Справа № 317/1773/14-ц
№/п 2/317/1032/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2014 року Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі: Парахіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок, яка уточнювалась в травні 2014 р.

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 вказала, що вона в період з 2003 року по теперішній час відкрито, безперервно володіє нерухомим майном у вигляді житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: смт. Кушугум, вул. Межева, 37, Запорізька область, Запорізький район, оскільки в 2003 році купила вказане нерухоме майно у ОСОБА_2, яка одразу після продажу їй будинку виїхала на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, та 13.07.2004 року померла, де по теперішній час проживає із сімєю.

З 13.04.2004 року в будинку зареєстровані та мешкають члени сімї позивачки, а саме: чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Чоловік позивачки - ОСОБА_3 та син ОСОБА_4.

Право власності на житловий будинок за адресою: смт. Кушугум, вул. Межева, 37, Запорізького району Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 560 від 20.05.1972 року, виданого виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, та рішення Запорізького районного суду від 16.09.1993 року (справа № 2-290/993 р.). Співвласником вказаного житлового будинку є син ОСОБА_2 - ОСОБА_6, який помер 29.04.1992 року, якому належить 31/250 частка будинку на підставі рішення Запорізького районного суду від 16.09.1993 року (справа № 2-290/993 р.), спадкоємцем якого була мати ОСОБА_2.

З часу придбання житлового будинку, а саме з 10.05.2003 року по теперішній час будь-які спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_6 до позивачки не звертались, своїх прав на вказане нерухоме майно не заявляли.

За десять років проживання в будинку позивачка ОСОБА_1 за власні кошти провела капітальний ремонт в будинку, добудувала до будинку прибудову, встановила пластикові вікна, провела до будинку побутово-питний водопровід, встановила водомірний вузол з лічильником, провела до будинку телефон, підключила до будинку електричне опалення, в 2004 році сплатила пайовий внесок до ТОВ «Надія» по газифікації житлового будинку, сплачує податок на землю, та необхідні комунальні платежі за користування комунальними послугами.

На теперішній час позивачка бажає приватизувати земельну ділянку, яка знаходиться біля житлового будинку, але не має можливості оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ, підтверджуючий право власності на житловий будинок, у звязку з чим вона звернулася до суду з даною позовною заявою та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, Межева, 37, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 124/250 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, Межева, 37, а також скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на 31/250 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, Межева, 37.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання зявилась, позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву в якій вказав, що просить суд розглядати справу без їх участі при винесені рішення покладається на розсуд суду.

Представники третіх осіб: ТОВ «ЗМБТІ» та РС ЗРУЮ в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, до суду надали заяви, в яких просять суд слухати справу за їх відсутності та не заперечують проти позову.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, а саме наданими документами під час судового розгляду, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що позивачка, ОСОБА_1 в період з 2003 року по теперішній час відкрито, безперервно володіє нерухомим майном у вигляді житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: смт. Кушугум, вул. Межева, 37, Запорізька область, Запорізький район, оскільки в 2003 році купила вказане нерухоме майно у ОСОБА_2, яка одразу після продажу їй будинку виїхала на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, та 13.07.2004 року померла.

З часу придбання, а саме з 10.05.2003 року по теперішній час позивачка із сімєю проживає в житловому будинку за адресою: Запорізький район, смт. Кушугум, вул. Межева, 37, житловий будинок знаходиться в її безпосередньому користуванні та володінні.

З 13.04.2004 року в будинку зареєстровані та мешкають члени сімї позивачки, а саме: чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 Чоловік позивачки - ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, не заперечують проти оформлення в цілому на її імя права власності на вказаний житловий будинок., про що свідчать їх заяви, які містяться в матеріалах справи.

Право власності на житловий будинок за адресою: смт. Кушугум, вул. Межева, 37, Запорізького району Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 560 від 20.05.1972 року, виданого виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, та рішення Запорізького районного суду від 16.09.1993 року (справа № 2-290/993 р.). Співвласником вказаного житлового будинку є син ОСОБА_2 - ОСОБА_6, який помер 29.04.1992 року, якому належить 31/250 частка будинку на підставі рішення Запорізького районного суду від 16.09.1993 року (справа № 2-290/993 р.), спадкоємцем якого була мати ОСОБА_2.

З часу придбання житлового будинку, а саме з 10.05.2003 року по теперішній час будь-які спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_2, ОСОБА_6 до позивачки не звертались, своїх прав на вказане нерухоме майно не заявляли.

За десять років проживання в будинку позивачка ОСОБА_1 за власні кошти провела капітальний ремонт в будинку, добудувала до будинку прибудову, встановила пластикові вікна, провела до будинку побутово-питний водопровід, встановила водомірний вузол з лічильником, провела до будинку телефон, підключила до будинку електричне опалення, в 2004 році сплатила пайовий внесок до ТОВ «Надія» по газифікації житлового будинку, сплачує податок на землю, та необхідні комунальні платежі за користування комунальними послугами. Крім того, на свій розсуд здійснює управління та володіння житловим будинком, користується земельною ділянкою, яка розташована біля житлового будинку. За період проживання в спірному домоволодінні нею проведені невідємні поліпшення та істотні зміни. Дані факти підтверджуються копіями квитанцій про сплату, які містяться в матеріалах справи, а також Технічним паспортом від 12.07.1991 р., та звітом про оцінку ринкової вартості вказаного житлового будинку з господарськими спорудами (житловий будинок літ А, сарай літ. Б, вбиральня літ.В, погріб пг, паркан - №1,3, ворота - №2, колодязь - №4) від 02.02.2014 р.

До теперішнього часу ніхто права власності на цей житловий будинок та земельну ділянку позивачки не оскаржував та не оскаржує.

Також судом був зроблений запит до Запорізької районної державної нотаріальної контори щодо наявності спадкових справ, відкритих після смерті ОСОБА_7, який помер 29.04.1992 р. та ОСОБА_8, яка померла 13.07.2004р. На що нотаріальна контора надала відповіді, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 відсутня, а відповідно до наданої копії спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_8, із спадкоємців до нотаріальної контори ніхто не звертався з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок. Тобто вона фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

При цьому в п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2).

Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння річчю вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до норм ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

В ст. 325 ЦК України вказано, що субєктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженим.

Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться Постановою КМ України від 17.10.2013 року № 868, реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивачки не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,15,118,119, 136,137 ЦПК України, ст.ст.16, 182, 322,325,328,344,397ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_9 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, а саме: житловий будинок літ А, сарай літ. Б, вбиральня літ.В, погріб пг, паркан - №1,3, ворота - №2, колодязь - №4 , розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, Межева, 37.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 124/250 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, а саме: житловий будинок літ А, сарай літ. Б, вбиральня літ.В, погріб пг, паркан - №1,3, ворота - №2, колодязь - №4, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, Межева, 37.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на 31/250 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, а саме: житловий будинок літ А, сарай літ. Б, вбиральня літ.В, погріб пг, паркан - №1,3, ворота - №2, колодязь - №4, що розташовані за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Кушугум, Межева, 37.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І.Б.ГРОМОВА