Справа № 428/674/14-ц
Провадження № 2/428/462/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Андрусишин Н.Т.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є обєктом права сумісної власності подружжя та визнання права власності,суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до відповідача про поділ майна, що є обєктом права сумісної власності подружжя та визнання права власності, в якій посилається на те, що 06 вересня 2003 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області був зроблений відповідний запис № 575. Під час шлюбу, за їхні спільні з відповідачем кошти була придбана квартира АДРЕСА_1, яка була зареєстрована на відповідача, як на покупця квартири за договором купівлі-продажу. Відповідач всіляко створює йому перешкоди у володінні та користуванні спільним майном, не надає правовстановлюючих документів на зазначену квартиру, обмежує доступ до квартири, в якій знаходиться його особисте майно, тому позивач просить поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, квартиру АДРЕСА_1 визнавши за ним право приватної власності на 1/2 (ідеальну) частку квартиру.

Пізніше позивачем до суду було подано уточнення до позовної заяви, де він зазначив, що на момент додання позову ним було сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору. 04.12.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю Агентством по нерухомості «Дисконт» м.Сєвєродонецька, було зроблено висновок про те, що вартість спірної квартири складає 245848 грн., то відповідно ціна 1/2 квартири тобто ціна позову складає 122924 грн., а сума судового збору відповідно 1229 грн.24 коп., з урахуванням вже сплаченого судового збору. За виконану роботу ТОВ «Дисконт» було сплачено 800 грн. Тому, на підставі вищевикладеного позивач також просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати у розмірі 1229 грн. 24 коп. сплаченого судового збору та витрати у розмірі 800 грн., які були сплачені Товариству з обмеженою відповідальністю Агентству по нерухомості «Дисконт» м.Сєвєродонецька за виготовлення звіту по оцінці вартості спірної квартири.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві, просили позов задовольнити, пояснивши, що грошові кошти для придбання квартири надали батьки позивача.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила в задоволенні заявлених вимог відмовити в повному обсязі, пояснила, що померла ОСОБА_5 була її прабабусею і спочатку заповідала їй усе майно. Пізніше, дізнавшись що оформлення договору купівлі-продажу дешевше аніж наприклад договір дарування вони оформили договір купівлі продажу на квартиру. Після цього прабабуся до самої смерті проживала у спірній квартирі. У нотаріуса грошові кошти нікому не передавались, а ні позивач, а ні його батьки грошей на придбання квартири не давали.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених відповідачем в судовому засіданні, а також в тексті зустрічного позову.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивача, інвалід 3 групи. Кошти на придбання квартири давав він оскільки з дружиною вирішили допомогти дітям. З відповідачем були у добрих стосунках тому договір оформили на неї. ОСОБА_5 він знав, вона була прабабусею відповідача. Домовились з нею про придбання в неї квартири, оскільки у разі смерті були інші спадкоємці. Відповідач та ОСОБА_5 уклади договір купівлі-продажу остання перераховувала гроші у нотаріуса.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ЕД № 127244 від 06.09.2003 року Сєвєродонецьким відділом РАГС Луганської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, прізвище відповідача до укладення шлюбу ОСОБА_7. Відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду від 11.02.2014 року по справі № 428/93/14-ц шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження в перод шлюбу у сторін народилася дитини дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2008 року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2. Право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про реєстрацію, зареєстровано за ОСОБА_3, частка 1/1.

Відповідно до наданої суду нотаріально посвідченої заяви, від 08.02.2008 року, позивач ОСОБА_1 надав згоду відповідачу ОСОБА_3 на купівлю нею на умовах за її розсудом за їхні спільні гроші, квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до копії нотаріально посвідченого заповіту від 10.01.2003 року ОСОБА_5 на випадок смерті заповідала все майно, що буде їй належати та на яке вона буде мати право на день смерті ОСОБА_7.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.62 СК України Стаття якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання відповідача на відсутність факту передачі грошей, як на підставу недійсності правочину, оскільки це спростовується свідченнями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6, нотаріально посвідченим дозволом позивача на придбання відповідачем квартири за спільні кошти, а також п.п.2.1, 2.2 самого договору купівлі-продажу квартири де зазначено, що сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру та кошти отримані продавцем під час оформлення квартири.

Та крім того в судовому засіданні було встановлено, що квартиру АДРЕСА_2 було придбано подружжям в період шлюбу за спільні кошти, що були надані їм батьком позивача, а отже квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Підстав для відступлення від принципу рівності часток співвласників суду наведено не було. Враховуючи ту обставину, що сторони не просять присудити грошову компенсацію за частку квартири жодному з них, а позивач просить поділити спірну квартиру визнавши за ним право власності на 1/2 частку без виділення в натурі, тобто ідеальну частку, суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню суду судові витрати по справі у вигляді судового збору, а також витрат понесених по оцінці квартири.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 392 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 62, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 7, 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є обєктом права сумісної власності подружжя та визнання права власності задовольнити.

Поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, право приватної власності на 1/2 (ідеальну) частку квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі у розмірі 1229 (одна тисяча двісті двадцять дев'ять) грн. 24 коп., сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на корись ОСОБА_1 понесені витрати у розмірі 800 (вісімсот)грн., які були сплачені Товариству з обмеженою відповідальністю Агентству по нерухомості «Дисконт» м.Сєвєродонецька за виготовлення звіту по оцінці вартості спірної квартири.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник