Справа №642/149/13-ц
Провадження №2/642/17/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2014 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова справу за позовом повного товариства «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 /ОСОБА_4/ ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-я особа: Ленінський РВ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до повного товариства «ХН Ломбард» ОСОБА_1 і компанія», Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Харківської філії приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», 3-ї особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_5 /ОСОБА_9/ ОСОБА_6, ОСОБА_7, реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, орган опіки та піклування Ленінського району м. Харкова про визнання договору позики, іпотечного договору нерухомого майна, прилюдних торгів, постанови та акта про передачу майна стягувану недійсними, визнання дій державного виконавця незаконними, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2013 р. до Ленінського районного суду м. Харкова звернулося ПТ

«ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» з позовною заявою, в якій просило усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на житловий будинок літ. «Б-1», розташований за адресою: м. Харків, вул.. Дніпропетровська,88 шляхом виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_7 / а. с. 2 3/.

12 квітня і 07 листопада 2013 р. до суду були надані доповнені позовні заяви з вимогами усунути перешкоди у здійсненні права власності на вказаний житловий будинок шляхом виселення на зняття з реєстрації ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, виселення ОСОБА_11, 28.11.2010 р. н., ОСОБА_12, 29.05.2012 р. н. та зняття з реєстрації померлої ОСОБА_10

/ а. с. 63 65, 140/.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння №88 по вул.. Дніпропетровська в м. Харкові від 10.11.2012 р., виданого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8, ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» являється власником цього будинку, але в ньому зареєстрована і проживає без законних підстав родина ОСОБА_4, які не мають відношення до власника ПТ

«ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» і власник ніякого дозволу їм на проживання не давав. ОСОБА_7 не проживає взагалі в спірному будинку, проте залишається зареєстрованим. ОСОБА_10 необхідно зняти з реєстрації з підстав смерті.

15 березня і 17 липня 2013 р. до Ленінського районного суду м. Харкова із зустрічними позовними заявами до ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» та приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_8 звернулася ОСОБА_2 з проханням поновити їй строк позовної давності для звернення до суду та визнати недійсними:

договір позики від 29 січня 2007 р., укладений між нею та ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар Сервіс» і компанія» на суму 32480 гр.;

іпотечний договір нерухомого майна №29/01 від 29 січня 2007 р., укладений між нею та ПТ «ХН-Ломбард «Балканrfh-Сервіс» і компанія», предметом якого є житловий будинок №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові;

виконавчий напис приватного нотаріуса ОСОБА_8 відносно вказаного іпотечного майна житлового будинку;

свідоцтво від 10 листопада 2012 р. на ім.»я ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» на право власності на житловий будинок №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові;

визнати дії Ленінського ВДВС ХМУЮ щодо примусового виконання судового рішення на підставі виконавчого листа №2-6/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь «ХН-Ломбард «Балканкар Сервіс» і компанія» заборгованості у розмірі 436176 гр. 94 коп. незаконними;

визнати дії Ленінського ВДВС ХМУЮ щодо реалізації житлового будинку №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові, в тому числі організації та проведення прилюдних торгів з порушенням норм Законів України «Про іпотеку» та «Про виконавче провадження» незаконними;

визнати недійсними прилюдні торги, проведені ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція», з реалізації житлового будинку №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові;

визнати недійсними постанову та акт державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ про передачу майна стягувану від 29 жовтня 2012 р.;

визнати недійсним свідоцтво від 10 листопада 2012 р. на ім.»я повного товариства «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» на право власності на житловий будинок №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові;

скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові за повним товариством «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» та відновити реєстрацію на її, ОСОБА_2 ім.»я, на підставі договору дарування від 18.02.1999 р;

витребувати з незаконного володіння повного товариства «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» належні їй правовстановлюючі документи на житловий будинок №88 по вул..Дніпропетровській в м. Харкові, а саме: договір дарування від 18.02.1999 р. посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_13 р. №41 та технічний паспорт КП «ХМБТІ» від 1999 р. / а. с. 27 32, 106 110/.

17 липня 2013 р. до суду надійшла заява ОСОБА_2 про залишення її позовної вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним без розгляду / а. с. 104/, на підставі цього ухвалою суду від 18 липня 2013 р. позовну заяву ОСОБА_2 в частині визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним було залишено без розгляду / а. с. 114/.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_2 послалася на наступні обставини.

29 січня 2007 року між нею, ОСОБА_2, та ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» був укладений договір позики грошей у розмірі 32 480 гр. терміном на 24 місяці з моменту укладення договору.

Для забезпечення виконання вказаного договору також 29 січня 2007 року між нею, та ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» був укладений іпотечний договір

№ 29/01, предметом якого був належний їй на підставі договору дарування від 18.02.1999 р. житловий будинок № 88 по вул. Дніпропетровській в м. Харкові.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 22.06.2010 року з неї було стягнуто на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 436 176,94 гр..

Після цього Краснопільським районним судом Сумської області був виданий виконавчий лист № 2-6/10 про стягнення з неї на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» зазначеної заборгованості у сумі 436 176,94 гр., на підставі якого постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ від 21.01.2011 року ОСОБА_14 було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на її житловий будинок №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові.

Зазначений житловий будинок у звязку з відсутністю покупців на прилюдних торгах був за ОСОБА_12 від 29 жовтня 2012 року в рахунок погашення боргу переданий стягувачу. 10 листопада 2012 р. на підставі вказаного ОСОБА_12 приватний нотаріус ОСОБА_8 видав ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_15 і компанія» свідоцтво про право власності на належний їй житловий будинок по вул. Дніпропетровській, 88 в м. Харкові, що надало ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» можливість звернутися з позовними вимогами до неї та членів її родини про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом їх виселення та зняття з реєстрації з їх єдиного місця проживання.

Позивачка зазначила, що договір позики, іпотечний договір, прилюдні торги, постанову та акт про передачу майна стягувачу, свідоцтво про право власності являються недійсними, а дії ВДВС - незаконними з наступних підстав.

За договором позики від 29.01.2007 р. були нею отримані кошти у меншій кількості, ніж встановлено договором, та порушені строки надання кредитором грошових коштів.

Вказана угода не була направлена на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею, що згідно ст.ст.203, 215 ЦК України є підставами для визнання угоди недійсною.

Згідно п.2,3 договору сума позики становила 32480 гр., яку кредитор зобовязався надати позичальнику протягом одної доби з моменту посвідчення договору позичальником.

Але грошові кошти були їй надані за наступним графіком: 29.01.2007 року-14550 гр.; 03.03.2007 року 5000 гр.; 13.03.2007 року-1000 гр.; 30.04.2007 року-3700 гр.; 03.08.2007 року-2 688 гр.; всього - 26938,00 гр.. Таким чином сума позики була отримана не повністю, бо договір позики передбачає грошову суму у розмірі 32 480,00 гр..

У відповідності до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, але за спірним договором позики від 29.01.2007 року гроші у повному обсязі їй не надані і до теперішнього часу.

Відповідно до ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики, зокрема, на тій підставі, що грошові кошти від позикодавця ним були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Що стосується іпотечного договору № 29/01 від 29 січня 2007 року, то згідно п.6.2 договору, ст..3 Закону України «Про іпотеку» право іпотеки та договір припиняють чинність у разі припинення основного зобовязання, забезпеченого цією іпотекою. Таким чином, у разі визнання недійсним договору позики визнається недійсним і іпотечний договір.

Окрім того, при укладенні іпотечного договору мали місце наступні порушення.

По-перше, заставна вартість житлового будинку у договорі вказана визначеною сторонами у розмірі 30 000,00 гр., що не відповідає справжній ринковій вартості будинку, бо у подальшому його вартість була визначена у розмірі 280 146,00 гр., що є значно більшою.

По-друге, приватний нотаріус ОСОБА_8 в іпотечному договорі вказав себе як нотаріус Харківського міського нотаріального округу та як нотаріус Київського міського нотаріального округу, що є незрозумілим та незаконним.

За результатами ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження нею встановлені наступні порушення державним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про іпотеку».

У разі невиконання нею зобовязань за договором позики, з урахуванням наявності укладеного між нею і відповідачем іпотечного договору, звернення стягнення на майно та його реалізація повинні відбуватися з урахуванням іпотечного договору від 29 січня 2007 року та Закону України «Про іпотеку».

Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-6/10, виданого Краснопільським районним судом Сумської області, про стягнення з неї на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» заборгованості у розмірі 436 176,94 гр.. Стягувач в рамках виконання рішення суду не надав іпотечний договір № 29/01 від 29 січня 2007 року, а виконавець не прийняв до уваги наявність обтяження у вигляді іпотеки, що є порушенням умов іпотечного договору, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону «Про іпотеку».

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з п. 5.1 договору, що відповідає ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання або умов договору іпотеки іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодавець вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ніякої вимоги від відповідача вона не отримувала.

Згідно п.5.5.1 іпотечного договору у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобовязань за цим або кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до п.5.4 договору, що відповідає ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Інших варіантів реалізації належного їй житлового будинку, який є предметом іпотеки, в тому числі в рахунок погашення суми боргу за договором позики, законом не передбачено.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про іпотеку», що відображено у п.5.5.2 іпотечного договору, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону «Про іпотеку».

Ні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, ні виконавчого напису нотаріуса не було, а при проведенні прилюдних торгів були порушені вимоги Закону «Про іпотеку».

Процедура проведення торгів в рамках виконавчого провадження передбачена ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», а порядок проведення прилюдних торгів предмета іпотеки з придбанням іпотекодержателем нерухомого майна, який є відмінним від торгів при виконавчому провадженні, регулюється ст.ст. 43-45, 49 Закону України «Про іпотеку». Вказаний порядок не був дотриманий виконавцем при реалізації належного їй житлового будинку.

Згідно п.5.11 Інструкції про порядок проведення виконавчих дій від 2005 року, яка діяла на час організації примусової реалізації належного їй житлового будинку, прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують та проводять спеціалізовані організації, що мають право здійснювати операції з нерухомістю і визначені на тендерній основі, і з якими укладено відповідний договір державною виконавчою службою. Спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця. Заявка на реалізацію повинна містити, в тому числі, договори про іпотеку і інші визначені законом документи щодо речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.1.2 Генерального договору про реалізацію арештованого майна, укладеного з Міністерством юстиції України, від 6.01.2012 року, на яке звернено стягнення державними виконавцями при примусовому виконанні рішень, торгівельна організація має право не проводити дії щодо реалізації арештованого майна, якщо документи, одержані від відділу ДВС, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про іпотеку» спеціалізована організація, в нашому випадку Харківська філія ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів.

При проведенні торгів належного їй житлового будинку відповідно до п.3.5 Тимчасового положення інформація спеціалізованою організацією публікувалася на веб-сайті, що значно звузило коло потенційних покупців та обмежило результативність при проведенні торгів.

В деяких документах, які оформлювалися ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», є посилання на знаходження її житлового будинку в іпотеці, а саме в повідомленнях від 29 травня 2012 року та 10 серпня 2012 року про проведення повторних прилюдних торгів є посилання на п.2 ст.49 ЗУ «Про іпотеку» стосовно проведення переоцінки майна, в інформації про майно є посилання на його обтяження у вигляді іпотеки, що свідчить про свідоме порушення норм права як виконавчою службою, так і торгівельною організацією.

Організатор прилюдних торгів згідно ст. 43 Закону України «Про іпотеку» повинен письмово сповіщати державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. За результатами проведення прилюдних торгів відповідно до ст. 45 Закону «Про іпотеку» складається протокол, копія якого повинна протягом пяти днів бути надісланою іпотекодавцю, іпотекодержателю, державному виконавцю.

ОСОБА_2 зазначила, що її про проведення торгів не повідомили, ніяких копій документів з цього приводу вона не отримувала, у звязку з чим вона не мала можливості прийняти участь у торгах.

Торги також повинні були проводитися в межах Законів «Про виконавче провадження» та «Про іпотеку», у звязку з цим дії ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» з цього приводу є незаконними, а торги можуть бути визнані недійсними.

В Постанові та Акті про передачу майна стягувачу від 29 жовтня 2012 року вказується, що реалізація майна проведена з дотриманням вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», а не норм Закону «Про іпотеку», що є порушенням норм вказаних законів, ЦК України, а також Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 27.10.1999 року.

Відповідно до ч.8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України « Про іпотеку», чого зроблено не було.

Згідно п. 1.4. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 27.10.1999 року організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Звернення стягнення на належний їй, ОСОБА_2, житловий будинок проводилося за межами іпотечного договору, Закону України «Про іпотеку», з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», ЦК України та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

У зустрічному позові також зазначено, що стороною договору позики від 29 січня 2007 року та іпотечного договору № 29/01 від 29 січня 2007 року є ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія»; виконавчий лист № 2-6/10 про стягнення з неї заборгованості у розмірі 436 176,94 гр. був виданий ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія»; стягувачем у постанові про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2011 року вказаний також ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія», однак в ОСОБА_12 та Постанові про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 29 жовтня 2012 року її будинок був переданий іншій організації - ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія»; і на цю організацію, ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» було оформлено і видано Свідоцтво про право власності на її житловий будинок від 10 листопада 2012 року.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні документи на підтвердження реорганізації у ломбарді, тотожності стягувача за виконавчим листом ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» та власника у свідоцтві про право власності від 10 листопада 2012 року ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і Компанія».

Крім цього, в порушення вимог ст. 6 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець не роз»яснив їй, ОСОБА_2, права та обовязки, копія постанови про відкриття виконавчого провадження їй не направлена.

Виконавча служба при виконанні судового рішення стосовно неї, ОСОБА_2, не розяснюючи їй прав та обовязків, не пересвідчившись в одержанні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, без надання строку для добровільного виконання рішення, не мала законних підстав починати примусове виконання рішення суду.

Також під час виконавчого провадження виконавчою службою порушена ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що копія постанови державного виконавця про призначення у виконавчому провадженні експерта або спеціаліста у 3-денний строк з дня її винесення надсилається сторонам.

В постанові про призначення субєкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні від 27.01.2012 року не зазначено про направлення їй копії і дана копія їй не направлялася.

В порушення ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» та п.5.12.5. Інструкції їй у 10-денний строк не було направлене повідомлення з роз»ясненням її права оскаржити оцінку майна, яка визначена у звіті субєкта оціночної діяльності, складеного 06.02.2012 року та 16.08.2012 року.

Таким чином, вказані дії виконавчої служби являються незаконними, оскільки вона була позбавлена права знати про оцінку майна та оскаржити її до суду.

Окрім того, земельна ділянка, на якій розташований належний їй житловий будинок, не має кадастрового номеру, що є ускладненням при проведенні продажу з прилюдних торгів.

Ніякої участі у виконавчому провадженні вона не приймала, копію постанови про відкриття провадження не отримувала, про проходження торгів не була обізнана, не приймала в них участь та не мала можливості оскаржити їх результати, що є порушенням ст.ст. 43, 48 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 6, 8, 12, 25, 31, 49, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом МЮУ від 27.10 1999 року № 68/5, на який у документах виконавчого провадження посилався виконавець, спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Окрім того, результати прилюдних торгів на підставі п.6 Тимчасового положення оформлюються ОСОБА_12, який державний виконавець надсилає стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації

Акт про проведення прилюдних торгів затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби і є підставою для видачі відповідним органом свідоцтва про право власності.

Про проведення прилюдних торгів вона не була обізнана, копію ОСОБА_12 державного виконавця не отримувала.

За результатами прилюдних торгів належного їй житлового будинку 29 жовтня 2012 року було оформлено два документи на підтвердження примусової реалізації: Постанова державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та ОСОБА_12 державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

З урахуванням незаконності процедури реалізації за рамками Закону України «Про іпотеку» та значними порушеннями у вказаній процедурі, вважає вказані Постанову та Акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затверджених Ленінським відділом Державної виконавчої служби ХМУЮ 29 жовтня 2012 року, недійсними.

Що стосується свідоцтва про право власності від 10 листопада 2012 року, то як вбачається з його змісту та правових норм, воно видано відповідачу ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» на підставі вказаного акту державного виконавця, у звязку з чим також є недійсним.

Вважає, що в результаті застосування двосторонньої реституції їй повинен бути повернутий у власність житловий будинок шляхом скасування реєстрації права власності ломбарду та відновленню реєстрації права власності на житловий будинок на її імя на підставі договору дарування від 18.02.1999 року.

Окрім того, під час укладення іпотечного договору 29 січня 2007 року у неї представниками ломбарду були забрані правовстановлюючі документи на житловий будинок № 88 по вул. Дніпропетровській в м. Харкові, а саме договір дарування від 18.02.1999 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_13,р.№41 та технічний паспорт КП ХМБТІ від 1999 року.

Вказані документи повинні бути їй повернуті з чужого незаконного володіння на підставі ст. 387 ЦК України.

Відносно вимог про визнання недійсними договору позики та іпотечного договору нею пропущений строк позовної давності, але строк був пропущений з поважних причин, оскільки вона не була обізнана про всі дії, які проходили відносно належного їй майна, не могла знати до яких наслідків призведе наявність вказаних договорів. Про всі наслідки їй стало відомо лише після отримання копії позовної заяви про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації.

З матеріалами виконавчого провадження вона була ознайомлена лише після отримання з Ленінського районного суду м. Харкова позовної заяви ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстраційного обліку її та усіх членів її родини.

У судове засідання з»явилися: представник ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія», ОСОБА_2, представник ОСОБА_2, представник ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», представники 3-х осіб: органу опіки та піклування, реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_12 /ОСОБА_9С./, ОСОБА_7, Ленінський РВ ДМС України в Харківській області, Ленінський ВДВС ХМУЮ, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, звернулися до суду з заявами з проханням розглянути справу за їх відсутністю. / а. с. 20, 41, 60 62, 111, 133/.

Інші учасники судового розгляду про слухання справи були повідомлені належним чином, але до суду не з»явилися про причину неявки не повідомили.

Приймаючи до уваги, що зазначені вище відповідачі та 3-ї особи були належним чином повідомлені, але у судове засідання не з»явилися, суд, керуючись ст..169 ЦПК України, вирішив розглянути справу за їх відсутністю.

У судовому засіданні представник ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія»

/ далі ПТ/ заявлені ПТ позовні вимоги підтримав і дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві фактам. Проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечував.

В обґрунтування заперечень представник ПТ зазначив, що ОСОБА_2 визнає факт укладання 29.01.2007 р. з ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» договору позики грошей і невиконання зобов»язань за договором позики у повному обсязі, але всі посилання у зустрічному позові не мають жодного значення з огляду на вимоги ст..61 ЦПК України /звільнення від доказування/, оскільки є рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2010 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» заборгованості за договором позики в сумі 436176 гр. 94 коп. і дане рішення набрало законної сили. При цьому ОСОБА_2 реалізувала своє право на апеляційне оскарження цього рішення, проте, вважала непотрібним усунути недоліки апеляційної скарги та 18.08.2010 р. апеляційний суд Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без розгляду.

У 2010 р. ОСОБА_2 зверталася до Краснопільського районного суду Сумської області з позовною заявою про визнання укладених нею з ПН «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» договорів позики і іпотеки недійсними. Ухвалою суду від 22.06.2010 р. її позовна заява була залишена без розгляду і ця ухвала також набрала законної сили. Отже ще в 2010 р. ОСОБА_2 реалізувала своє право на оскарження договорів.

Посилання ОСОБА_2 про поважність причин пропуску строку позовної давності не ґрунтується на дійсних обставинах справи, тим більш про необізнаність щодо реалізації рішення суду про стягнення з неї грошових коштів за рахунок предмета іпотеки.

У відповідності до ст..61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню.

Введенням суду в оману ОСОБА_2 є і те, що про виконавче провадження вона була необізнана.

Про її обізнаність стосовно виконавчого провадження свідчать матеріали виконавчого провадження: копія акту опису та арешту майна від 17.03.2011 р., складеного у присутності ОСОБА_2 з її підписом; квитанція поштового відправлення на ім.»я ОСОБА_2 21.09.2011 р. про оцінку нерухомого майна; лист державного виконавця про направлення оцінки ОСОБА_2; документи торгівельної організації про призначені торги. Отже достовірно знаючи про виконавче провадження, ОСОБА_2 без жодних на те поважних причин, вирішила почати захищати своє право лише в 2013 р., тобто за межами передбачених строків на оскарження всього, що вона хоче оскаржити, у зв»язку з чим ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» на підставі ст.. ст..258, 261, 267 ЦК України просить застосувати позовну давність за зустрічним позовом ОСОБА_2.

З огляду на вимоги ст.. ст.. 11, 61 ЦПК України, пропуску строку позовної давності, зустрічний позов ОСОБА_2 являється необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Заява ОСОБА_2 про те, що ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» не має ніякого відношення до житлового будинку ОСОБА_2, оскільки судові рішення були винесені на користь «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» являється необґрунтованою, оскільки ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» змінила свою назву та стала іменуватися ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія», про що свідчать надані витяги з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та в обох випадках зазначений один і той же ідентифікаційний код.

Вимоги про визнання дій Ленінського ВДВС ХМУЮ незаконними повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства Окружним адміністративним судом, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду.

ОСОБА_2 та її представник заявлені ними позовні вимоги підтримали, проти задоволення позову ПТ « ХН Ломбард «ОСОБА_1 і компанія» заперечували і дали пояснення аналогічні викладеним у зустрічних позовних заявах фактам.

У судовому засіданні 11 грудня 2013 р. представник ХФ ПП «Спеціалізованого підприємства Юстиція» позовні вимоги ПТ «ХН-Ломбард «ОСОБА_1 і компанія» підтримав. Після перерви у судовому засіданні 11 грудня 2013 р. вказаний представник, будучи належним чином повідомлений, у судове засіданні не з»явився. У наступне судове засідання він також не з»явився, у зв»язку з чим суд, керуючись ст. 169 ЦПК України, вирішив розглянути справу за відсутністю представника ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція».

У письмових запереченнях представник ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» зазначив, що 25 квітня 2011 р. між Ленінським ВДВС ХМУЮ та ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» було укладено договір №02/106/12/і по наданню послуг з реалізації арештованого житлового будинку. Майно було прийнято на реалізацію та розпочато процедуру організації та проведення прилюдних торгів. У відповідності до ч.2 ст.49 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що якщо торги не відбулися тричі арештоване майно знімається з продажу на торгах. Таким чином внаслідок відсутності попиту на арештоване майно прилюдні торги не відбулися і майно було знято з реалізації, про що ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» повідомило всі сторони виконавчого провадження. ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» діяло в межах вимог чинного законодавства і не порушило права ОСОБА_9Л./ а. с. 169 -170/.

Представник органу опіки та піклування підтримав позовні вимоги ОСОБА_2, посилаючись на необхідність захисту прав малолітніх дітей: ОСОБА_11, 28.11.2010 р. н. і ОСОБА_12, 29.05.2012 р..

Представник реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції проти задоволення позову ОСОБА_2 заперечував. Із пояснень представника виходить, що реєстраційна служба ХМУЮ є територіальним структурним підрозділом органу державної влади, не являється правонаступником КП «ХМБТІ», не утворена в результаті його реорганізації та не може виконати реєстраційні дії відносно скасування записів про реєстрацію права власності здійсненої до 01.01.2013 р..

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» підлягають задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 необхідно відмовити з наступних підстав.

29 січня 2007 р. між ОСОБА_2 та ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія», що знаходиться за адресою: Сумська обл.., Краснопільській р-н, м. Краснопілля, вул.. Мезенівська, 105, був укладений договір позики, згідно якого кредитор, ПТ «ХН-Ломбар «Балканкар-Сервіс і компанія», зобов»язалося надати позичальнику ОСОБА_2 протягом 1 доби з моменту посвідчення договору позики грошові кошти у розмірі 32480 гр., що становить 6393 у. о. згідно комерційного курсу на день видачі. Строк повернення позики за договором становив 24 місяці з моменту підписання договору, з помісячною виплатою процентів, згідно комерційного курсу на день виплати / п.п.2.1, 3.1, 4.1 договору/ / а. с. 35/.

В цей же день, 29 січня 2007 р., між ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» та ОСОБА_2 в забезпечення зазначеного вище договору позики був укладений іпотечний договір №29/01, у якому предметом іпотеки було вказано належний ОСОБА_2 житловий будинок літ. «Б-1» з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул.. Дніпропетровська, 88 / а. с. 36 37/.

У липні 2009 р. ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» звернулося до Краснопільского районного суду Сумської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики і судових витрат.

Рішенням Краснопільского районного суду Сумської області від 23 червня 2010 р. з ОСОБА_2 на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» було стягнуто 434026 гр. 94 коп. за договором позики і судові витрати в сумі 1730 гр..

28 жовтня 2010 р. Краснопільській районний суд Сумської області видав виконавчий лист №2-6/10 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» заборгованості за договором позики та судових витрат у розмірі 436176,94 гр..

21 січня 2011 р. на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_14 було відкрите виконавче провадження ВП №23845651.

Після отримання з КП «ХМБТІ» відомостей про наявність у ОСОБА_2 приватного будинку №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові державний виконавець Біляк Ю.І. актом від 17 березня 2011 р. наклав арешт на цей будинок.

Згідно звіту №481/12 від 6 лютого 2012 р. про незалежну оцінку суб»єкту оціночної діяльності вказаний житловий будинок був оцінений на суму 280146 гр. / 35063,00 дол. США/.

Для реалізації арештованого будинку ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» призначило прилюдні торги, але торги 29 травня 2012 р., 10 серпня 2012 р. і 18 жовтня 2012 р. не відбулися за відсутністю покупців.

Після отримання згоди від ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» прийняти на баланс вказане непродане майно / житловий будинок ОСОБА_9Л./ постановою

гол. державного виконавця Біляк Ю.І. від 29 жовтня 2012 р. належний ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями по вул.. Дніпроперовській, 88 в м. Харкові був переданий стягувачу ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» в рахунок погашення боргу.

29 жовтня 2012 р. держвиконавцем ОСОБА_14 був складений акт про передачу ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» вказаного будинку №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові.

10 листопада 2012 р. приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8А, відповідно до ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого Ленінським ВДВС ХМУЮ 19 жовтня 2012 р. засвідчив, що ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» належить на праві власності житловий будинок літ. «Б-1» з надвірними будівлями, загальною площею 43,6 кв. м, розташований за адресою: м. Харків, вул.. Дніпропетровська,88 загальною вартістю 280146,00 гр., оскільки торги не відбулися і стягувач ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» виявило бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_17 18.02.1999 р., зареєстрованого в реєстрі за №41, право власності зареєстроване ДП «ХМБТІ 05.03.1999 р., реєстраційний номер 4604 / а. с. 4 5/.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсними договору позики та іпотечного договору від 29 січня 2007 р. та витребування з незаконного володіння правовстановлюючих документів судом встановлено наступне.

Як зазначено вище, рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2010 р. з ОСОБА_2 на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» за договором позики, що у теперішньому судовому засіданні ОСОБА_2 оскаржує, були стягнуті грошові кошти в сумі 434026 гр. 94 коп.. При винесенні рішення Краснопільським районним судом Сумської області були враховані доводи ОСОБА_2 про визнання договорів позики і іпотеки недійсними. Такі ж доводи ОСОБА_2 виклала і у зустрічних позовних заявах до Ленінського районного суду м. Харкова..

З судового рішенні Краснопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2010 р. виходить, що у березні 2009 р. ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом про визнання договорів позики та іпотеки недійсними, зобов»язання відповідача повернути їй правовстановлюючі документи і розгляд справ було об»єднано в одне провадження. Ухвалою суду від 22 червня 2010 р. позов ОСОБА_2 був залишений без розгляду відповідно до ст..77 ЦПК України / а. с. 68/.

3 серпня 2010 р. ОСОБА_2 на вказане рішення звернулася з апеляційною скаргою до апеляційного суду Сумської області, який своєю ухвалою від 18 серпня 2010 р. залишив апеляційну скаргу без розгляду за пропуском строку на апеляційне оскарження

/ а. с. 69/.

26 березня 2013 р. ОСОБА_2 через Краснопільский районний суд Сумської області подала до апеляційного суду Сумської області клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 3 липня 2013 р. було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краснопільского районного суду Сумській області від 22 червня 2010 р. у справі за її позовом до ПТ «НХ-Ломбард «Балканкар Сервіс і компанія», 3-я особа: нотаріус ХМНО ОСОБА_8 про визнання договорів позики та іпотеки недійсними, зобов»язання відповідача повернути їй правовстановлюючі документи та за зустрічним позовом ПТ «НХ-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в зв»язку з відсутністю доказів пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду з поважних причин / а. с. 144 145/.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з викладеного суд вважає, що спірний договір позики був укладений на законних підставах, що підтверджено рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 22 червня 2010 р., яке набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_2 за вказаним договором позики на користь ПТ «НХ-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» заборгованості в сумі 434026,94 гр., тому факт законності укладання договору позики не підлягає доказуванню, а тому суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики.

Згідно ст.18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: дані про іпотекодавця та іпотекодержателя; зміст та розмір основного зобов»язання, строк і порядок його виконання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані; посилання на випуск заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він вважається неукладеним.

Зазначені ОСОБА_2 претензії до спірного іпотечного договору: неправильна заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами у сумі 30000 гр. і те, що приватний нотаріус ОСОБА_8 в іпотечному договорі вказав себе як нотаріус Харківського міського нотаріального округу та як нотаріус Київського міського нотаріального округу не являються підставами про визнання договору недійсним, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання спірного іпотечного договору недійсним.

Оскільки у визнанні іпотечного договору №29/01 недійсним відмовлено суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про витребування з незаконного володіння ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» належних їй правовстановлюючих документів на житловий будинок №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові: договору дарування від 18.02.1999 р. та технічного паспорту, які були передані ОСОБА_2 іпотекодержателю на законних підставах у відповідності до п.4.2.6 зазначеного іпотечного договору.

Стосовно визнання дій Ленінського ВДВС ХМУЮ незаконними, прилюдних торгів з реалізації житлового будинку недійсними та інших позовних вимог судом встановлено наступне.

Згідно ст.62 Закону України «Про виконавче провадження».

1. Реалізація арештованого майна здійснюється шляхом продажу його на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

2. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону / для оцінки державний виконавець залучає суб»єкта оціночної діяльності на ін./.

5. Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах протягом 2-х місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більше як на 50 відсотків початкової вартості майна.

6. У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна.

8. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов»язаний у 15-денний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

9. Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження».

1.Звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

2. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

3. У разі звернення стягнення на будинок державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи перебуває це майно під арештом.

4. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладання арешту на будинок чи інше нерухоме майно державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

28 жовтня 2010 р. Краснопільским районним судом Сумської області був виданий ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс і компанія» виконавчий лист №2-6/2010 від 22 червня

2010 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар Сервіс і компанія» за договором позики коштів в сумі 434026 гр. 94 коп., а також 1700 гр. по сплаті судового збору, 30 гр. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 420 гр. за дачу оголошення в засобах масової інформації, а всього 436176 гр. 94 коп..

21 січня 2011 р. Ленінським ВДВС ХМУЮ з приводу виконання вказаного виконавчого листа у відповідності до ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження ВП №23845651.

20 квітня 2011 р. державним виконавцем був складений акт про те, що виходом за адресою: м. Харків, вул.. Дніпропетровська,88 для перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2 встановлено, що майно, яке підлягає опису, відсутнє.

Після отримання від КП «ХМБТІ» відомостей про те, що ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові державним виконавцем Ленінським ВДВС ХМУЮ ОСОБА_14 було накладено арешт на даний житловий будинок, про що був складений акт опису й арешту майна від 17 березня 2011 р..

Даний акт був складений державним виконавцем у присутності ОСОБА_2, двох понятих і представника стягувача. У акті зазначено, що описане майно буде передано для реалізації не раніше 24 березня 2011 р., а до реалізації залишається на відповідальному зберіганні ОСОБА_2. Копію акта опису та арешту майна ОСОБА_2 отримала, при цьому їй було роз»яснено право на оскарження дій державного виконавця.

16 серпня 2011 р. за постановою Ленінського ВДВС ХМУЮ суб»єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_18 була визначена вартість житлового будинку №88 по вул. Дніпроперовській в м. Харкові у розмірі 286986 гр. / 36004 долара США/, про що ОСОБА_2 була повідомлена рекомендованим листом від 21 вересня 2011 р.. З цього приводу до виконавчого провадження долучена поштова квитанція.

Під час виконавчих дій ВДВС від управління держкомзему у м. Харкові було отримано повідомлення №3471/08 від 26 січня 2012 р. про відсутність правовстановлюючих документів на право власності або користування на земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул.. Дніпропетровська,88.

6 лютого 2012 р. за висновком ФОП ОСОБА_18 вартість спірного житлового будинку по вул.. Дніпропетрівської у м. Харкові визначена у сумі 280146 гр. / 35063 доларів США/, про що ОСОБА_2, згідно листа у матеріалах виконавчого провадження, була повідомлена.

В матеріалах виконавчого провадження є листи про повідомлення ОСОБА_2 про прилюдні торги з реалізації її будинку за ціною 280146 гр. від 11 травня 2012 р. та від 29 травня 2012 р.; про те, що торги не відбулися у зв»язку з відсутністю покупців і про переоцінку арештованого будинку.

6 липня 2012 р. державним виконавцем Біляк Ю.І. та представником ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» був складений акт про переоцінку, згідно якої початкова вартість будинку ОСОБА_2 склала 252131 гр. 40 коп..

В матеріалах виконавчого провадження є лист Ленінського ВДВС ХМУЮ від 6 липня 2012 р. про повідомлення ОСОБА_2 про вказану переоцінку з направленням акту переоцінки.

Також в матеріалах виконавчого провадження підшити повідомлення ХФ ПП «Спеціалізованого підприємства Юстиція» ОСОБА_2 : від 18 липня 2012 р. про призначення прилюдних торгів по реалізації її будинку на 10 серпня 2012 р. зі стартовою ціною квартири 252131 гр. 40 коп.; від 10 серпня 2012 р., що торги не відбулися і пропонується провести переоцінку будинку; від 28 вересня 2012 р. про повторні прилюдні торги 18 жовтня 2012 р. зі стартовою ціною будинку 226918 гр. 26 коп.; від 18 жовтня 2012 р., що торги не відбулися у зв»язку з відсутністю покупців і що будинок знімається з продажу на торгах.

29 жовтня 2012 р. державним виконавцем Біляк Ю.В. була складена постанова про передачу спірного будинку стягувачу в рахунок погашення боргу. У даній постанові зазначено, що будинок ОСОБА_2 не був реалізований відповідно до ст.. 62 Закону України «Про виконавче провадження» і стягував виявив бажання залишити за собою непродане майно.

Наведені факти свідчать про обізнаність ОСОБА_2 щодо виконавчих дій по реалізації належного їй житлового будинку, а її пояснення , що вона ніякої участі у виконавчому провадженні не приймала не відповідають дійсності.

Суд вважає, що реалізація нерухомого майна / житлового будинку ОСОБА_9Л./ була проведена із дотриманням вимог ст.ст. 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження» і на законних підставах.

Той факт, що спірний житловий будинок знаходився під іпотекою не являлося перепоною для його реалізації в порядку виконавчого провадження згідно ст. ст. 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження» без застосування Закону України «Про іпотеку», з урахуванням того, що проти такого порядку не заперечував стягувач, в інтересах якого був укладений іпотечний договір.

Суд вважає необґрунтованими заперечення представника ПТ «ХН-Ломбард» «ОСОБА_1 і компанія» про те, що справа стосовно незаконності дій державного виконавця повинна розглядатися в порядку КАС України, оскільки згідно п.18 Постанови Пленуму ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 1 березня 2013 р. дії державного виконавця щодо реалізації арештованого майна підлягають розгляду в позовному провадженні.

Крім цього суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_2 стосовно того, що ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1. і компанія» являється неналежним позивачем у зв»язку з рішення суду і виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на користь іншого ПТ - «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія». Дані доводи спростовуються витягом з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про те, що 6 лютого 2012 р. до реєстру був внесений запис про ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія», ідентифікаційний код 23001835, місцезнаходження: 42400, Сумська обл., Краснопільській район, селище міського типу Краспопілля, вул.. Мезенівська, буд.№105. Раніше з такими же реквізитами в реєстрі значилося ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» / а. с. 148 153/. Даний факт підтверджує свідчення представника ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» про зміну назви ПТ «ХН-Ломбард «Балканкар-Сервіс» і компанія» на ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія».

На підставі викладеного суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання дій Ленінського ВДВС ХМУЮ незаконними, визнання недійсними прилюдних торгів проведених ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», постанови та акту державного виконавця від 29 жовтня 2012 р. про передачу майна стягувачу, визнання недійсним свідоцтва від 10 листопада 2012 р. на ім.»я ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» права власності на житловий будинок по вул.. Дніпропетровській, 88 у м. Харкові та скасування реєстрації за ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» на вказаний будинок, відновлення реєстрації на її ім.»я ОСОБА_2.

Стосовно позовних вимог ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації судом встановлено наступне.

Після отримання ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» свідоцтва про право власності на житловий будинок літ.»Б-1» з надвірними будівлями по вул.. Дніпропетровська,88 у м. Харкові виявилося, що там проживають і зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_12, 29.05.2012 р. н., ОСОБА_11, 28.11.2010 р. та значиться зареєстрованою ОСОБА_10, яка померла 12 березня 2006 р., з чим ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» не погодилося і звернулося до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та зняття з реєстрації вказаних осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» як власник домоволодіння вправі вимагати усунення перешкод у користуванні домоволодіння шляхом виселення та зняття з реєстрації проживаючих там осіб.

У зв»язку з викладеним суд задовольняє позовні вимоги про зняття з реєстрації в будинку померлої ОСОБА_10.

Що стосується вимог про виселення і зняття з реєстрації, то згідно ст. ст.9 ч.4,109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки у тому разі, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк.

В обґрунтування заявлених вимог ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» надало лист від 5 листопада 2012 р., в якому ОСОБА_2 та особам, які мешкають в житловому будинку №88 по вул.. Дніпропетровській в м. Харкові, запропоновано добровільно звільнити вказаний будинок та знятися з реєстрації, а також реєстр про відправлення даного листа 5 листопада 2012 р. за №28 / а. с. 66 67/.

Відповідачі проти задоволення позову заперечували..

За свідченням відповідачки ОСОБА_2, письмової вимоги про виселення відповідачі не отримували.

Доказів про те, що відповідачі отримали повідомлення про виселення протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги позивачем у встановленому законом порядку не надано.

.Відповідно до ст.131 ЦПК України:

1. Сторони зобов»язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

2. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що ухвалою судді від 28 січня 2013 р. було відкрито провадження у справі за позовом ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія». В даній ухвалі зазначено, що сторони зобов»язані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті / а. с. 15/.

Після цього було проведено 7 судових засідань, в ході яких розгляд справи по різним причинам / зміна позовних вимог, надання зустрічних позовів та ін./ декілька разів відкладався..

11 грудня 2013 р.розгляд справи по суті був розпочатий: оголошені позовні заяви, заслухані сторони і оголошена перерва до 8 січня 2014 р..

У судовому засіданні 8 січня 2014 р. на стадії обговорення питання про закінчення судового розгляду справи представник позивача ПТ «ХН-Ломбард» і компанія» ОСОБА_19 заявила клопотання про долучення до справи письмових повідомлень від 10 грудня 2013 р. про виселення.

Суд відмовив у задоволенні даного клопотання, оскільки докази були подані з порушенням вимог ст.131 ЦПК України після того як був розпочатий судовий розгляд справи по суті і представник позивача не довів, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Наведені факти свідчать про те, що ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» був порушений порядок виселення, тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову про виселення із житлового будинку літ. «Б-1» №88 по вул.. Дніпропетровській та зняття з реєстрації ОСОБА_2 та інших осіб.

Крім цього, під час судових дебатів представник ОСОБА_2 заявив про зміну позовних вимог і просив визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літ. «Б-1» з надвірними будівлями по вул. Дніпропетровська,88 в м. Харкові після визнання свідоцтва про право власності за ПТ «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 на це домоволодіння недійсним.

Згідно ст..31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет позову або підставу позову.

Приймаючи до уваги, що представник ОСОБА_2 в порушення вимог ст..31 ЦПК України після закінчення розгляду справи по суті, у судових дебатах, без надання письмової заяви висунув нову позовну вимогу про визнання права власності на спірне домоволодіння, суд не прийняв до уваги цю вимогу при винесенні судового рішення.

Оскільки суд виніс рішення по суті справи питання про застосування позовної давності не розглядалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 61, 131, 212 215 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 9 ч.4, 109 ЖК України, ст.ст. 5,6, 18, 39-40 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 року, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги повного товариства «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» задовольнити частково.

Усунути повному товариству «ХН-Ломбард» ОСОБА_1 і компанія» перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок літ. «Б-1», розташований за адресою: м. Харків, вул.. Дніпропетровська,88 шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_10, яка померла 12 березня 2006 року.

В іншій частині позову відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь в розгляді справи, але не були присутніми під час проголошення судового рішення можуть оскаржити рішення в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.В. Лазарєв