Справа № 182/3050/14-ц
Провадження № 2/0182/2351/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.05.2014 року м. Нікополь

Нікопольський місьрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

З відповідачкою він раніше був одруженим з 29.01.1983 року. Шлюб зареєстрований Придніпровською сільрадою Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 6 Шлюб було розірвано за рішенням Нікопольського районного суду від 29.11.1994 року в органах РАЦС, актовий запис № 143 від 12.12.1994 року. У період шлюбу вони побудували житловий будинок АДРЕСА_1 , який дотепер належить йому на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 на право власності на житловий будинок від 29.02.1988 року, і виконкомом Придніпровської сільської ради народних депутатів засвідчено, що в цілому жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 , дійсно, належить колгоспному двору, глава - ОСОБА_1 на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Нікопольської районної ради народних депутатів № 48 від 26.02.1988 року, яке зареєстроване в КІІ „Нікопольське МБТІ у реєстровій книзі № 3-33, що підтверджується довідкою КІІ НМБТІ № 162 від 15.04.2014 року. Інвентаризаційна вартість зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями становить 244 618,00 гривень (у цінах на 2014 рік). Житловий будинок АДРЕСА_1 , складається із чотирьох житлових кімнат, житловою площею 70,4 кв.м, площею допоміжних приміщень 25,6 кв.м, загальною площею - 96,0 кв.м. Крім того, є надвірні будівлі: вбиральня „Б; 1,2 паркани; І замощення, що підтверджується технічним паспортом на 29.05.1987 року. Однак, після розірвання шлюбу з відповідачкою, вони уклали мирову угоду 15.11.1994 року, згідно якої за кожним з них визнане право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння (земельна ділянка залишилася в загальнім користуванні), яке засвідчено 18.11.1994 року секретарем Придніпровської сільради за записами в реєстровій книзі 108,109, і на техпаспорті зроблена відмітка, що частка кожного з них в загальному домоволодінні АДРЕСА_2 частині, проти того, що зазначене в довідці КП НМБТІ № 162 від 15.04.2014 року, згідно з якою він є власником домоволодіння АДРЕСА_1 . Бо мирова угода не є правовстановлюючим документом, що підтверджують право власності на житловим будинок з надвірними будівлями. Беручи до уваги, що правовстановлюючий документ у нього датовано 1988 роком, і в базі даних Єдиного реєстру його даних немає, змушений звернутись до суду, оскільки надалі він не має змоги розпорядитись зазначеним домоволодінням за своїм розсудом. Відповідачка не заперечує проти визнання за ним права власності в цілому на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається із чотирьох житлових кімнат, житловою площею 70,4 кв.м, площею допоміжних приміщень - 25,6 кв.м, загальною площею - 96,0 кв.м; з надвірними будівлями: вбиральнею „Б; 1,2 парканів; І замощення, одержавши від нього грошову компенсацію за 1/2 частину цього домоволодіння. З 1994 року відповідачка не користувалась його домоволодінням і не була зареєстрована в ньому, пропустивши всі строки звернення до суду, і він титульно й фактично є власником цього домоволодіння. Його позов про визнання права власності спрямований на усунення надалі перешкод у здійсненні ним свого права володіння, користування й розпорядження приналежним йому нерухомим майном, яке оформлено в 1988 році у встановленому законом порядку й зареєстровано за ним в КП „Нікопольське МБТІ. У цей час він не має змоги розпорядитись тим, що належить йому на законних підставах, на підставі правовстановлюючого документа, що створює для нього додаткові витрати й проблеми, порушує права власника на власний розсуд володіти, користуватися й розпоряджатися нерухомим майном. У добровільному порядку вирішити це питання не є можливим. За таких обставин звернувся до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, відповідачка проти задоволення позову не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 29.01.1983 року були одружені. Шлюб було розірвано за рішенням Нікопольського районного суду від 29.11.1994 року. У період шлюбу сторони побудували житловий будинок АДРЕСА_1 , який дотепер належить позивачу на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 на право власності на житловий будинок від 29.02.1988 року (а.с.6-8). Житловий будинок АДРЕСА_1 складається із чотирьох житлових кімнат, житловою площею 70,4 кв.м, площею допоміжних приміщень 25,6 кв.м, загальною площею - 96,0 кв.м. Крім того, є надвірні будівлі: вбиральня „Б; 1,2 паркани; І замощення, що підтверджується технічним паспортом на 29.05.1987 року. Однак, після розірвання шлюбу з відповідачкою, сторони уклали мирову угоду 15.11.1994 року, згідно якої за кожним із сторін визнане право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння (земельна ділянка залишилася в загальнім користуванні). Однак, мирова угода не є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на житловим будинок з надвірними будівлями і в базі даних Єдиного реєстру цих даних немає, тому надалі він не має змоги розпорядитись зазначеним домоволодінням за своїм розсудом. Відповідачка не заперечує проти визнання за позивачем права власності в цілому на житловий будинок АДРЕСА_1 . З 1994 року відповідачка не користувалась спірним домоволодінням і не була зареєстрована в ньому, пропустивши всі строки звернення до суду, і позивач фактично є власником цього домоволодіння.

За таких обставинах суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на житловий будинок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3, 10, 15, 57, 58, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається із чотирьох житлових кімнат, житловою площею 70,4 кв.м, площею допоміжних приміщень - 25,6 кв.м, загальною площею - 96,0 кв.м; з надвірними будівлями (вбиральнею „Б; 1,2 паркани; І замощення), що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 на право власності на житловий будинок від 29.02.1988 року, посвідченого виконкомом Придніпровської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Нікопольської районної ради народних депутатів № 48 від 26.02.1988 року, зареєстрованого в КП „Нікопольське МБТІ у реєстровій книзі № 3-33.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал