УХВАЛА

22 вересня 2014 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання договірних зобов`язань, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, всупереч п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява не містить відомостей про місце проживання (перебування) відповідача (зазначено тільки село певного району конкретної області), поштовий індекс, номери засобів зв`язку, що в подальшому згідно Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» унеможливить офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції із такою особою.

Крім того, всупереч п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України та положенням п. 4 ППВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивач не викладає обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення з відповідача суми моральної шкоди, а саме не зазначає, в чому полягає спричинена йому, на його думку, моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір шкоди та не зазначає якими доказами це підтверджується, зокрема, яких ушкоджень здоров`я він зазнав, в чому полягав фізичний біль і страждання саме внаслідок, як зазначає позивач, неправомірних дій відповідача. Більше того, не зазначено, якими доказами позивач оперує, посилаючись на такі неправомірні дії відповідача, а також про які витрати і на придбання яких ліків йде мова.

Дотримання вимог статей 119-120 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Щодо вимоги позивача забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, то слід зазначити наступне.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Однак, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Так, згідно ст. ст. 151 - 153 ЦПК України в заяві про забезпечення позову слід зазначати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. В свою чергу, п. п. 3, 4 ППВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вимагають від суду кожного разу при розгляді відповідної заяви перевіряти наявність доказів того, що певне майно або грошові кошти, на які позивач просить накласти арешт, належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, і відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам. Так, при зазначеній позивачем ціні позову у 8000 грн., будь-яких доказів стосовно належності відповідачу певного майна і його вартості не надано.

В разі недотримання позивачем вимог ст. 151 ЦПК України, суд повертає останньому заяву про забезпечення позову, про що постановляє ухвалу (ч. 8 ст. 153 ЦПК України)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121, 151-153, 293 ЦПК України та роз`ясненнями, викладеними в ППВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і ППВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» , суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок невиконання договірних зобов`язань - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала в цій частині оскарженню не підлягає.

Заяву про забезпечення позову повернути позивачу.

В цій частині ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя В.С. Кицюк