Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.

при секретарі Химинець О.Я.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Паладь-Комарівецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Паладь-Комарівецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. ОСОБА_2 народився 29 березня 1964 року в батьківському будинку по вул. Ш.Петефі, 56 в с. Паладь-Комарівці Ужгородського району Закарпатської області. Після реєстрації шлюбу з своєю дружиною Ібоєю Гейзівною в 1986 році переїхав жити до неї в м. Чоп вул. Загородня, 43. В 2000 році через сімейні причини ОСОБА_2 знову повернувся проживати в с. Паладь-Комарівці в батьківський будинок, де проживає і сьогодні. 02.08.2003 року батько ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №136750, виданим 04.08.2003 року. Однак жодних документів на будинок за життя на себе не оформив.

Після смерті батька позивач вже на протязі 14 (чотирнадцяти) років особисто відкрито користується цілим житловим будинком, несе витрати по його утриманню, облаштуванню, витрати по ремонту тощо, а також користується прилеглою до нього земельною ділянкою, на якій він побудований. В цілому житловий будинок з прибудовою позначені на плані літерою АА1 загальною площею 55,1 кв.м. це одноповерхова будівля з саману, 1970 року побудови, що складається з двох житлових кімнат площею 11,7 кв.м. та 15,4 кв.м., відповідно, коридору площею 8,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м. та кухні площею 16,4 кв.м., розташований на земельній ділянці, площа якої згідно даних кадастрової зйомки складає 0,1245 га.

Посилаючись на положення статті 344 Цивільного кодексу України просить визнати право власності на зазначених житловий будинок за набувальною давністю, а також просить визнати право власності на земельну ділянку, що використовується для обслуговування зазначеного будинку.

За таких обставин вважає, що єдиним доступним способом захисту його прав на нерухоме майно є визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в судовому порядку, посилаючись на вимоги ст. 16 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є визнання права.

Представник позивача ОСОБА_1І в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, свого представника не направив. При цьому через канцелярію суду 06.10.2014 року подав заяву датовану 03.10.2014 року вих.. №203/02-7, якою не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розгляд справи провести за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Так, як вбачається з матеріалів згідно Свідоцтва про народження від 21.08.1996 року серії І-ФМ №264389 ОСОБА_2 народився 29 березня 1964 року в с. Паладь-Комарівці Ужгородського району Закарпатської області.

В 2000 році позивач постійно став проживати в с. Паладь-Комарівці в будинку №56 по вул. Ш.Петефі, де проживає і сьогодні.

Згідно витягу з погосподарської книги с. Паладь-Комарівці за особовим рахунком №181 дане домоволодіння значиться за батьком позивача ОСОБА_3. 02.08.2003 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №136750, виданим 04.08.2003 року. Однак жодних документів на будинок за життя на себе не оформив.

Згідно технічного паспорту в цілому житловий будинок з прибудовою №56 по вул. Ш.Петефі в с. Паладь-Комарівці позначені на плані літерою АА1 загальною площею 55,1 кв.м. це одноповерхова будівля з саману, 1970 року побудови, що складається з двох житлових кімнат площею 11,7 кв.м. та 15,4 кв.м., відповідно, коридору площею 8,9 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м. та кухні площею 16,4 кв.м., розташований на земельній ділянці, площа якої згідно даних кадастрової зйомки складає 0,1245 га.

Згідно ОСОБА_4 Паладь-Комарівецької сільської ради від 21.08.2014 року №171/02-07 підтверджується, що ОСОБА_2 дійсно фактично з 2000 року проживає в житловому будинку №56 по вул. Ш.Петефі в селі Паладь-Комарівці Ужгородського району Закарпатської області без реєстрації місця проживання за зазначеною адресою та здійснює обслуговування даного домоволодіння та земельної ділянки. Інші особи за зазначеною адресою не проживають та не зареєстровані. ОСОБА_4 підтверджуються твердження позивача, про те, що він на протязі 14 (чотирнадцяти) років особисто відкрито користується цілим житловим будинком, несе витрати по його утриманню, облаштуванню, витрати по ремонту тощо, а також користується прилеглою до нього земельною ділянкою, на якій побудований будинок.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірним якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна власність). Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року.

Згідно ч. 4 ст.344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України при переході права власності на нерухоме майно до нового власника переходить право власності або користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування зазначеного майна. Дане положення міститься також в ст.120 Земельного кодексу України. Згідно ст.12 Земельного кодексу України від імені територіальної громади розпоряджатись землями в межах населених пунктів мають право органи місцевого самоврядування, в даному випадку Паладь-Комарівецька сільська рада.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оскільки достатніми доказами підтверджений факт законного проживання позивача у вказаному житловому будинку з 2000 року, підтверджено, що він постійно, безперервно, відкрито та добросовісно володіє вказаним майном, підтримує його в належному стані та обслуговує будинок, тому суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на набуття у власність за правилами набувальної давності, вказаного житлового будинку та земельної ділянки для його обслуговування.

Суд вважає, що наведені в судовому засіданні обставини на підтвердження позовних вимог є доведеними, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 344, 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 59, 60, 64, 208, 209, 212, 213, 214, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Паладь-Комарівецької сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності за набувальною давністю на житловий будинок з прибудовою розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Паладь-Комарівці, вул. Ш.Петефі, буд.56, загальною площею 55,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 0,1245 га, що використовується для обслуговування житлового будинку за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Паладь-Комарівці, вул. Ш.Петефі, буд.56.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Леміш О.М.