КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/2691/14-ц
Провадження № 2/488/1314/14 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.09.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючої у справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання Спільній Ю.В.,

за участю представників відповідача- Костенка С.О., ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта, товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський хлібозавод №1 про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та франшизи,

УСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на його користь страхове відшкодування в сумі 20427,61 гривень, моральну шкоду в розмірі 2500 гривень, вартість проведеного дослідження в розмірі 500 гривень; а з товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський хлібозавод №1 на його користь франшизу в сумі 510,0 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 02.02.2014 року близько 08 години 20 хвилин у місті ОСОБА_1, у дворовому проїзді по вулиці Глинки, біля будинку № 3/2, сталася дорожньо-транспортна пригода за його участю під керуванням належного йому автомобілю НОМЕР_1, та за участю ОСОБА_4, який керував автомобілем ГАЗ 3307, р.н ВЕ 2678 ВА, належному на праві власності ТОВ Миколаївський хлібозавод №1, відповідальність якого застрахована в ВАТ НАСК Оранта за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.07.2013р. за № АС/5565485.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.02.2014р. винним у дорожньо-транспортній пригоді був визнаний ОСОБА_4, який знаходився у трудових правовідносинах з ТОВ Миколаївський хлібозавод №1, в якому він працював водієм вказаного автомобілю.

Внаслідок зіткнення, належний йому автомобіль одержав механічні ушкодження. З метою отримання страхового відшкодування були здійснені всі вимоги ст.33 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та проведено незалежне дослідження розміру пошкоджень належного йому транспортного засобу, про що складено звіт № 35/02-14 від 05.02.2014 року. Відповідно до зазначеного звіту про проведене дослідження, сума завданого збитку склала 36288,22 гривні. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 20427,61 гривень. Крім того за проведення дослідження ним було оплачено послуги експерта у сумі 500,0 гривень.

Позивач звернувся до страхової компанії з усіма необхідними заявами та повідомленнями, проте в порушення строків він виплату страхового відшкодування не отримав, однак отримав листа з посиланнями на необхідність надання транспортного засобу у тому вигляді, якій він мав після ДТП. Зазначене фактично унеможливлює отримання ним страхового відшкодування, оскільки ним за власні кошти було відновлено автомобіль.

Такими діями відповідач ВАТ НАСК Оранта порушив його право на отримання відшкодування за завданий збиток, порушив нормальний ритм життя, адже йому довелося витрачати кошти на відновлення автомобілю з коштів, що повинні бути витрачені на обстеження та лікування його дитини-інваліда. А тому вважає, що такими діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яку він оцінює в 2500 гривень.

У зв'язку з тим, що страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, вважає, що 510 гривень зазначеного в договорі розміру франшизи повинні бути стягнуті з особи, яка завдала шкоди, тобто з відповідача ТОВ Миколаївський хлібозавод №1, на підставі ст.ст.1166, 1188 ЦК України.

Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити.

У вересні 2014 року позивач звернувся із заявою про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що при зазначені розміру страхового відшкодування в сумі 23427,61 гривень, яке він просив стягнути з відповідача ВАТ НАСК Оранта, ним було помилково враховано і суму франшизи в розмірі 500 гривень, яку він просить стягнути з відповідача ТОВ Миколаївський хлібозавод №1, а тому просить стягнути з першого відповідача належну суму страхового відшкодування в розмірі 22917,61 гривню. Також в заяві зазначив, що відповідач ТОВ Миколаївський хлібозавод №1 до початку розгляду справи по суті добровільно відшкодував йому суму франшизи, передбачену умовами договору страхування, в розмірі 510,0 гривень. Крім того просив вирішити питання судових витрат пропорційно до задоволених вимог.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, зменшені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача - НАСК Оранта в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник відповідача- ТОВ Миколаївський хлібозавод №1 в задоволенні позовних вимог відносно їхнього підприємства просила відмовити, оскільки ними позивачу сума франшизи в розмірі 510,0 гривень була сплачена після відкриття провадження у справі 19.08.2014 року на підставі видаткового касового ордеру № 1267.

Вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.02.2014 року близько 08 години 20 хвилин у місті ОСОБА_1, у дворовому проїзді по вулиці Глінки біля будинку № 3/2, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3 під керуванням належного йому автомобілю НОМЕР_1, та за участю ОСОБА_4, який керував автомобілем ГАЗ 3307, р.н ВЕ 2678 ВА, належному на праві власності ТОВ Миколаївський хлібозавод № 1. Відповідальність останнього застрахована в ВАТ НАСК Оранта за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.07.2013р. № АС/5565485.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.02.2014р. ОСОБА_4 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 400 гривень.

Постанова в зазначеній справі набрала законної сили, а тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_4, який порушив Правила дорожнього руху.

ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах з ТОВ Миколаївський хлібозавод № 1, в якому він працював водієм автомобілю НОМЕР_2. Оскільки транспортний засіб належить ТОВ Миколаївський хлібозавод №1 на праві власності, а ОСОБА_4 знаходився з ТОВ Миколаївський хлібозавод №1у трудових правовідносинах, позивач вірно звернувся з позовом саме до ТОВ Миколаївський хлібозавод № 1, оскільки відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

У відповідності до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок зіткнення декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо вона доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст.22.1 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 22.3 вказаного закону встановлює, що різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Звіту № 35/02-14 про оцінку вартості збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, від 05.02.2014р. розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_1, внаслідок ДТП, складає 36288,22 гривні.(а.с.9-14).

Згідно зі ст.29 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до зазначеного звіту вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 20427,61 гривень.

За надання висновку спеціаліста позивачем ОСОБА_3 було сплачено 500,0 гривень, що підтверджується квитанцією №32 від 05.02.2014р. (а.с.27)

Однак страховою компанією було зупинено вирішення питання щодо виплати позивачу страхового відшкодування з посиланням на те, що представлений звіт № 35/02-14 ФОП ОСОБА_5 не відповідає вимогам ОСОБА_1 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки ринкова вартість запчастин визначена некоректно, та позивачу запропоновано представити транспортний засіб у тому стані, якого він набув внаслідок ДТП (а.с.49).

Відповідно до п.3 ст. 20 Закону України Про страхування та ст.ст. 29,36 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний відшкодувати завданий збиток в строк не пізніше, як 90 днів, або надати вмотивоване рішення про відмову у страховій виплаті.

Судом встановлено, що пошкодження, вказані у висновку спеціаліста, відображені правильно і повно, представником страхової компанії не доведено невідповідності висновку авто-товарознавчого дослідження вимогам законодавства, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування та витрат, пов'язаних із залученням спеціаліста.

Вирішуючи питання про відшкодування компенсації за заподіяну моральну шкоду, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, відповідно до якої, моральна шкода, заподіяна громадянину діями іншої особи або організацією, які порушили його законні права, відшкодовується особою або організацією, що заподіяла шкоду.

Позивач пред'явив вимоги про стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 2500 гривень посилаючись на те, що був порушений його нормальний ритм життя, він змушений був витратити кошти на відновлення його автомобілю з коштів, які мав витратити на своєчасність проходження медичних обстежень та лікування його дитини - інваліда.

Суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 грн., оскільки це є достатнім для поновлення його порушеного права на відшкодування моральної шкоди з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань, ступені вини відповідача та обставин справи.

Відносно заявлених позивачем вимог до товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський хлібозавод № 1 про стягнення франшизи, суд виходить з наступного.

Оскільки позивач в своїй заяві про зменшення позовних вимог зазначив про добровільну сплату відповідачем ТОВ Миколаївський хлібозавод № 1 франшизи, але в самій заяві позивач не зазначив про відмову від цієї частини позовних вимог та не з'явився в судове засідання, просив слухати справу за його відсутністю, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його вимоги про стягнення франшизи.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача НАСК Оранта на користь позивача у відповідності до пропорційно задоволених позовних вимог понесені судові витрати за вимоги матеріального характеру в сумі 243, 60 гривень та 231, 34 гривень за вимоги немайнового характеру, а з ТОВ Миколаївський хлібозавод № 1 пропорційно задоволених вимог стягнути судовий збір у сумі 12грн.15коп., оскільки відповідач сплатив франшизу у сумі 510грн. після відкриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта на користь ОСОБА_3 19917 грн.61 коп. страхового відшкодування, 1000грн. моральної шкоди, 500 грн. витрат, пов'язаних із залученням спеціаліста та 474,05 грн. судового збору, а разом 21891,66 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївський хлібозавод № 1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 12 грн.15 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення з ТОВ Миколаївський хлібозавод № 1 франшизи- відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. Г. Циганок