АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4503/14 Головуючий 1 інстанції: Губська Я.В.
Справа № 640/1078/14-ц Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Коростійової В.І.

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання часток співвласників на земельну ділянку, що перебуває у спільній сумісній власності, треті особи: Харківська міська рада, Харківська регіональна філія Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 та просила виділити частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності у спільну часткову.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона та відповідач є власниками в рівних частках по 1/2 житлового будинку літ. «Е-2» по АДРЕСА_1. 16.12 2013 року між ними нотаріально визначено порядок користування та володіння житловим будинком. Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку вона та відповідач є співвласниками земельної ділянки площею 0,0685 га за адресою: АДРЕСА_1.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просив визначити частки співвласників на земельну ділянку, що перебуває у спільній сумісній власності в розмірі 60/100 частки земельної ділянки йому та 40/100 частки ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у разі вирішення питання щодо поділу земельної ділянки мають істотне значення обставини для збільшення його частки земельної ділянки. А саме, він завозив землю на ділянку для підняття рівня земельної ділянки, він замовляв проекти підведення всіх комунікацій до спільного будинку, за його замовленням було виконано робочу документацію на підключення електроосвітлення, до системи газопостачання, центрального водопостачання та за його рахунок відбувалось безпосереднє підключення. Також, він побудував паркан довжиною понад 80 метрів, на подвір'ї були виготовлені вимощення з піщаника та проведено озеленення та благоустрій території.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено. Виділено у рівних частинах частки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0685 га, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1, із спільної сумісної власності у спільну часткову власність: - ОСОБА_2 - 1/2 частки земельної ділянки, ОСОБА_1 - ?, частки земельної ділянки. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовленно. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 23 травня 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, суд виходив із того, що під час розгляду справи суду не надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами у справі був визначений порядок користування земельною ділянкою зі збільшенням частки співвласників, обґрунтовано дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних ОСОБА_2, вважаючи їх обґрунтованими та доведеними, і відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Висновок суду ґрунтується на основі повно та всебічно з'ясованих обставин підтверджених доказами, що надали сторони на підтвердження своїх доводів і заперечень, яким суд надав оцінку, погоджується з вимогами ст.. 57-60, 64 ЦПК України, відповідає положенням ст.. 368-369, 372 ЦК України.

Так, за нормою ст.. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Розглядом справи встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2, і ОСОБА_1 по 1/2 частині, то і частки земельної ділянки за цією ж адресою з цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови ( для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) мають бути рівними між співвласниками земельної ділянки - по 1/2 частині кожному.

Відповідно до умов договору про порядок користування житловим будинком від 16.12.2013 року між співвласниками житлового будинку літ. «Е-2» по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був визначений порядок володіння та користування житловим будинком та надвірними будівлями.

Домовленостей щодо користування земельною ділянкою між співвласниками або про поділ земельної ділянки даним договором визначено не було.

Суд критично оцінив посилання ОСОБА_1 щодо укладеного договору між співвласників будинку про порядок користування житловим будинком від 16 грудня 2013 року та розписку ОСОБА_2 від 08 серпня 2007 року, як на підставу для збільшення його частки земельної ділянки

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого цивільно-процесуального законодавства відповідачем та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що розписка яка написана в 2007 році мала в своєму змісті розуміння поділу та користування земельною ділянкою.

За вимогами ч. 4 ст. 372 ЦК України договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 215 ЦПК України привів мотиви, з яких вважав встановленою відсутність фактів, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -