РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

при секретарі Школяр К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 2011 року позивач проживав разом з матір'ю ОСОБА_2, оскільки вона потребувала допомоги та постійного догляду. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 померла. Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 Радянської України в м. Запоріжжя, у зв'язку з чим, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з невідповідністю документів, які підтверджують їх родинні відносини, а також з необхідністю надання документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

02 липня 2014 року рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя встановлено, що ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року є рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, після смерті матері, правовстановлюючі документи на спірну квартиру були втрачені, відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, ТОВ „ЗМБТІ" відмовило позивачу в надіні інформації про власника квартири, у зв'язку з чим, він був змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_2, матір позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 5285 (а.с. 4).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 Радянської України в м. Запоріжжя, що належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва № 914 про право власності на житло від 29.11.2000 року, посвідчене Відкритим акціонерним товариством „Запоріжжитлоцивільбуд" (а.с. 33).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Як вбачається із матеріалів спадкової справи (а.с 27-31), заповіту ОСОБА_2 не залишала, спадкоємцем за законом, після її смерті є позивач, який спадщину прийняв фактично, оскільки на момент її відкриття проживав разом з матір'ю за його адресою: АДРЕСА_4 оскільки вона потребувала допомоги та постійного догляду, що підтверджується довідками № 117/33 від 12.05.2014 року, № 333/91 від 08.12.2014 року, виданих керівником органу самоорганізації населення № 47 (а.с. 45-46).

Крім того, допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_3, підтвердив факт, спільного проживання позивача разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4 також зазначив, що ОСОБА_2 за станом свого здоров'я потребувала допомоги та постійного догляду.

07.05.2014 року на підставі заяви позивача третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 128/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 (а.с. 27-31).

Згідно положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 р.: „При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину." Так, п. 24 вказаної вище Постанови Пленуму також встановлює, що суд повинен вирішувати питання про визнання права на спадщину, щоб не заміщувати функції нотаріальної контори, тільки при наявності Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою відповідною нотаріальною конторою.

Судом також встановлено, що оформити свої спадкові права на спірну квартири у нотаріальному порядку позивач не мав змоги через невідповідність документів, які підтверджують родинні відносини між ним та його матір'ю, а також у зв'язку з необхідністю надання документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2014 року встановлено, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є рідною матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов'язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво право на спадщину. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що невидача свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя, АДРЕСА_1, порушує право власності позивача ОСОБА_1, який є спадкоємцем першої черги після смерті матері - ОСОБА_2, а тому вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю.В. Геєць