Справа № 418/17/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

26.02.2014 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Шовкуна В.О.,

при секретарі Потапченко О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представник третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Мілове позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб з Відповідачкою, а також визначити місце проживання малолітньої дитини з ним. В обгрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що 09.11.2010 року було зареєстровано шлюб з Відповідачкою ОСОБА_3. Шлюб зареєстровано відділом РАЦС Міловського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 28. Від спільного шлюбу з Відповідачкою вони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні відносини з Відповідачкою не склалися, між ними не має ніякого порозуміння, Відповідачка стала зловживати алкогольними напоями, перестала піклуватися про сімю і дитину, про здоровя дитини, її фізичний, духовний стан та моральний розвиток, належним чином виконувати свої сімейні та батьківські обовязки. Влітку 2013 року Відповідачка взагалі пішла з дому і веде антигромадський спосіб життя. З того часу подружжя мешкають окремо., спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний момент проживає з матірю Відповідачки, інколи Відповідачка бере його до себе додому. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток їхнього сина, не оточує його материнською турботою, не надає матеріальних коштів для його належного утримання. Бачитися з дитиною Позивачу перешкоджають, брати до себе додому, піклуваатися про його належне утримання, виховання і розвиток. Позивач має постійне місце роботи та постійний заробіток, постійне місце проживання приватний будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями і спорудами, земельною ділянкою, садиба має всі умови для забезпечення нормального зростання, розвитку і виховання сина, а в разі залишення його для проживання з матірю або бабусею виникне реальна загроза для його подальшого нормального виховання і розвитку, його здоровя і навіть життя. Збереження їхньої родини, примирення і подальше спільне життя з Відповідачкою неможливе.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити. Суду також повідомив, що працює прикордонником, графік його роботи доба через дві. В період його роботи, він зможе залишати дитину у своїх батьків.

Представник ОСОБА_6- у судовому засіданні також підтримав позовні вимоги Позивача, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, а саме в частині розірвання шлюбу, оскільки дійсно з літа 2013 року подружжя мешкають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між ними бути не може. Прізвище згодна залишити «Фоменко». В частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини, малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 з Позивачем заперечувала. В заперечення на позов пояснила, що на даний момент, вона знімає квартиру в смт. Міловому, хоча при цьому має у власності ? частку будинку в смт. Мілове, що підтверджується технічним паспортом, який вона надає суду. Працює реалізатором на базарі, отримує заробітну плату. Проживає разом зі старшим сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Умови проживання у неї з дітьми нормальні, вказані обставини у позовній заяві Позивача щодо зловживання нею алкогольними напоями є неправдою, та нічим не підтверджуються. Звертала увагу суд на те, що Позивач є прикордонником, тобто у нього така робота, що його можуть викликати на роботу кожної хвилини. Діти мешкають разом з нею, вони привязані між собою.

Представник органу опіки і піклування ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що підстав для визначення місця проживання дитини з батьком не вбачаються. Доводи в позовній заяві щодо відповідачки у судовому засіданні не знайшли підтвердження. Більше того, органом опіки та піклування було перевірено умови проживання, як Позивача так і Відповідача. Кращі умови проживання виявилися у Відповідачки, у Позивача взагалі на даний момент йде ремонт, умови проживання незадовільні. Старша дитина Відповідачки ходить до школи, нарікань на неї не має, мається позитивна характеристика, менша дитина фактично за яку йде спір ходить до дитячого садку, також завжди в охайному стані, настрій завжди у дітей добрий, з дитячого садку практично завжди забирає мати. На даному етапі взагалі не бажано відривати дитину від матері, оскільки це може вплинути на її психічний стан.Також звертав увагу на роботу Позивача (прикордонником). Просив в позовних вимогах в частині визначення проживання дитини з батьком відмовити.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що неодноразово бачив, як Відповідачка вживала алкогольні напої, діти знаходилися біля неї. Даний факт йому відомо, оскільки Відповідачка приходила до своєї подруги, з якою він мешкає в одному будинку, декілька разів він також випивав з ними та Позивачем.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що інколи до неї приходить в гості Відповідачка з дітьми. У неї є також діти, один з яких навіть просить щоб запросили в гості Відповідачку з дітьми. По святам було й таке, що вживали алкогольні напої, однак вели себе пристойно, ніхто не напивався.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків суд приходить до наступного.

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2010 року. Шлюб зареєстрований Міловським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області, актовий запис № 28. (а.с. 14).

Від шлюбу є неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с. 16).

Подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини і на даний момент живуть окремо понад 6 місяців, (з червня 2013 року) ніяких намірів на примирення не зроблено жодною з сторін.

Сторони не проживають спільно, сімейні відносини припинили. Обоє наполягають на розірванні шлюбу.

За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України вважає за необхідним в цій частині позовних вимог постановити рішення про розірвання шлюбу. Причина розпаду сімї небажання жити разом. Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище «Фоменко».

Стосовно позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Згідно зі ст. ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Сімейне законодавство України не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

При вирішенні спору про місце проживання дитини, суд повинен виходити з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини та приймати до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення.

Неповнолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 з червня 2013 року (з того часу як подружжя перестало мешкати разом) проживає з Відповідачкою та її старшим сином (братом), ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3. Дитина доглянута. Мати піклується про неї, проявляє батьківську турботу, займається вихованням та розвитком дитини, матеріально забезпечує. За місцем проживання матері для дитини створені належні побутові умови для її нормального розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов сімї від 12.02.2014 року. (а.с. 53).

Крім того, Відповідачка має свою житлову площу в смт. Мілове, вул. Армійська, 8. (а.с. 49).

Дитина зарахована в дошкільний заклад «Ластівка» з вересня 2013 року. Хлопчик адаптувався до дитячого садку. Систиматично та з задоволенням його відвідує. В дитячий садок приводить мати, дитина завжди приходить опрятною, в чистому одязі та гарному настрої. Дитина добре розвинута, мати завжди цікавиться, чим займається дитина протягом дня, мати забирає дитину з дитячого садку, інколи забирав батько. (а.с. 51).

Також від першого шлюбу Відповідачка має сина ОСОБА_12, 2002 року, який навчається у 6 класі Міловської гімназії, що підтверджується характеристикою. (а.с. 51).

Що стосується соціально-побутових умов для проживання дитини у Позивача, то на даний час вони задовільні, оскільки йде ремонт, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов Позивача від 12 лютого 2014 року, будинок належить Позивачу.(а.с. 54).

Особисті якості батьків не перешкоджають кожному з них виховувати дитину.

Однак, контакт дитини з батьком за тривалий час окремого проживання та з урахуванням віку дитини частково втрачений.

Наполягаючи на визначенні місця проживання дитини з Позивачем не надано суду достатніх доказів того, що за умовами його проживання з урахуванням, саме його доходів, його особистими якостями, обставинами його життя, особливостями його відносин з дитиною він має перевагу перед матірю дитини для визначення місця її проживання. Більш того, суд звертає увагу на те, що Позивач працює прикордонником, доба через дві, що також викликає питання щодо залишення дитини на цілий день без догляду. Доводи в позовній заяві, щодо аморальної поведінки Відповідачки у судовому засіданні не знайшли своє підтвердження.

Аналізуючи доводи Позивача, суд дійшов висновку, що основні його доводи про його переваги при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини зводяться до того, що він має постійну роботу (офіційну), постійний заробіток на відміну від Відповідачки, має своє житло, де будуть всі умови для проживання дитини.

Однак, виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, вказані доводи Позивача не заслуговують на увагу.

Суд при прийнятті рішення враховує - тривалість проживання дитини в сім'ї матері, в якій також проживає його рідний брат. Суд враховує, що роз'єднання дітей може негативно вплинути на їх подальші взаємини, до того ж діти сумуватимуть один за одним, що також впливатиме на їх психоемоційний стан, тому окреме проживання братів не можна вважати таким, що вчиняється на користь дитини.

Матеріалами справи підтверджено, що кожний з батьків має належні побутові умови для проживання дитини, ремонт це явище тимчасове, але сама по собі перевага у матеріально-побутовому становищі одного з батьків не є визначальною умовою для визначення місця проживання дитини. У зв'язку з цим не має значення для вирішення питання про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін та обставина. Визначальним в даному випадку для нормального розвитку дитини є почуття сім'ї.

А тому суд приходить до висновку, що в даній частині позовних вимог Позивача слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10,11.60,88,212-215 ЦПК України, ст. ст. 141, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5 області, зареєстрованого 09 листопада 2010 року відділом РАЦС Міловського районного управління юстиції Луганської області.

Після розірання шлюбу Відповідачці ОСОБА_3 залишити прізвище «Фоменко».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: