У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П..

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О. , Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що при звільненні з роботи за власним бажанням відповідач не провів з нею розрахунок та не виплатив усі належні платежі, тому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 2 жовтня 2012 року по 23 липня 2013 року сумі 52 182 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2013 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 46 800 грн.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2013 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з вини відповідача позивачеві несвоєчасно виплачені належні при звільненні суми, тому з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 3 жовтня 2012 року по 22 липня 2013 року у сумі 46 800 грн.

Проте з такими висновками повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 працювала у Публічному акціонерному товаристві «Укртелеком» на посаді керівника групи відділу продаж послуг мобільного зв'язку та 2 жовтня 2012 року звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалася на те, що у день звільнення відповідач не провів з нею остаточного розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред'явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У апеляційній скарзі заявник зазначав, що судом першої інстанції не враховано відсутності вини відповідача у затримці виплати позивачу усіх належних їй сум при звільненні, так як у день звільнення позивач не працювала і після звільнення за розрахунком не зверталась.

Постановляючи ухвалу про залишення рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. 212-214, 315 ЦПК України, встановивши, що у день звільнення позивач не працювала, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги щодо відсутності вини відповідача у затримці виплати позивачу усіх належних їй сум при звільненні та не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи; не встановивши, чи зверталася позивач з вимогою про розрахунок і коли саме, неправильно застосувавши наведені норми матеріального права, дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, що призвело до таких порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи.

Враховуючи допущене судом апеляційної інстанції неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного її вирішення, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 338, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.П.Гончар Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко В.О.Савченко