РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2014 року (Повний текст)

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

за участю:

прокурора Джансиз Д.В.

представника відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд в смт. Мангуш цивільну справу за позовом Прокурора Першотравневого району Донецької області до ОСОБА_4 сільської ради Першотравневого району Донецької області та ОСОБА_5, третя особа: Донбаська національна академія будівництва і архітектури про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та повернення сторін у попереднє становище, суд

ВСТАНОВИВ:

04.04.2014 року прокурор Першотравневого району Донецької області звернувся до Першотравневого районного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_4 сільської ради Першотравневого району Донецької області, ОСОБА_5, третя особа: Донбаська національна академія будівництва і архітектури про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та повернення сторін у попереднє становище.

Після уточнення позовних вимог, прокурор Першотравневого району Донецької області, предявляючи свій позов до ОСОБА_4 сільської ради Першотравневого району Донецької області, ОСОБА_5,третя особа: Донбаська національна академія будівництва і архітектури у позовних вимогах просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 сільради № 6/12-635 від 25.11.2011 року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продаж земельної ділянки громадянину ОСОБА_5».

- визнати договір купівлі-продажу від 05.12.2011 року між ОСОБА_4 сільською радою та ОСОБА_5 щодо купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7600 га (кадастровий номер :02:000:2414) в с. Б. Коса вул. Безуха 3, Першотравневого району Донецької області недійсним та повернути сторони у попереднє становище. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги прокурор посилається на наступне.

29.07.2011 року рішенням ОСОБА_4 сільської ради № 6/10-462 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,7600 га ОСОБА_5 для обслуговування бази відпочинку по вул. Безуха 3, у с. Білосарайська Коса, Першотравневого району Донецької області та передачі в оренду строком на 49 років з орендною платою 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 м2 з обов'язковим щорічним переглядом ставки орендної пати.

13.09.2011 року між ОСОБА_4 сільрадою та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Безуха 3, у с. Білосарайська Коса, площею 0,760 га. ( :02:000:2414) строком на 49 років, з орендною платою 109084,32 грн. на рік. 11.10.2011 року даний договір оренди було зареєстровано у відділі Держкомзему у Першотравневому районі Донецької області під № 00462.

25.11.2011 року ОСОБА_4 сільрадою було прийнято рішення № 6/12-635 про затвердження звіту про експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянки та продажу її ОСОБА_5 для обслуговування бази відпочинку з розрахунку 86 грн. 33 коп. за 1 м2 всього на суму 656137 гривень.

05.12.2011 року між ОСОБА_4 сільською радою та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7600 га (кадастровий номер :02:000:2414) в с. Б. Коса по вул. Безуха 3, Першотравневого району Донецької області, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 ОСОБА_1 земельної ділянки здійснено за 656137 гривень.

Прокурор вважає рішення ОСОБА_4 сільської ради № 6/12-635 від 25.11.2011 року таким, що не відповідає вимогам земельного законодавства, та порушує вимоги ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України, оскільки дана земельна ділянка знаходиться в зоні обмеження 100 метровій водоохоронній зоні та 2-х кілометровій прибережній захисній смузі, тому не може перебувати у власності громадян.

10.07.2013 року прокуратурою Першотравневого району Донецької області внесені дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 3 ст. 365 КК України відносно посадових осіб ОСОБА_4 сільради щодо перевищення службових повноважень під час винесення рішення ОСОБА_4 сільради № 6/12-63 5 від 25.11.2011 року.

28.02.2014 року кримінальне провадження було закрито, проте під час досудового слідства було проведено будівельно-технічну експертизу щодо ринкової вартості земельної ділянки. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 4962/24 від 07.10.2013 Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз ринкова вартість земельної ділянки площею 0,7600 га, розташованої за адресою: Донецька область, Першотравневий район у с. Б. Коса, вул. Безуха 3, кадастровий номер :02:000:2414 станом на 2011 рік становить 3146400 гривень. Таким чином встановлено, що реалізація земельної ділянки відбулася за заниженою вартістю.

Окрім того, в рішенні ОСОБА_4 сільради № 6/12-635 від 25.11.2011 року не зазначено, до якої саме категорії земель відноситься земельна ділянка, щодо якої затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки та прийнято рішення про її продаж ОСОБА_5

У судовому засіданні прокурор Джансиз Д.В. уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви та у її задоволенні просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, надавши письмове заперечення, в якому крім іншого зазначила, що рішення ОСОБА_4 сільської ради №6/12-635 від 25.11.2011 року не порушує вимоги ст. 20 Земельного Кодексу України. Спірна земельна ділянка не входить до складу земель водного фонду, так як вона віднесена до земель рекреаційного призначення. Підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання договору від 05.12.2011 року недійсним та повернення сторін в попереднє становище відсутні.

Представник третьої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Допитаний у судовому засіданні шляхом відеоконференцзвязку в якості свідка експерт Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз ОСОБА_7 пояснив, що ним проводилася будівельно-технічна експертиза по кримінальному провадженню відносно посадових осіб ОСОБА_4 сільської ради щодо спірної земельної ділянки. Даною експертизою експертом шляхом порівняльного методу була визначена ринкова вартість земельної ділянки, щодо якої розглядається спір, станом на 2011 рік з врахуванням будівель та споруд, розташованих на даній ділянці та без їх врахування.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що при прийнятті рішення ОСОБА_4 сільради № 6/12-63 5 від 25.11.2011 року було проведено експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянки перед продажем її ОСОБА_5 для обслуговування бази відпочинку з розрахунку 86 грн. 33 коп. за 1 м2 всього на суму 656137 гривень. Свідки Зінов?єв І.Г. та ОСОБА_9, у судовому засіданні пояснили, що в місті Маріуполі розроблено проект прибережної смуги, а у Першотравневому районі такого проекту немає.

Зясувавши думку сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд приходить до наступного:

Як вбачається з договору оренди укладеного 13.09.2011 року, дійсно між ОСОБА_4 сільською радою та ОСОБА_5 було укладено вказаний договір строком на 49 років, предметом якого визначено платне користування ОСОБА_5 земельною ділянкою несільськогосподарського призначення, яка знаходиться у с. Б.Коса по вул. Безуха 3, кадастровий номер :02:000:2414, з орендною платою 109084,32 гривень на рік. Даний договір оренди було зареєстровано у відділі Держкомзему у Першотравневому районі Донецької області під № 00462 від 11.10.2011 року (а.с.200-201 ОСОБА_2 № 2).

Судом встановлено, що рішенням ОСОБА_4 сільської ради № 6/12-635 від 25.11.2011 року було вирішено затвердити звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення ОСОБА_5 площею 0,7600 га, на якій знаходиться обєкт нерухомості: база відпочинку, розташована за адресою: вул. Безуха 3 у с. Білосарайська Коса Першотравневого району Донецької області. Також, вирішено продати ОСОБА_5 вказану земельну ділянку кадастровий номер :02:000:2414, для обслуговування бази відпочинку, згідно експертної оцінки з розрахунку 86 гривень 33 копійки за 1 кв.м, загальною вартістю 656137 гривень без ПДВ (а.с.22 ОСОБА_2 № 1).

Відповідно до проекту землеустрою, зареєстрованого 09.06.2009 року, було розроблено та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 в оренду для обслуговування бази відпочинку із земель рекреаційного призначення на території с. Б. Коса, вул. Безуха 3, 3-в ОСОБА_4 сільської ради Першотравневого району Донецької області загальною площею 0,7600 га, 0,8668 га із земель рекреаційного призначення (а.с.140-250 ОСОБА_2 № 1).

Згідно плану відведення земельної ділянки, плану меж зон обмежень і сервітутів земельної ділянки, копії кадастрового плану, спірна земельна ділянка знаходиться в межах 100-метрової водоохоронної зони та 2-х кілометровій прибережній захисній смузі Азовського моря (а.с.23-26 ОСОБА_2 № 1).

Відповідно до листа ОСОБА_4 сільської ради №345 від 06.06.2013 року, площа водоохоронної зони прибережної смуги не визначена та документація водоохоронних зон, прибережних смуг не розроблялася (а.с.27 ОСОБА_2 № 1).

Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.12.2011 року (а.с.19-20) між ОСОБА_4 сільською радою та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7600 га (кадастровий номер :02:000:2414) в с. Б. Коса вул. Безуха 3, Першотравневого району Донецької області, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 ОСОБА_1 земельної ділянки здійснено за 656137 гривень. ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.21 ОСОБА_2 № 1).

Як вбачається з висновку державної експертизи землевпорядної документації від 11.08.2010 року № 477-10 та рецензії на звіт (а.с.138-139,132-134), визначена субєктом оціночної діяльності ринкова вартість земельної ділянки на дату оцінки для обслуговування бази відпочинку по вул. Безуха 3 у с. Білосарайська Коса площею 0,7600 га станом на 20.10.2011 року складає 656137,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 58 ЗК України та статті 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об'єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Як випливає зі змісту статті 59 ЗК України, чинним законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Так, хоча й у частині 1 статті 59 ЗК України передбачено, що такі землі можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності, разом з тим стаття 59 ЗК України у частинах 2-4 закріплює обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до частини 4 статті 84 ЗК України землі водного фонду взагалі не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків передбачених законодавством.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).

Отже, за змістом зазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) землі під водними об'єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерела; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

За змістом ст. 60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Згідно ч. ч. 4 та 5 ст. 87 ВК України зовнішні межі водоохоронних зон визначаються за спеціально розробленими проектами. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Водного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Згідно із пунктом 2.9. Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням існуючої конкретної ситуації.

Таким чином, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується окремий порядок надання та використання.

За змістом пунктів 4, 5 Порядку проекти водоохоронних зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами Рад.

Межі земельних ділянок, на які розповсюджуються права будь-яких фізичних чи юридичних осіб або органів місцевого самоврядування, у тому числі, зони спеціальних обмежень щодо використання земель, повинні бути визначені у відповідності до існуючих вимог. За відсутності встановлених меж земельних ділянок спеціального обмеження (меж прибережних захисних смуг) порушення або перетин таких меж є неможливим.

Відповідно до ч. 7 ст. 87 Водного кодексу України саме виконавчі комітети місцевих рад зобов'язані доводити до відома населення, всіх заінтересованих організацій рішення щодо меж водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також водоохоронного режиму, який діє на цих територіях.

Отже, фактичні розміри і межі прибережних захисних смуг існують не в силу їх законодавчого закріплення, а для визначення, встановлення та закріплення меж прибережної захисної смуги, та як наслідок віднесення цієї території до земель водного фонду, законодавством України передбачений відповідний порядок, який полягає у розробці відповідного проекту та виділення на його підставі земель водоохоронних зон та прибережних захисних смуг.

Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 20 Земельного Кодексу України (станом на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

У той же час зазначена вимога виконана не була, оскільки ОСОБА_4 сільською радою не розроблявся проект землеустрою відносно 2 км прибрежно-захисної смуги та 100 метрової водоохоронної зони, а також не були винесені їх межі в натурі.

Стаття 19 Земельного Кодексу України визначає перелік категорій земель України, що за основним цільовим призначенням поділяються на: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 50 Земельного кодексу передбачено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Згідно зі ст. 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 3ст. 52 ЗК України землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. На землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Стаття 85 Водного Кодексу України встановлює, що у тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, об'єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Отже, земельна ділянка, надана у власність ОСОБА_5, може відноситись до земель рекреаційного призначення (на що також посилається представник відповідача ОСОБА_1 та визначено у проекті землеустрою), однак, дана земельна ділянка одночасно є безспірним обєктом земель водного фонду України, а тому не може бути передана у приватну власність.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

На підставі викладеного, суд вважає, що рішення ОСОБА_4 сільської ради Першотравневого району Донецької області № 6/12-635 від 25.11.2011 року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продаж земельної ділянки громадянину ОСОБА_5» суперечить діючому законодавству, а тому його слід визнати недійсним, та скасувати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 203 ЦК встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а вищевказаний договір купівлі-продажу від 05.12.2011 року, укладений між ОСОБА_4 сільською радою та ОСОБА_5 щодо купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7600 га (кадастровий номер :02:000:2414) в с. Б. Коса вул. Безуха 3, Першотравневого району Донецької області, слід визнати недійсним та повернути сторони у попереднє становище.

Розраховуючи суму судового збору, суд виходив із розрахунку ринкової вартості земельної ділянки придбаної ОСОБА_5 для обслуговування бази відпочинку по вул. Безуха 3 у с. Білосарайська Коса, виконаної Лабораторією науково-дослідних і проектних робіт «Містобудування і землеустрій» Донбаської національної академії будівництва і архітектури Міністерства освіти та науки України від 20.10.2011 року, що складає 656137,00 гривень

Вирішуючи відповідно до ст. 88 ЦПК України питання про розподіл судових витрат суд, вважає, що судові витрати слід стягнути з відповідачів солідарно на користь держави у розмірі 3654,00 гривні, стягнувши по 1/2 частині з кожної сторони, у розмірі 1827 гривень.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, 21, 203, 215, 378 ЦК України, ст. ст. 4, 85, 87, 88 Водного Кодексу України, ст.ст. 20, 21, 58, 59, 60, 62, 83 Земельного Кодексу України, Законом України «Про землеустрій», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Прокурора Першотравневого району Донецької області до ОСОБА_4 сільської ради Першотравневого району Донецької області та ОСОБА_5, третя особа: Донбаська національна академія будівництва і архітектури про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та повернення сторін у попереднє становище задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 сільської ради № 6/12-635 від 25.11.2011 року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продаж земельної ділянки громадянину ОСОБА_5».

Визнати договір купівлі-продажу від 05.12.2011 року між ОСОБА_4 сільською радою та ОСОБА_5 щодо купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,7600 га (кадастровий номер :02:000:2414) в с. Б. Коса вул. Безуха 3, Першотравневого району Донецької області недійсним та повернути сторони у попереднє становище.

Стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Першотравневого району Донецької області на користь держави 1/2 частину суми судового збору у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1/2 частину суми судового збору у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень.

Після набрання рішенням законної сили скасувати захід забезпечення позову у вигляді арешту накладеного на земельну ділянку площею 0,7600 га (кадастровий номер :02:000:2414) розташовану в с. Б.Коса по вул. Безуха 3 Першотравневого району Донецької області ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 23 жовтня 2014 року.

Повний текст рішення виготовлено 03.01.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення Першотравневого районного суду Донецької області, може бути подана до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі, через Першотравневий районний суд Донецької області, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.О. Демочко