Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня

2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року,

встановила:

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що на виконання договору купівлі-продажу обладнання № 1/12/1 від 1 грудня 2010 року, укладеного між ним та ОСОБА_2, він передав останньому товар на суму 35 000 доларів США, про що було складено відповідний акт приймання-передачі. Згідно з умовами договору відповідач зобов'язався оплатити товар готівкою з відстроченням платежу на 18 місяців і здійснити повну оплату до 1 липня 2012 року у національній валюті гривні за курсом долара США, встановленим Національним банком України на день платежу.

Виконання зобов'язання відповідача з оплати товару забезпечено пенею в розмірі 36 % річних від суми боргу за кожен день прострочення оплати.

2 грудня 2010 року між ними укладено додаткову угоду, згідно якої до переліку відчужуваного товару додатково включені ємності загальною вартістю 6 000 доларів США, які позивач передав за актом

прийому-передачі товару від 2 грудня 2010 року, а відповідач зобов'язався прийняти і оплатити.

Набувши право власності на товар згідно з умовами

пункту 1.4 договору, відповідач до 1 липня 2012 року у повному обсязі не виконав зобов'язання щодо його оплати.

У подальшому рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 6 березня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором купівлі-продажу обладнання № 1/12/1 від 1 грудня 2010 року в розмірі 327 590 грн, 3% річних від простроченої суми за невиконання договору в розмірі 3 581 грн та 3 219 грн понесених ним судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2013 року вказане рішення в частині стягнення 3% річних у розмірі

3 581 грн скасовано та відповідно зменшено розмір судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

Посилаючись на те, що строк виконання зобов'язань за договором сплив 1 липня 2012 року, прострочення оплати товару станом на 1 липня 2013 року складає 365 днів, просив стягнути з відповідача пеню, яка складає 117 932,40 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

26 червня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 117 932,40 грн пені за порушення строків оплати товару згідно з умовами договору

купівлі-продажу обладнання № 1/12/1 від 1 грудня 2010 року та

1 179,33 грн судового збору, а всього стягнуто 119 111,73 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норма матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що

ОСОБА_2 порушив умови укладеного сторонами договору щодо строків оплати товару, тому у позивача виникло право вимоги щодо стягнення пені.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи і доводами касаційної скарги не спростований.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня

2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О. Карпенко

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар