Номер провадження: 22-ц/785/1089/14
Номер справи місцевого суду:
Головуючий у першій інстанції Свячена
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Калараш А.А.,

з участю секретаря Волчанського О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування в фактичних шлюбних відносинах і поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Приморський PB ОМУ ГУМВС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2011 року, -

встановила:

30.09.2009 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту перебування в фактичних шлюбних відносинах і поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що вони з січня 2003 року знаходились у фактичних шлюбних відносинах та спільно вели господарство.

У 2005 році ними за спільні кошти придбано земельну ділянку розміром 10 соток в м. Одесі, 3-тя Фонтанка, вул. Нова, 9, на якій збудували двоповерховий будинок та гараж.

Також, у 2007 році ними за спільні кошти придбано квартиру АДРЕСА_1.

Просить визнати за нею право власності на частину зазначеної квартири та компенсацію ? частини вартості земельної ділянки, двоповерхового будинку та гаража.

ОСОБА_5 позов не визнав.

10.02.2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, Відділу громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб Приморського району м. Одеси, в подальшому уточнивши свої зустрічні позовні вимоги, просила визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою № 12 в будинку 66 по вул. Преображенській в м. Одесі, посилаючись на те, що ця квартира належить їй на праві приватної власності з 10.11.2008 року та набута нею в порядку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.01.2008 року.

Представник відповідача позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Вважаючи, що вищезазначене рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, 24.07.2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою про скасування оскаржуваного рішення з постановлениям нового рішення про задоволення її позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 квітня 2006 року укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2008 року шлюб розірвано.

05 січня 2007 року укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1. З 2007 року у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_1

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму боргу у розмірі 80 800 грн. та судові витрати. Загальна сума складає 81 638 грн.

13 лютого 2008 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 видано виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду.

20 лютого 2008 року постановою державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі відкрито виконавче провадження № В-9/615.

23 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено мирову угоду, яка визнана ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2008 року, згідно умов якої ОСОБА_4 у порядку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2008 року в рахунок боргу в розмірі 81 638 грн. передав на користь ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2.

10 листопада 2008 року на імя ОСОБА_3 зареєстровано право власності на спірну квартиру в КП ОМБТІ та РОН на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2008 року та мирової угоди про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2008 року.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Судом першої інстанції вірно взято до уваги, що позивач оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21.03.2008 року про затвердження мирової угоди між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, згідно якої остання набула право власності на спірну квартиру. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.03.2011р. провадження у справі закрито.

Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно встановлено, що, оскільки спірна квартира правомірно належить третій особі, її право власності набуте у порядку виконання судового рішення та зареєстроване у встановленому законом порядку, то не має підстав для розподілу його між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив про відсутність підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 про визнання факту перебування в фактичних шлюбних відносинах з січня 2003 року до 16 квітня 2006 року між нею та ОСОБА_4, оскільки суду не надано доказів їх проживання однією сім'єю у вказаний період.

Позивач не надала суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, не заявляла суду про наявність таких доказів та не заявляла клопотання про їх забезпечення.

Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

29 липня 2005 року ОСОБА_4 на підставі договору купівлі- продажу придбана земельна ділянка № 52 по вулиці Новій в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області площею 0,102 га вартістю 109 629, 60 грн. На зазначеній земельній ділянці збудовано об'єкт незавершеного будівництва, ступінь готовності якого становить 69% , а загальна вартість складає 296 129 грн.

Судом першої інстанції правильно зауважено, що, оскільки зазначена земельна ділянка придбана ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1, вона є особистою приватною власністю ОСОБА_4

Враховуючи, що об'єкт незавершеного будівництва збудований ОСОБА_5 вже за час окремого проживання з ОСОБА_1, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, фактичне припинення шлюбних відносин відбулось до січня 2008 року, суд дійшов вірного висновку, що він є особистою приватною власністю ОСОБА_4

За таких обставин не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь компенсації 1/2 вартості земельної ділянки та незакінченого будівництва двоповерхового будинку і гаражу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно зазначено, що ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_2, будь-які угоди між позивачем ОСОБА_1 та власницею квартири ОСОБА_3, стосовно користування квартирою, не укладались. Отже, правові підстави для реєстрації місця проживання ОСОБА_1 у вказаній квартирі відсутні.

За таких обставин, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі, яка належить ОСОБА_3 та підлягає визнанню такою, що втратила право користування цією квартирою.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції надано повну та обєктивну оцінку правовідносинам, які виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до ваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржником норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд об'єктивно оцінив зібрані по справі докази, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів, відповідно до ст. 308 ЦПК України, не вбачає.

Керуючись п.1 ч.І ст.307, ст. 308, п.1 ч.І ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

ОСОБА_7