Справа № 570/5212/13-ц
Номер провадження 2/570/296/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Гнатущенко Ю.В.

при секретарі Іллюк С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації вартості частки у праві власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: КП "Рівненське обласне БТІ" про визнання права власності та усунення перешкод, не пов"язаних з позбавленням володіння, -

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації вартості частки у праві власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 12.05.2005р. на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,089 га в с.Бармаки по вул.Рівненська,5 Рівненського району з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

На вказаній земельній ділянці розташована 1/2 частина житлового будинку №5 по вул.Рівненська в с.Бармаки Рівненського району, належна позивачу на праві власності на підставі договору дарування від 08.04.2005р.

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником вказаного будинку (з часткою у праві власності 1/2) та власником суміжної земельної ділянки.

Як вбачається із договору дарування від 08.04.2005р. та технічного паспорту на будинок №5 по вул.Рівненська в с.Бармаки Рівненського району, крім житлового будинку у спільній частковій власності перебувають надвірні будівлі, позначені літерами Б-сарай, В-колодязь, №1-огорожа.

03.11.2013р. відповідач ОСОБА_3 перерізав електричний кабель до водяного насосу в колодязі, в результаті чого, припинилося водопостачання до частини будинку позивача.

У заяві про уточнення позовних вимог позивач вказує, що 03.12.2013р. за сприяння сільського голови та дільничного інспектора міліції, за погодженням сторін водопостачання до частини житлового будинку позивача із спірного колодязя було відновлено. Однак, 06.01.2014р. відповідачем ОСОБА_2 повторно пошкоджено силовий кабель глибинного насосу, в результаті чого водопостачання частини житлового будинку позивача знову припинилося.

За вказаних обставин позивачем на своїй земельній ділянці було встановлено водну свердловину та відновлено водопостачання з власного джерела.

Позивач, посилаючись на ст.ст.183, 364 ЦК України, враховуючи, що спільне використання колодязя є малоефективним та існують перешкоди зі сторони відповідачів в доступі до нього, а також неподільний характер об"єкта нерухомості, згідно вимог ч.2 ст.183 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальної компенсації вартості його частки у праві власності на колодязь в сумі 1560,00 грн. Вказана позивачем сума компенсації визначена виходячи з 1/2 частини будівельної вартості колодязя, вказаної в технічному паспорті, виготовленому РОБТІ від 10.09.2012р. та становить 3120,00 грн.

Розмір майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 становить 540,76 грн. згідно рахунку - фактури від 10.01.2014р. №СФ-1534. та моральної шкоди 1500 грн.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить визнати право приватної власності на колодязь «В» та усунути перешкоди, не пов"язані з позбавленням володіння.

В обґрунтування позову вказує, що невизнання її права власності відповідачем на вказаний колодязь є підставою звернення до суду, оскільки нею було набуто право власності на ? житлової будівлі за адресою: с.Бармаки, вул.Рівненська,5, та надвірні будівлі сарай «Б», колодязь «В» (бетонні кільця) та огорожа №1 згідно договору купівлі-продажу від 14.04.2005 року. Згідно державного акту на землю від 01.02.2008р. їй належить земельна ділянка площею 0,0895га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в тому числі і колодязь літ. «В», який знаходиться на її земельній ділянці.

В суді позивач та його представник за первісним позовом підтримали змінені позовні вимоги, зустрічний позов не визнали.

В суді відповідач ОСОБА_2 за первісним позовом та її представник первісний позов не визнали та пояснили, що вказаний спірний обєкт нерухомості колодязь «В» вона купила разом з ? частиною будинку, а тому не має наміру платити за нього ще раз, тобто компенсувати вартість його ? частини його вартості позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 Підтримала зустрічний позов.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно перерубав кабель, який належав ОСОБА_1, однак не погоджується з його вартістю, яка вказана в позові. В решті вимог позов не визнає.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі вважає, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Судом встановлено, що позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 згідно договору дарування від 08.04.2005 року, зареєстрованого в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.05.2005 року (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.05.2005 року) належить на праві приватної спільної часткової власності ? частина житлового будинку з надвірними будівлями Б-сарай, в-колодязь, №1-огорожа за адресою: с.Бармаки по вул.Рівненська,5.

На підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2005 року відповідачу ОСОБА_2 за первісним позовом належить на праві приватної спільної часткової власності ? частина жилого будинку А1 з надвірними будівлями Б-сарай, В-колодязь (бетонні кільця), №1 огорожа (витяг про реєстрацію від 20.04.2005р.).

Спірний колодязь В (бетонні кільця) знаходиться на належній відповідачу за первісним позовом земельній ділянці згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 01.02.2008 року, вказана обставина сторонами не заперечується.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже, з виділом в натурі частки право спільної часткової власності на колодязь «В» бетонні кільця припиняється і право власності на нього набуває відповідач за первісним позовом ОСОБА_2

Згідно технічного паспорту на житловий будинок №5 по вул. Рівненській в с.Бармаки Рівненського району, виготовленого 10.09.2012 року, вартість колодязя складає 3120 грн., що сторонами не оспорюється.

В суді позивач за первісним позовом ОСОБА_1 пояснив, що використання перерубаного відповідачем ОСОБА_3 електропроводу до насоса, який подав воду з колодязя «В» до його будинку, було неможливим, тому він купив нового за 540,76 грн., про що подав до суду рахунок-фактуру від 10.01.2014 року. Крім того, вказаний факт пошкодження майна позивача підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 05.11.2013 року та власне поясненнями самого відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

Щодо вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, завданої протиправними пошкодженням його майна відповідачем ОСОБА_3, то суд вважає, що вказана позовна вимога не підлягає до задоволення, оскільки він належними та допустимими доказами не довів обставин, на які вказує як на підставу задоволення його позовних вимог, а саме в чому саме полягало погіршення його здоровя та наявність страждань у звязку з пошкодженням майна.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Судом встановлено, що 06.11.2013 р. між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги, а також сплачено позивачем ОСОБА_1 згідно даного договору 2000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №82 від 26.12.2013 року.

Адвокат ОСОБА_4 на представництво інтересів позивача у суді витратив майже 2 год., а саме: 1 год. 49 хв. , що підтверджується журналами судових засідань від: 30.12.2013р. (тривалість 10 хв.), 27.01.2014 (тривалість 52 хв.), 25.02.2014р. (тривалість 47 хв.), тобто загальний час роботи адвоката в суді 109 хв.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" N 4191-VI, 20.12.2011р. розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України „Про державний бюджет на 2014 рік" розмір мінімальної зарплати становить 1218 грн., тобто 40 відсотків від цієї суми становить 487 грн.20 коп.

Таким чином, сума витрат на правову допомогу 974,40 грн.

На думку суду, зустрічний позов позивача ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.04.2005 року, а саме п.3 вказано, що до складу будинковолодіння, ? якого відчужується за даним договором, входить: цегляний будинок А1, та такі надвірні будівлі і споруди: «Б»- сарай, «В» колодязь (бетонні кільця), №1 огорожа.

В ЦК України реалізовано концепцію правового звязку між головною і приналежною речами. Відповідно до п.1 ст.186 ЦК України, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом (п.2 ст.186 ЦК). В ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачено компетенції реєстратора щодо здійснення державної реєстрації приналежної нерухомої речі. Відповідно до п. 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно від 07.02.2002 р. №7/5, приналежності нерухомої речі не є обєктами державної реєстрації речових прав.

Таким чином, господарські будівлі і споруди, що знаходяться на земельній ділянці з головною річчю житловим будинком і використовуються для його обслуговування, не є окремими обєктами цивільних прав, а тому на них не може бути визнано право власності окремо від головної речі. Крім того, на думку суду, у звязку з перебуванням головної речі житлового будинку в режимі спільної часткової власності, що сторонами не оспорюється, а відповідно такий режим розповсюджується і на приналежну річ колодязь В (бетонні кільця), який не є окремим обєктом цивільного права, тому задоволення зустрічного позову з підстав, вказаних ОСОБА_2 є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.3, 10, 11, 60, 88, 212, 214-215, 223 ЦПК України, - суд -

в и р і ш и в :

< відповідач >

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної компенсації вартості частки у праві власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1560 грн. матеріальної компенсації вартості часкти у праві спільної часткової власності на колодязь (літ.В).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 540,76 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

У позові в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1500 грн. моральної шкоди, завданої умисним протиправним пошкодженням майна та перешкоджанням у користуванні спільним нерухомим майном - колодязем літ."В" - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, понесений ним судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 229,40 грн., та 974,40 грн. витрат на правову допомогу.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності на колодязь, позначений на плані літ."В" за адресою: Рівненський район, с.Бармаки, вул.Рівненська, будинок 5 та усунення перешкод, не пов"язаних з позбавленням володіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гнатущенко Ю.В.