КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/5403/13-ц
Провадження № 2/488/233/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.03.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Варакута Є.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_2,

та її представника ОСОБА_3,

та представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом до відповідача ОСОБА_5, в обґрунтування якого вказала, що 01.06.2012 року її чоловік - ОСОБА_6 склав заповіт, згідно якого заповів належне йому майно житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Чехова 36-Б, у рівних частках їй та відповідачці по даній справі.

29.09.2012 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане майно. Державний нотаріус Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори 09.10.2013 року видала позивачці:

- свідоцтво про право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя;

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю 1/2 частину житлового будинку;

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки.

Всього позивач отримала право власності на 3/4 частини житлового будинку та на 1/2 частину земельної ділянки за вищевказаною адресою, а відповідач стала власником 1/4 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки.

Позивач посилається на те, що розмір її частки у праві власності на земельну ділянку повинен становити 3/4 частини, тобто відповідати її частці у праві власності на житловий будинок.

Посилаючись на викладене, позивач просить:

? визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Пятою Миколаївською державною нотаріальною конторою від 09.10.2013, серії ВТ за № 601134;

? визнати за нею право власності на 3/4 частини земельної ділянки за адресою: м. Миколаїв, вул. Чехова 36-Б.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання по справі не зявилася, її представник заперечувала проти задоволення позову через його безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа Пята Миколаївська державна нотаріальна контора подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та заперечувала проти задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, та дослідивши і оцінивши в сукупності надані суду письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

29.09.2012 року помер чоловік позивачки та батько відповідачки по даній справі - ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно:

- житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Чехова 36-Б.

01.06.2012 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, згідно якого заповідав усе належне йому майно у рівних частках, сторонам по даній справі: позивачу (своїй дружині) ОСОБА_2, та відповідачу (дочці) ОСОБА_5

Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконкомом Миколаївської міськради 25.08.2012 року.

Земельна ділянка, площею 801 кв.м. за даною адресою належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 050913, виданого Миколаївською міськрадою 12.10.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 809.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі починаючи з 08.10.1988 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене, та заяву позивачки про видачу їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні, набутому за час шлюбу, державний нотаріус П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 видала позивачці Свідоцтво про право власності від 09.10.2013 року (а.с. 13), на 1/2 частину житлового будинку по вул. Чехова 36-б, як на майно, набуте нею та покійним ОСОБА_6 в період шлюбу.

Що ж до вимог позивачки про визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Пятою Миколаївською державною нотаріальною конторою від 09.10.2013 р. серії ВТ за № 601134 (а.с 7), на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: м. Миколаїв, вул. Чехова 36-Б, та визнання за нею права власності на 3/4 частини цієї земельної ділянки, суд знаходить їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню через наступне.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Із матеріалів справи вбачається, що 09.10.2013 року державний нотаріус П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 обґрунтовано, в межах своїх повноважень та на підставі заяви позивачки, видала їй Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Чехова 36 б.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про визнання вищевказаного свідоцтва недійсним та визнання права власності на 3/4 частини цієї земельної ділянки, позивачка та її представник не обґрунтовували їх та не представили суду відповідних доказів, чим не виконали свій обов'язок щодо доказування, який передбачений ст. 10 ЦПК України. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України позивачці не відшкодовуються понесені нею судові витрати через те, що суд відмовив у задоволенні її позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Суддя Л.І. Селіщева