Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області до Коцюбинської селищної ради Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», про визнання недійсним рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою його представником ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 травня 2014 року,

встановила:

У січні 2013 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в смт Коцюбинське Київської області по

АДРЕСА_1. На підставі цього рішення останній видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 16 лютого 2011 року ОСОБА_1 відчужила зазначену земельну ділянку

ОСОБА_2, у зв'язку із чим на державному акті на право власності на земельну ділянку, вчинено відмітку про перехід права власності на земельну ділянку до останнього.

Посилаючись на те, що Коцюбинською селищною радою Київської області прийнято рішення про відчуження вказаної земельної ділянки з перевищенням повноважень, оскільки зазначена земельна ділянка розташована за межами смт Коцюбинське Київської області, та без виключення її із земель Державного лісового фонду України й вилучення з користування Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство», тобто без відома держави в особі уповноваженого органу та постійного землекористувача, в якого земельна ділянка перебувала в постійному користуванні згідно з постановою Ради Міністрів Української РСР від 20 червня 1956 року № 673, просив визнати недійсними: рішення Коцюбинської селищної ради Київської області від 25 грудня 2008 року і державний акт на право власності на земельну ділянку, що виданий на ім'я ОСОБА_1, з подальшою відміткою про перехід права власності та скасувати його державну реєстрацію; визнати право власності держави на спірну земельну ділянку.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від

9 липня 2013 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від

25 грудня 2008 року №2037/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 в смт. Коцюбинське».

Визнано недійсним державний акт серії ЯЖ №469897 на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:040:0029), цільовим призначенням якої є будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське по АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_1, із відповідною відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2, та скасовано його державну реєстрацію. У задоволені решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 травня

2014 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від

9 липня 2013 року з підстав, передбачених ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 травня 2014 року та направити справу до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд посилався на те, що наведені заявником підстави поновлення строку на апеляційне оскарження не є поважними.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи і наведеними у касаційній скарзі доводами не спростований.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником ОСОБА_3, відхилити, ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О. Карпенко

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар