Справа № 6-342/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лозинської М.І.,

при секретарі - Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди , завданої внаслідок залиття квартири, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

24.03.2014 року позивач звернувся до суду із заявою про приведення виконавчого листа по справі №2-3808/13, виданого Солом'янським районним судом м. Києва 23.12.2013 року, у відповідність до вимог ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» та внесення доповнень до нього, оскільки в ньому не зазначений ідентифікаційний номер боржника, в зв'язку з чим постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 14.02.2014 року стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, що не є перешкодою для проведення судового засідання, оскільки їх явка не є обов'язковою.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

Судом встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20.09.2013 року позов задоволено.

23.12.2013 року Солом'янським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист по справі №2-3808/13, де в графі реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_2, відсутні відомості про індивідуальний ідентифікаційний код особи боржника.

Постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 14.02.2014 року було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню вказаного виконавчого листа, єдиною підставою для чого стала відсутність у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника, що, на думку державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Разом з тим, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.07.2012 року) у виконавчому документі зазначаються, зокрема, ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Таким чином, враховуючи вищезазначені вимоги п.3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», вбачається, що індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника зазначається у виконавчому документі лише, якщо він відомий органу, який видає виконавчий лист. Тобто, суд може зазначити відповідну інформацію лише за його наявності в матеріалах справи.

Так, відповідно до довідки Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_2 у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не зареєстрований.

Таким чином, слід дійти висновку, що при відсутності відповідних відомостей та/або неможливості їх встановити при виготовленні виконавчого листа така інформації не вноситься.

Крім того, слід зазначити, що індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача і боржника є лише тією інформацією, яка ідентифікує осіб та може сприяти виконанню виконавчого провадження, однак її відсутність жодним чином не перешкоджає державному виконавцю вчиняти виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду, а тим паче не перешкоджає відкриттю виконавчого провадження.

Так, відповідно до ч.3 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 цієї статті державний виконавець роз'яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із вимогами статті 18 цього Закону.

Однак у разі відсутності у матеріалах справи інформації, з приводу якої відмовлено у відкритті виконавчого провадження, суд не зможе оформити іншого виконавчого листа, оскільки не наділений повноваження збирати інформацію після закінчення розгляду справи.

Водночас державний виконавець відповідно до ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» з метою захисту інтересів стягувача має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому суд вбачає, що виданий виконавчий документ оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства та містить необхідну інформацію про стягувача і боржника, які ідентифікують осіб, встановлюють їх місце проживання у відповідності з вимогами ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження».

За таких обставин суд вважає за необхідне залишити заяву позивача без задоволення, враховуючи, що останній не позбавлений можливості в судовому порядку оскаржити дії державного виконавця щодо відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження.

Керуючись ст. 369 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому документі по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди , завданої внаслідок залиття квартири, відшкодування моральної шкоди, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: