Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 пред'явила до ОСОБА_3 позов про виселення з житлового будинку.

Позивачка зазначала, що відповідач є колишнім чоловіком її доньки. Після розірвання з нею шлюбу він залишився проживати у належному їй - позивачці житловому будинку АДРЕСА_1. Колишній зять своєю протиправною поведінкою робить неможливим проживання з ним в одному будинку. Вжиті заходи запобігання позитивних наслідків не дали, відповідач продовжує зловживати спиртними напоями і знущатись над нею.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила виселити відповідача з належного їй будинку без надання іншого житла.

Рішенням суду у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. Апелянт вказує на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги три постанови суду у справах про адміністративні правопорушення, скоєні відповідачем щодо позивачки.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі є доведеними слідуючі факти та обставини.

Позивачка є власником будинку АДРЕСА_1.

Разом із нею в даному будинку проживає шість осіб, в тому числі й відповідач.

Шлюб між ним та донькою позивачки ОСОБА_4 рішенням суду розірвано.

Позивачка є особою похилого віку, їй вже виповнилось 80 років.

Звернувшись у травні 2014 року до суду з позовом про виселення позивачка зазначала, що її колишній зять своєю протиправною поведінкою робить неможливим сумісне з ним проживання в одному будинку.

Відмовивши у позові суд першої інстанції вважав доведеним, що до відповідача не застосовувались заходи запобігання за порушення правил співжиття, тому підстави для його виселення відсутні.

Колегія не може погодитись з такими висновками.

Відповідно до положень ст. 319, 321, 383 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном та власний розсуд. Власник житлового будинку вправі використовувати належне йому помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно вимог ст. 157 та ч.1 ст. 116 ЖК України якщо колишній член сім'ї власника житлового будинку систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших осіб, які проживають в будинку, проживання з ними у цьому будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення вказаної особи проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Є доведеним, що відповідач систематично порушував правила співжиття: 27 березня 2014 року у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в приміщенні будинку голосно кричав та виражався нецензурними словами на адресу своєї колишньої дружини ОСОБА_4, на зауваження припинити ці дії не реагував, аналогічні дії 16 квітня 2014 року зранку він скоїв щодо власника будинку ОСОБА_1

За вказані дії відповідач постановами Хустського районного суду від 24 квітня 2014 року притягався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу та громадських робіт.

Зазначені заходи запобігання виявились безрезультатними, оскільки після пред'явлення позову по даній справі відповідач 29 липня 2014 року знову скоїв протиправні дії щодо доньки позивачки ОСОБА_4, на подвір'ї будинку виражався в її адресу нецензурною лайкою, на зауваження припинити хуліганські дії не реагував.

Постановою Хустського районного суду від 14 серпня 2014 року за вказані дії відповідач підданий адміністративному штрафу.

Отже, відповідач систематично порушував правила співжиття щодо власника житлового будинку та члена її сім'ї - своєї колишньої дружини, тричі притягався судом до адміністративної відповідальності за протиправні дії, скоєні ним в будинку та на його подвір'ї.

Викладене свідчить про неможливість проживання 80-річної власниці будинку та її доньки у житловому будинку разом з колишнім зятем та чоловіком.

Виселення відповідача сприятиме захисту прав особи похилого віку та нормальному проживанню дорослих осіб і неповнолітньої внучки власника будинку у даному помешканні.

Викладене вище в силу вимог ст. 309 ЦПК України є підставою для ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 25 вересня 2014 року скасувати, ухваливши нове, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, 1972 р.н. з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Рішення набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскаржено протягом 20 днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області В.В. Дроботя