с.4-5)

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.12 .2012р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, про визнання договору розірвання договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності за заявою ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Іншою ухвалою того ж суду від 26.09.2012р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним за заявою ОСОБА_2 судом залишено без розгляду.

У відповідності до розписки про отримання грошових коштів від 15.05.2010р. ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 кошти у сумі 40 000 грн. і підписався, однак підпису ОСОБА_2 про те, що він отримав ці кошти, немає та і відповідач це не спростовує. ( а. с. 35) Згідно зі ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з нормами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за вимог відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а за договором доручення одна сторона зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіренним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя. (ст.1000 ЦК України). Отже, з огляду на наведене, суд вважає, що одержані відповідачем від покупців при укладанні договору купівлі-продажу кошти у сумі 100 000 гривень, отримані ним внаслідок укладення договору купівлі продажу, належної ОСОБА_2 квартири підлягають стягненню з відповідача користь позивача.

Згідно з нормами ст..88 ЦПК України також підлягає стягненню ОСОБА_4 судовий збір у сумі 1000 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 14, 209, 212 -215, 218, 223 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 кошти у сумі 100 000 грн. та судові витрати у сумі 1000 грн., а разом 101000 грн. На рішення суду може бути надана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. Г. Циганок