АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2524/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 32 Савенко В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року та апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2014 року про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, вивчивши матеріали справи, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 10 липня 2013 р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення шкоди, заподіяної злочином.

В позовній заяві вказувала, що постановою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 травня 2013 р. закрито кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 1, п «г» ст. 6 Закону України «Про амністію» від 8 липня 2011 р. № 3680-VІ, зі звільненням відповідачки від кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишено без розгляду та надано право позивачу вирішити позов про стягнення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Позивачка посилалася на те, що з постанови місцевого суду про закриття кримінальної справи вбачається, що 3 серпня 2010 р. близько 20 год. 00 хв. відповідачка, перебуваючи на подвір'ї її будинковолодіння АДРЕСА_1, умисно нанесла їй - ОСОБА_6 дерев'яною палицею удар по правій руці, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливу і травматичного набряку м'яких тканин правого ліктьового суглобу та правого передпліччя.

Вину ОСОБА_7 суд визнав доведеною, дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

В позові позивачка зазначала, що своїми умисними злочинними діями відповідачка завдала їй матеріальну та моральну шкоду, яку повинна відшкодувати згідно закону.

Незаконними діями відповідачки їй було завдано майнову шкоду: на придбання медичних препаратів, які були призначені для лікування в зв'язку з спричиненням тілесних ушкоджень, вона витратила 1,404,98 грн., що підтверджується фіскальними звітними чеками, записами лікарів в медичній картці та даними про вартість медпрепаратів працівниками аптечних закладів; вартість проїзду до медичних закладів району та області, що становить 181,70 грн., в той же час вартість проїзду позивачки та її представника до судів за 2011-2013 роки становить 518,82 грн.

Також позивачці було завдано і моральну шкоду внаслідок тривалого розгляду кримінальної справи, затягування з боку відповідача розгляду судової справи, зловживання відповідачкою процесуальними правами, яка полягає у тривалих фізичних болях, лікуванні у медичних закладах. Окрім того, позивачка вказувала, що у неї постійно болить рука, вона не може нормально працювати, до того ж відповідачка постійно її ображає, демонструє непристойні жести, у зв'язку з чим вона не може вийти у двір і т.п. Завдану моральну шкоду позивачка оцінила в 10 000 грн.

Тому позивачка просила суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2 105,50 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 7 500 грн., які витрачені на представництво інтересів потерпілої в кримінальній справі.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду, заподіяну злочином, в сумі 120,20 грн. та моральну шкоду, завдану злочином, в сумі 800 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 - відмовлено.

Також, ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить про його скасування і ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову та просить стягнути додатково з відповідачки на її користь судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 2 180 грн., посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_7 також оскаржила рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року та просила його змінити: зменшити розмір стягнутої з неї на користь позивачки моральної шкоди до 500 грн., а в решті вимог відмовити повністю, посилаючись на те, що рішення суду необґрунтоване, судом не встановлені обставини, що мають значення для справи.

ОСОБА_6 оскаржила і ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2014 року про відмову у задоволенні її заяви про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, мотивуючи свою апеляційну скаргу тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 та її представника, які підтримали апеляційні скарги на рішення суду і ухвалу суду та заперечували проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_7, представника ОСОБА_7, який підтримав апеляційну скаргу відповідачки і заперечував проти доводів апеляційних скарг ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення і ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги ОСОБА_6 підлягають до часткового задоволення, рішення суду повинно бути змінене, ухвала суду скасована, а апеляційна скарга ОСОБА_7 повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині розрахунку сум, стягнутих судом на відшкодування матеріальної шкоди, зокрема, понесених позивачкою витрат на придбання 4 серпня 2010 р. медичного матеріалу - плівки для знімку ліктьового суглобу в сумі 21 грн., оскільки у лікарів швидкої допомоги, які оглядали позивачку 3 серпня 2010 р., була підозра про наявність у нею перелому; витрат на проходження УЗД ліктьового суглобу 21 квітня 2012 р. в сумі 70 грн., зважаючи на те, що ці витрати стосувалися обставин визначення можливих наслідків заподіяння шкоди здоров'ю позивачки; вартості проїзду до лікарні в м. Золотоноша в сумі 3 грн. 50 коп. та вартості проїзду до м. Черкаси для проходження судової медичної експертизи з метою встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_6, в розмірі 25 грн. 70 коп.

Однак, судом, при визначенні розміру заподіяної матеріальної шкоди, не була прийнята до уваги рекомендація ортопеда від 5 серпня 2010 р., що міститься у її історії хвороби, тобто через день після заподіяння їй тілесних ушкоджень, де зазначено, що вона потребує застосування з метою лікування препарату Диклобене пластира на больову зону ліктьового суглобу, який слід було застосовувати 1 пластир на 12 годин, а зважаючи на те, що як вбачається з матеріалів справи, вона перебувала на лікарняному з 4 по 8 серпня 2010 р. - 5 днів, то протягом цього часу вона використала 10 пластирів, вартість яких склала 76 грн. 61 коп., про що є відмітка аптеки «Медіт-М».

Колегія суддів знаходить, що дана сума вартості 10 пластирів повинна бути стягнута з відповідачки на користь позивачки, оскільки ці витрати безпосередньо стосуються лікування отриманого внаслідок дій ОСОБА_7 ушкодження.

Отже загальна сума матеріальної шкоди, що підлягає стягненню складає: 120 грн. 20 коп., стягнутих судом, плюс 76 грн. 61 коп., витрачених на лікування, всього 196 грн. 81 коп.

В іншій частині суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову позивачки про відшкодування витрат на лікування протягом 2011-2012 р. р., зважаючи на те, що позивачка не надала суду належних та переконливих доказів з приводу наявності причинного зв'язку між отриманими нею 3 серпня 2010 р. легкими тілесними ушкодженнями з короткочасним розладом здоров'я внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 та хворобами, від яких вона лікувалася у вказаному періоді.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи від 1 листопада 2012 р., що проводилася за постановою Чорнобаївського районного суду у кримінальній справі відносно ОСОБА_7, який міститься в матеріалах кримінальної справи, що досліджувалися судом, зокрема і апеляційним судом, при обстеженні, що проводилося одразу після отримання ушкодження, у ОСОБА_6 було виявлено крововилив і травматичний набряк м'яких тканин правого ліктьового суглобу та правого передпліччя. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Далі у висновку зазначається, що у ОСОБА_6 є захворювання - деформуючий артоз кистей, ліктьових суглобів, епікондиліт правого ліктьового суглобу. Згідно п. 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - загострення захворювань, що передували травмі після спричинення тілесних ушкоджень не повинні враховуватись при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Причинно-наслідкового зв'язку між ушкодження та цими наслідками немає.

Не надала позивачка суду належних доказів і з приводу понесених витрат, пов'язаних з явкою до суду. Надані нею проїзні квитки не містять ні дат їх придбання, ні даних про те між якими населеними пунктами відбувалися перевезення, тому суд обґрунтовано не прийняв їх до уваги.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для відшкодування позивачці витрат на правову допомогу адвоката.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу ОСОБА_6 як у кримінальній, так і у цивільній справі надавав адвокат ОСОБА_8, якому вона протягом 2011-2014 р. р. сплатила 9 680 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями до приходних касових ордерів.

Посилання суду в рішенні на неналежність складання та ведення адвокатом ОСОБА_8 обліку звітних документів та невідповідність вказаних квитанцій вимогам закону не узгоджуються з Довідкою Золотоніської ОДПІ від 4 лютого 2013 р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_8, що міститься в матеріалах справи, згідно із якою порушень не встановлено.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. п. 47, 48 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого Суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 р. № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 5 липня 2012 р. № 5076-У1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 р. № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено у п. 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_8 на протязі 2011-2014 р. р. неодноразово приймав участь у розгляді кримінальної та цивільної справ, представляючи інтереси ОСОБА_6 та надаючи їй правову допомогу, спочатку як представника потерпілої та цивільного позивача у кримінальній справі, а потім як адвокат на підставі договору між ними про надання правової допомоги, ним було надано суду 2 розрахунки про розмір витрат на правову допомогу на загальну суму 9 680 грн.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що з відповідачки на користь позивачки необхідно частково стягнути витрати на правову допомогу, надану їй адвокатом.

Визначаючи розмір таких витрат, що підлягають стягненню, колегія суддів виходить із вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якою встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_6 задовольняються частково, то пропорційно до задоволеної частини її вимог підлягає і відшкодування їй витрат на правову допомогу адвоката, яку колегія суддів визначає у 1000 грн.

Відповідачка по справі не заявляла вимог про відшкодування їй судових витрат по справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про завищений розмір моральної шкоди в сумі 800 грн., що стягнутий судом та прохання про зменшення цього розміру до 500 грн., колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки судом при визначенні розміру моральної шкоди було враховано ступінь вини відповідачки у заподіянні ОСОБА_6 моральних страждань, їх тривалість, та суд виходив із засад розумності і справедливості, тому підстав для скасування чи зміни рішення суду в цій частині колегія суддів не знаходить.

Не приймає колегія суддів до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 з приводу недоведеності заподіяння позивачці матеріальної шкоди, стягнутої судом у розмірі 120 грн. 20 коп., оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, про що зазначалося вище.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, змінити в частині визначення та стягнення сум на відшкодування матеріальної шкоди та в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування витрат на правову допомогу, ухваливши в цій частині нове рішення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2014 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги скасувати.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в частині вимог про стягнення сум на відшкодування матеріальної шкоди та в частині вимог про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 196 (сто дев'яносто шість) грн. 81 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 (одна тисяча) грн. витрат на правову допомогу адвоката.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року відмовити.

В іншій частині рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :