АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6213/14 Справа № 192/1178/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою апеляційній скарзі ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства БРОКБІЗНЕСБАНК до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

29.05.2013 р. ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно було встановлено, що 27 вересня 2007 р. між АБ "БРОКБІЗНЕСБАНК" правонаступником, якого є АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №2042/507С про надання останній кредиту в сумі 20.000 грн. на споживчі цілі, з виплатою 33% річних (а.с.3), строком на 36 місяців, з кінцевим терміном погашення 24 вересня 2010 р.

Як було встановлено банк виконав свої зобовязання та надав відповідачу гроші на суму 20.000 грн. (а.с. 5), а відповідач їх отримала.

Звертаючись до суду позивач як підставу позову зазначив, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання належним чином у відповідності до ст.526 ЦК України, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, розмір якої станом на 24 травня 2013 р. становить: по кредиту - 14.115 грн. 90 коп.; по відсотках - 17.140 грн. 68 коп. та нарахована пеня за несвоєчасну сплату платежів по кредиту та відсотках в сумі 11.534 грн. 65 коп., а всього 42.791 грн. 23 коп.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з їх недоведеності позивачем.

Судом було прийнято до уваги надані ОСОБА_3 оригінали квитанцій, згідно яких нею 05 травня 2008 р. за квитанцією №101 сплачено на часткове погашення кредиту 1.600 грн., 03 червня 2008 р. за квитанцією №17 на погашення заборгованості по кредиту та відсоткам 1.932 грн., 02 липня 2008 р. за квитанцією №2 на погашення заборгованості по кредиту та відсоткам 1.787 грн., 04 серпня 2008 р. за квитанцією №101 на часткове погашення кредиту - 900 грн., та 02 вересня 2008 р. за квитанцією №20 на погашення кредиту - 1597 грн., а всього - 8.816 грн., ксерокопії яких містяться на а.с. 37-39.

Представником позивача було визнано, що надані відповідачкою для дослідження квитанції оформлені належним чином і у відповідність до положення з організації касової роботи АБ "РОКБІЗНЕСБАНК" (а.с.85-104), за правильність заповнення яких відповідає працівник банківської установи, але як він пояснив в судовому засіданні грошові кошти не надійшли на рахунок відповідача за спірним кредитним договором, оскільки в квитанціях вказано інший рахунок, ніж передбачений кредитним договором, на який повинні були вносить кошти позичальником на повернення кредиту, також пояснив,що вказані кошти взагалі не надійшли до банку, про що позивачем надано суду письмове пояснення (а.с.48).

З урахуванням досліджених доказів та визнаних представником позивача обставин щодо відсутності у відповідача інших діючих кредитних договорів, за якими відповідач могла б здійснювати платежі згідно наданих нею квитанцій, суд дійшов правильного висновку, що сплачені нею, але не враховані грошові суми в загальному розмірі 8.816 грн. за цільовим призначенням на погашення кредиту та відсотків, про що зазначено в квитанціях банку про прийняття цих коштів (а.с.36-39), а тому вказані суми підлягають врахуванню при визначені розміру заборгованості відповідача перед позивачем по спірному кредиту, при цьому судом правильно звернуто увагу, що за недобросовісні дії працівників банку несе відповідальність юридична особа, тобто банк, а не відповідач, яка не має за договором такого обов'язку як з'ясовувати куди зарахував банк сплачені нею на повернення кредиту кошти.

Як вбачається з матеріалів справи на неодноразові вимоги суду щодо надання розрахунку заборгованості із врахуванням сплачених відповідачем сум в травні - вересні 2008 р., в тому числі в письмовій формі (а.с.43) позивач такого розрахунку заборгованості не надав, в зв'язку з чим суд був позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок можливої заборгованості відповідача перед позивачем за спірним кредитним договором, оскільки в квитанціях не зазначено яка частина сплачених відповідачем грошових сум зараховується на погашення кредиту, а яка на погашення відсотків. Крім того, при врахуванні даних платежів відповідачем проводилась сплата кредиту та відсотків достроково в порівняні з визначеними строками платежів згідно графіка погашення кредиту (а.с.4), а відповідно це впливає як на розмір заборгованості за кредитом, так і на розмір нарахованих відсотків за користування кредитом та розмір пені в разі порушення позичальником строків погашення кредиту та сплати відсотків.

Враховуючи зазначене, вимоги ст..ст.526 ст.610, 611, 549, 1054, 1055 ЦК України колегія суддів вважає судобгрунтовано відмовив в задоволеггі позовних вимог ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, в той же час договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом лише при наявності одночасно всіх умов, передбачених п.1-п.4 ч.2 ст.652 ЦК України

Що стосується позовних вимог в частині розірвання укладеного кредитного договору №2042/507С між сторонами, то враховуючи відсутність причин його розірвання (відповідно до ст..651 ЦК України) , суд обґрунтовано відмовив банку в цій частині вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307,308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2014 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

ОСОБА_4