Провадження №2/200/4498/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р Ї Н И

22 грудня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної Спілки «Соціум», про розірвання трудового договору та припинення трудових відносин, -

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Соціум» про розірвання трудового договору та припинення трудових відносин. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19 березня 2013 року він уклав трудовий договір №14 з Кредитною спілкою «Соціум».

01 вересня 2014 року позивач подав заяву про звільнення з посади начальника відокремленого підрозділу «Запорізьке відділення кредитної спілки «Соціум» за власним бажанням на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України.

16 вересня 2014 року позивач попередив відповідача про те, що він, у зв'язку з поданою заявою, звільняється та просив видати йому трудову книжку з відповідним записом, але його не звільнено з посади начальника відокремленого підрозділу «Запорізьке відділення кредитної спілки «Соціум» та не видано трудової книжки з відповідним записом про звільнення. Позивач просить розірвати трудовий договір №14 від 19 березня 2013 року та припинити трудові відносини з Кредитною спілкою «Соціум» з 16 вересня 2014 року.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив що позов підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно.

У зв'язку з неявкою сторін суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 19 березня 2013 року позивача було прийнято на посаду начальника відокремленого підрозділу «Запорізьке відділення кредитної спілки «Соціум» за основним місцем роботи на повний робочий день з посадовим окладом згідно штатного розкладу за його заявою про прийняття на роботу та ознайомлено його з наказом №14-ОК Кредитної спідки «Соціум» від 19 березня 2013 року і укладено трудовий договір №14.

Відповідно до п.2.1.Договору договір є безстроковим трудовим договором. На підставі Договору виникають трудові відносини між працівником і роботодавцем. Згідно до п.9.2.Договору цей Договір припиняється: з ініціативи працівника у випадках, передбачених законодавством (статтею 38, 39 Кодексу законів про працю України) та цим Договором. При достроковому розірванні Договору він розривається з попередженням відповідної сторони за два тижні (п.9.4.Договору).

01 вересня 2014 року позивачем подано заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України.

16 вересня 2014 року позивач попередив відповідача про те, що він, у зв'язку з поданою заявою, звільняється та просив видати йому трудову книжку з відповідним записом, але його не звільнено з посади начальника відокремленого підрозділу «Запорізьке відділення кредитної спілки «Соціум» та не видано трудової книжки з відповідним записом про звільнення.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (ст.43 Конституції України).

Статею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно до ст.24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення

чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або

інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник (ст.38 Кодексу законів про працю України).

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України за №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» по справах про звільнення за ст. 38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору.

За вказаних обставин суд вважає, що позивач реалізував передбачене ст.43 Конституції України та ст.38 Кодексу законів про працю України право на розірвання трудового договору за №14 від 19 березня 2013 року, укладеного з Кредитною спілкою «Соціум» та припинення трудових відносин з Кредитною спілкою «Соціум» з власної ініціативи та вимоги позивача обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 4-11, 18, 57-60, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-227, 233 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 21-24, 38, 232 - 233 Кодексу законів про працю України, Постанова Пленуму Верховного суду України за №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Соціум» про розірвання трудового договору та припинення трудових відносин задовольнити.

Розірвати трудовий договір №14 від 19 березня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) і Кредитною спілкою «Соціум» (49000, м.Дніпропетровськ, вул.Комсомольська, буд.22, ) та припинити трудові відносини з Кредитною спілкою «Соціум» з 16 вересня 2014 року.

Стягнути з Кредитної спілки «Соціум» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позивачем рішення може бути оскаржене на протязі десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, шляхом подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.