КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1072/14-ц
Провадження №2/319/373/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання Шипко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смирновської сільської ради Куйбишевського району, треті особи - Реєстраційна служба Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В :

27 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1. При цьому, житловий будинок побудовано на підставі рішення виконавчого комітету Куйбишевської районної ради Запорізької області від 06 липня 1973 року №205 на земельній ділянці площею 0,07 га, яка була виділена під забудову. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок він не може оформити спадщину після батька, а тому прохає визнати за ним право власності на спірний будинок в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказав про те, що він позов підтримує та прохає задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які ним були викладені в позовній заяві (а.с.58).

Відповідач - Смирновська сільська рада письмово повідомила судові про те, що вона позов визнає, зазначені у ньому обставини не оспорює (а.с.60).

З боку третіх осіб, які не заявили самостійних вимог щодо предмета спору, заперечень проти позову не надходило.

Згідно з ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судове засідання сторони, треті особи та їх представники не з'явились, про дату, час та місце його проведення були повідомлені судом належним чином, до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі та участі їх представників.

Виходячи з наведеного, а також положень ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 у 1973 році побудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 (далі - спірний будинок). Його зведено на підставі рішення виконавчого комітету Куйбишевської районної ради Запорізької області від 06 липня 1973 року №205 на земельній ділянці площею 0,07 га, яка була виділена під забудову (а.с.14-16,18-21,50-51).

Разом із ОСОБА_3 у спірному житловому будинку проживали її син ОСОБА_2 і онук ОСОБА_1 (а.с.20).

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку.

Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов'язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Спірний будинок збудований у 1973 році і відповідно до технічного паспорта від 03 липня 2013 року складається з житлового будинку літера «А», прибудови літера «а», літньої кухні літера «Б», сараю літера «В», гаражу літера «Г», сараю літера «Д», гаражу літера «Е», сараю літера «Ж», душу літера «З», сараю літера «К», вбиральні літера «Л», погребу №2, огорожі №1, воріт №3, замощення №4, вимощення №5, басейну літера «М», ганку №6, козирку №7 (а.с.14-16).

Двір, в якому знаходився спірний будинок, входив до суспільної групи «Господарство робітника» (а.с.26).

Згідно долучених до справи виписок з погосподарських книг головою домогосподарства по АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 (а.с.26-42).

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що спірний будинок був власністю ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 померла в с.Олексіївка Куйбишевського району Запорізької області (а.с.11).

За правилами стст.1216,1217,1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

14 березня 2000 року ОСОБА_3 за життя на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме, все належне їй майно, в тому числі вищевказаний житловий будинок, заповіла ОСОБА_2. Заповіт посвідчено 14 березня 2000 року секретарем Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за №58 (а.с.24).

Для придбання спадщини за правилами ст.1268 ЦК України необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За положеннями цієї норми права визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 із заявою про відмову від спадщини не звертався. Він прийняв спадщину, зокрема, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Куйбишевською державною нотаріальною конторою Запорізької області від 15 березня 2004 року за реєстром №541, набув права власності на земельну ділянку НОМЕР_2 площею 5,63 га, яка розташована на території Смирновської сільської ради. Крім того, ОСОБА_2 успадкував спірний будинок, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час її смерті (а.с.20,23,37).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер в с.Олексіївка Куйбишевського району Запорізької області (а.с.10). На час смерті проживав у спірному будинку разом із своїм сином - позивачем ОСОБА_1 (а.с.20,39-40).

26 серпня 2009 року ОСОБА_2 за життя на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме, все належне йому майно, в тому числі вищевказаний житловий будинок, заповів ОСОБА_1. Заповіт посвідчено 26 серпня 2009 року секретарем Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за №126 (а.с.25).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із заявою про відмову від спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України, не звертався. Він прийняв спадщину, зокрема, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Куйбишевською державною нотаріальною конторою Запорізької області від 26 серпня 2010 року за реєстром №2462, набув права власності на земельну ділянку площею 5,63 га, яка розташована на території Смирновської сільської ради. Крім того, ОСОБА_1 успадкував спірний будинок, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час його смерті (а.с.20,22,39-40).

Постановою державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області від 24 червня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с.13).

Разом з цим, суд, враховуючи вищевказані обставини справи у сукупності, а також те, що правовий режим майна, права та обов'язки осіб, які брали участь у будівництві, визначаються законодавством, яке діяло на той час, дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову. При цьому, позивач ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позбавлений можливості оформити спадщину в інший спосіб.

Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачем ОСОБА_1 не порушувалось.

Керуючись стст.1216-1218, 1268, 1270 ЦК України, пунктом 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року,стст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с.Олексіївка Куйбишевського району Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, виданий Куйбишевським РВ УМВС України в Запорізькій області від 25 березня 1998 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, а саме, житловий будинок літера «А», прибудову літера «а», літню кухню літера «Б», сарай літера «В», гараж літера «Г», сарай літера «Д», гараж літера «Е», сарай літера «Ж», душ літера «З», сарай літера «К», вбиральню літера «Л», погріб №2, огорожу №1, ворота №3, замощення №4, вимощення №5, басейн літера «М», ганок №6, козирок №7.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр