Справа№ 324/448/14-ц
№ 2/324/226/2014
27.11.2014 Пологівський районний суд
в складі: головуючого судді Іванченка М.В.
при секретарі Клименко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пологи справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на будинок, -
Пред`явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 2474,5грн., які складаються з судового збору по подачу до суду позовної заяви в розмірі 2352,7грн. та з судового збору за подачу до суду заяви про забезпечення доказів в розмірі 121,8грн.
В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, однак подав до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Відповідно до п.24 вказаного іпотечного договору від 27.04.2010 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.18.6, 18.8.1, 18.8.2, 18.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.
Згідно п.18.8.3 цього договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов`язань за кредитної угодою у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами кредитної угоди.
Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Позивач надав до позову копію листа з такими вимогами від 10.01.2014 року №30.1.0.0/2 - Н10 адресованого відповідачу ОСОБА_1 та докази про його відправлення, однак докази про отримання листа відповідачем ОСОБА_1 відсутні.
Згідно п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитним правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
В позові позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються Іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження Іпотекодавця.
Зазначене право Іпотекодержателя здійснювати продаж предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачене п.29 вказаного іпотечного договору від 27.04.2010 року, для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір і здійснити всі необхідні дії від свого імені.
Ніякої додаткової угоди до вказаного іпотечного договору від 27.04.2010 року щодо передачі в іпотеку земельної ділянки, розташованої під предметом іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 , позивач до суду не надав.
Таким чином, оскільки земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на яку позивач також просить звернути стягнення, не є предметом іпотеки відповідно до п.7 вказаного іпотечного договору від 27.04.2010 року, а також не є власністю відповідача ОСОБА_1 , тому на неї не може бути звернуто стягнення, у зв`язку з цим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
За змістом цих норм Закону особам, які виселяються з жилого приміщення, що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки у випадку, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.
Таким чином, виселення відповідача ОСОБА_1 та інших осіб, що зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, який не придбаний за кредитні кошти, має бути здійснено одночасно з наданням іншого постійного житла, однак позивач в позові не зазначає, яке інше постійне житло слід надати особам, що підлягають виселенню.
Крім того, слід зазначити, що позивачем не надано ніяких відомостей щодо реєстрації та/або проживання інших осіб крім відповідача ОСОБА_1 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувана судом на вимогу позивача з Пологівського районного управління державної міграційної служби України в Запорізькій області інформація від 04.07.2014 року № 2335/884 не дала можливість встановити осіб зареєстрованих та/або проживаючих за цією адресою, ніяких інших доказів щодо цього позивач не надав.
З огляду на викладене, вимоги позивача щодо виселення відповідача ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягають.
Крім того, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають відшкодування понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2109,1грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 553, 559, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 38, 39Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, ст. ст. ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 212, 215, 226 ЦПК України, суд,
Позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на будинокзадовольнити частково.
В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на будинок в іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 2109 (дві тисячі сто дев`ять)грн. 10коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: