Справа № 308/2929/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого - судді: Семерак І.О.

при секретарі: Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород справу за позовом Публічного акціонерного товариства Фідокомбанк» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідокомбанк», звернулось в суд з вказаним позовом мотивуючи її тим, що 17.01.2008 року ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №014/1228/5/09161, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 13720 доларів США, із сплатою 12% річних за його користування, з кінцевим терміном повернення 16.01.2015 року.

Вказує, що кредитні кошти в розмірі 13720 доларів США Банк перерахував на поточний рахунок № 262017631 Відповідача, однак, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, що привело до виникнення заборгованості, яка станом на 22.01.2012 року становить 11040,03 дол. США, що еквівалентно 88 242,96 грн.

У зв'язку з цим, просить суд стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, та просив суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. При цьому пояснили, що вказаний кредитний договір відповідач уклав на вимогу свого роботодавця - ОСОБА_3, у якого він працював у службі «Таксі», для придбання автомобіля на якому він в подальшому і працював. При цьому ОСОБА_3 запевнив відповідача, що кредит тільки формально буде оформлений на нього, останній повинен буде щоденно сплачувати ОСОБА_3 внески, а той за три роки погасить його кредит після чого автомобіль залишиться у відповідача. Зазначили, що після укладення кредитного договору відповідач на протязі 2008-2010 років виконував покладені ОСОБА_3 умови аж до тих пір поки не довідався з ПАТ «Ерсте Банк» про наявність високої суми заборгованості за кредитом, а також про те, що ОСОБА_3 кредит не погашав в повному обсязі, як йому обіцяв. Також вказали, що в 2011 році у відповідача був вилучений автомобіль і Банк його запевнив, що коли авто буде реалізовано, заборгованість спишуть. Зазначили, що вказані обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які також оформили на себе кредити за аналогічних обставин. У зв'язку з цим, вважають, що кредитний договір було укладено із порушенням вимог законодавства із застосуванням нечесної підприємницької практики зі сторони банківської установи та обман з сторони ОСОБА_3, в минулому роботодавця відповідача, у задоволенні позову просили відмовити.

Також в судовому засіданні, за клопотанням відповідача, були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які показали, що за аналогічних обставин вони також уклали з ВАТ «Ерсте Банк» кредитний договір, на прохання свого роботодавця - ОСОБА_9, і вважають, що останній ввів їх в оману запевнивши що буде здійснювати погашення кредиту замість них, чого не зробив, а вони протягом декількох років щодня давали ОСОБА_9 чи його заступнику гроші та були впевнені, що той вчасно та в повному обсязі здійснює погашення кредиту.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідокомбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/1228/5/09161, згідно якого останній отримав кредит в сумі 13720,00 дол. США під 12% річних, з кінцевим терміном погашення до 16.01.2015 року.

Відповідно до п.9.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що ВАТ «Ерсте Банк» на виконання умов зазначеного договору кредиту надав відповідачу кредитні кошти, що стверджується наявною в матеріалах справи копією заяви на видачу готівки за №2 від 17.01.2008 року.

В свою чергу, відповідач взяті на себе обов'язки належним чином не виконав, у зв'язку з чим, згідно представленого позивачем розрахунку, станом на 22.01.2013 року, сума заборгованості Позичальника за Кредитним договором №014/1228/5/09161 від 17.01.2008 року становить 11040,03 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 88242,96 грн., з яких: 60816,98 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 14 478,52 грн. - заборгованість по відсотках, 8168,93 грн. - пеня за прострочку по тілу та 4778,54 грн. - пеня за прострочку по відсотках.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

В ст.610 ЦК України зазначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Окрім того у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведене та те, що в судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та відсотків за користування ним належним чином не виконав, що привело до виникнення заборгованості, тому суд приходить до висновку, що з нього слід стягнути на користь ПАТ «Фідокомбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 88242,96 грн.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 суд вважає такими, що не мають доказового значення, оскільки вони не спростовують факт укладення відповідачем 17.01.2008 року кредитного договору з ВАТ «Ерсте Банк».

За таких обставин суд вважає, що позов ПАТ «Фідокомбанк» є обгрунтовним та таким, що підлягає до задоволення.

Суд також вважає, що у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім та документально підтверджені судові витрати, які складають 882,43 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 610 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5,11, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк»» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк» заборгованість за кредитним договором №014/1228/5/09161 від 17.01.2008 року в сумі 88242 (вісімдесят вісім тисяч двісті сорок дві) гривні 96 копійок, а також 882,43 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Семерак І.О.