Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6073/14-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 57 Доповідач Гансецька І. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Товянської О.В.

Микитюк О.Ю.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 листопада 2006 року між нею та ЗАТ КБ «Приватбанк», в особі Житомирського центрального відділення філії «ЖРУ Приватбанк» укладено кредитний договір № zrzOGK01423501 за яким Банк зобов'язувався надати їй 48 000,00 доларів США кредитних коштів та 8 640,00 доларів США на оплату страхових платежів відповідно до укладеного договору страхування зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 21.11.2026 рік.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 22 листопада 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за яким вона забезпечила виконання своїх зобов'язань, що випливають з кредитного договору, шляхом передачі нерухомого майна, двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Просила визнати недійсним кредитний договір № zrzOGK01423501 від 22.11.2006 року посилаючись на те, що при укладенні кредитного договору не було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, про загальну вартість кредиту, дату і розмір видачі частин кредиту, що видається у вигляді непоновлюваної кредитної лінії, річну відсоткову ставку за кредитом. В договорі відсутній детальний розпис загальної вартості кредиту у відсотковому та грошовому виразі.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 травня 2014 року та ухвалити нове рішення про відмову у позові за недоведеністю. Посилаєтья на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № zrzOGK01423501 за яким Банк зобов'язувався надати їй 48 000,00 доларів США кредитних коштів та 8 640,00 доларів США на оплату страхових платежів відповідно до укладеного сторонами договору страхування зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 21.11.2026 рік.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в той же день ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки.

Принцип свободи договору є одним із загальних принципів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст.ст.6,627 ЦК України). Свобода договору - це, насамперед, свобода укладення договору і визначення його умов.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З пояснень ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції вбачається, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, кредитні кошти в розмірі 48 000,00 доларів США вона отримала. В даний час договір виконується сторонами.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно із роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст.10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

За змістом ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, ОСОБА_2 не було надано суду жодних доказів на підтвердження підстав, передбачених ст.ст.203, 215 ЦПК, для визнання кредитного договору недійсним на час його укладання. Також нею не було доведено, що в момент укладання кредитного договору були порушені її права.

З інших правових підстав позов не заявлявся.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо відсутності підстав для задоволення позову і визнання кредитного договору недійсним.

В той же час, в мотивувальній частині рішення суд встановив, що зазначений правочин не є укладеним через відсутність усіх встановлених законом істотних умов, необхідних для його укладення. Визнавши доведеною вказану обставину, суд фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог, в порушення ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 травня 2014 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та з цього часу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: