Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Ференца А.М.,

при секретарі Пазяк С.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з третьою стороною відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на майно та звільнення його з-під арешту ,-

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 з третьою стороною відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про звільнення майна з-під арешту, а саме житловий будинок із надвірними спорудами та будівлями за адресою: м. Ужгород, вул. Ватутіна, 7, площею 88, 6 кв.м.

В процесі розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності вказаний житловий будинок та звільнити його з під арешту.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав просив його задоволити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, просила їх задовольнити.

Третя особа в судове засідання не з'явилася надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з наступних підстав.

03 квітня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу житлового будинку із надвірними спорудами та будівлями за адресою: м. Ужгород, вул. Ватутіна, 7, площею 88, 6 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 663

В судовому засіданні встановлено, що після укладення даного договору позивачка почала проживати і вести господарство у вказаному будинку. При цьому, ОСОБА_2 право власності на вказний будинок у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського Міськрайонного управління юстиції Закарпатської області не зареєструвала.

21 червня 2013 року слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду постановлено ухвалу, якою накладено арешт на майно ОСОБА_3, а саме житловий будинок із надвірними спорудами та будівлями за адресою: м. Ужгород, вул. Ватутіна, 7, площею 88, 6 кв.м.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи з вище викладеного, оскільки ОСОБА_2 сплатила кошти за майно та отримала його у володіння та користування, вона є належним власником житлового будинку із надвірними спорудами та будівлями.

Відповідно до ст. 41 ОСОБА_6 України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких обєктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Статтею 64 ОСОБА_6 України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_6 України.

Згідно ст. 8 ОСОБА_6 України, ОСОБА_6 має найвищу юридичну силу. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_6 України гарантується.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» передбачено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З врахуванням викладеного, право власності ОСОБА_2 не може бути обмежене, однак, у звязку з незалученням позивачем в якості відповідача міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції позовні вимоги в частині звільнення майна з під арешту не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

РІШИВ :

Уточнений позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 і/н НОМЕР_1 право власності на житловий будинок із надвірними спорудами та будівлями за адресою м. Ужгород, вул. Ватутіна 7 площею 88,6 кв.м..

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7