Справа № 2/489/3558/2014
У Х В А Л А

22 грудня 2014 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим будинком,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим будинком.

Згідно вимог ст.11, 118 ЦПК України звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Зокрема, згідно вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Так, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Проте, позивачами нечітко вказаний сам спосіб захисту порушеного права.

Так, позивачі просять суд визначити їм порядок володіння, користування і розпорядження часткою спадкового майна. Проте, такий спосіб захисту порушеного права як визначення порядку розпорядження часткою у праві власності чинним законодавством не передбачений, оскільки згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, спірне нерухоме майно належить співвласникам на праві спільної часткової власності у рівних частках на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Правовий режим права спільної власності встановлений та регулюється положеннями Глави 26 ЦК України.

Зокрема, ч.2 ст. 358 ЦК України визначено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Проте, позивачі, заявляючи вимоги про визначення порядку володіння та користування спільним нерухомим майном, не конкретизують такі вимоги, не пропонують варіанти порядку користування житловим будинком та не порушують питання про необхідність проведення відповідної будівельно-технічної експертизи за умови, що самі не пропонують варіанти користування спільним майном та не можуть дійти згоди щодо користування спільним майном.

У відповідності до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим будинком - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення зазначених недоліків пять днів з дня отримання позивачкою копії ухвали.

У цей строк позивачам необхідно надати до суду виправлену позовну заяву із чітким викладенням змісту заявлених вимог та повним викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину (наявність підстав для звільнення від доказування).

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Розяснити позивачу, що відповідно до положень ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська