АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3077/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівСкіця М. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про участь у додаткових витратах на дитину - інваліда, утримання дружини, з якою проживає дитина - інвалід,

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги та ОСОБА_7, яка на них заперечувала, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про участь у додаткових витратах на дитину - інваліда, на утримання дружини, з якою проживає дитина - інвалід.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 01.12.1994 року до 18.09.2002 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Син є дитиною-інвалідом. Згідно медичного висновку дитина страждає на важку розумову відсталість, у зв'язку з чим потребує постійного стороннього догляду, що передбачає особливий режим харчування, необхідність заміни підгузків тощо.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.02.2012 року присуджено стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Проте відповідач свої зобов'язання по аліментах належним чином не виконував, у зв'язку з чим позивачці довелося звернутися до відповідного управління соціального захисту населення для отримання тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

У зв'язку із особливостями перебігу хвороби сина, позивачка не може залишити його наодинці, тому вона фізично не може влаштуватися на роботу.

Дохід ОСОБА_7 у середньому складає 1593 гривні, цієї суми не може бути-достатньо для здійснення догляду за важким інвалідом, а також на життя удвох в цілому. Крім того, їй доводиться часто купляти синові постільну білизну, одяг, які у зв'язку із перебігом хвороби дуже швидко стають непридатними для користування.

На даний час відповідач працює, але без офіційного оформлення, має хороший стабільний дохід, власну квартиру, автомобіль. До дитини і їх важкого матеріального становища ставиться байдуже.

На підставі наведеного, ст. ст. 76, 79, 80, 88, 180, 185, ст. 191 СК України, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача аліменти на її утримання у зв'язку із проживанням та здійсненням догляду за дитиною-інвалідом ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і на весь час проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 додаткові витрати на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Вважаючи, що дане рішення не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, ухвалити нове, яким стягнути з нього додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_8 у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи із дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.12.1994 року до 18.09.2002 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2002 року визнано шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, зареєстрованим 01.12.1994 року у Черкаському міському відділі РАГСУ, актовий запис № 2278, - недійсним (ар. спр. 3).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Встановлено, що згідно медичного висновку № 40 від 11.07.2003 року дитина сторін являється інвалідом і страждає на важку розумову відсталість та перебуває на диспансерному обліку в психоневрологічному диспансері, потребує постійного стороннього догляду (ар.спр.6-7).

З 07.07.2001 року по 16.11.2011 року син сторін перебував у Зіньківському дитячому будинку - інтернаті головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської області на повному державному утриманні. 16.11.2011 року дитина передана позивачці і перебуває на її повному утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає.

Рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 21 лютого 2012 року за заявою ОСОБА_7 з ОСОБА_6 стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2011 року і до його повноліття (ар. спр. 4).

Рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 12.06.2012 року син сторін визнаний обмежено дієздатним і позивачка ОСОБА_7 призначена йому піклувальником (ар. спр.5).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_6 свої зобов'язання по аліментам належним чином не виконував, у зв'язку з чим ОСОБА_7 вимушена була звернутися до управління соціального захисту населення Соснівського району м. Черкаси (за місцем проживання), де їй було призначено і виплачувалась тимчасова державна допомога на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів.

Це підтверджується рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 18 листопада 2014 року по справі за позовом прокурора м. Черкаси в інтересах Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7, - про стягнення коштів державної допомоги, яким з ОСОБА_6 на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради стягнуто 6078,30 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду про участь у додаткових витратах на дитину - інваліда, позивачка вказувала, що дитина потребує постійного стороннього догляду, що передбачає особливий режим харчування, необхідність заміни підгузників та частої заміни постільної білизни, одягу, в зв'язку з чим вона просто не в змозі працювати, а їхнього доходу на двох в середньому 1593 грн. - їм не вистачає. Тому просила стягнути з відповідача на її користь по 700 грн. щомісячно як допомогу на додаткові витрати на дитину, а також по 500 грн. щомісячно на своє утримання, зазначаючи що відповідач постійно працює, хоч і без офіційного оформлення має стабільний дохід, власну квартиру, автомобіль.

Згідно статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з обставин справи, стану здоров'я дитини сторін, необхідних витрат на лікування сина сторін, на забезпечення нормальних житлово - побутових умов його, враховуючи, що пенсія ОСОБА_7 складає 1230 грн., державна соціальна допомога дітям - інвалідам в середньому у 2014 році склала 1950,30 грн., а допомога на дитину, батьки якої ухиляються від сплати аліментів - 363,0 грн. щомісячно (ар. спр. 47-48; 50) суд, на думку судової палати, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що необхідно визначити аліменти на утримання сина в частці від заробітку відповідача ОСОБА_6, що буде постійно визначатися в залежності від заробітку відповідача, на що не буде впливати падіння курса національної валюти.

Слід зазначити, що в даному випадку йдеться, як вбачається з роз'яснення п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про фактично зазначені або передбачувані витрати.

Необхідно врахувати і той факт, що рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 03 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини розірвано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, зареєстрований 30.08.2003 року та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 листопада 2013 року (ар. спр. 40-41).

Хоча на ар. спр. 62 є «підтвердження» ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_6 сплачує їй аліменти на утримання дочки згідно домовленості між ними по 400 грн. щомісячно, що трошки більше, ніж 30 % прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років - 385,8 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік»).

За таких обставин суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_7 на утримання сина, тобто на участь у додаткових витратах на дитину аліментів в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з чим, на думку судової колегії, слід погодитися.

Однак суд тут водночас зазначив, що стягувати аліменти слід в обсязі не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, на думку судової колегії, не може бути застосовано. Така умова застосовується при визначенні аліментів на одну дитину в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку суд визначав обсяг додаткових витрат на дитину - інваліда і стягнув аліменти в розмірі лише 1/10 частини всіх видів доходів відповідача, тобто в невеликому розмірі, тому зазначена умова «не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», - не може бути застосована, оскільки це не передбачено діючим законодавством, та й не може бути фактично забезпечена.

Тому рішення суду в цій частині - стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки як додаткові витрати на їх дитину - інваліда ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/10 частини всих видів заробітку позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - в частині «але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», - підлягає до скасування.

Відповідно до ст.88 СК України якщо один з подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків з ким вона проживає.

Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина - інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої ст.80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Суд відмовив в задоволенні вимог щодо стягнення аліментних платежів на користь позивачки на її утримання в зв'язку з проживанням з дитиною-інвалідом і здійсненням за ним догляду. При цьому суд виходив з того, що шлюб між сторонами визнано недійсним.

Згідно ч.1 ст.45 СК України недійсний шлюб (ст.39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

Проте, відповідно до ст. 46 СК України якщо особа не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, вона має право:

1) на поділ майна, набутого у недійсному шлюбі, як спільної сумісної власності подружжя;

2) на проживання у житловому приміщенні, в яке вона поселилася у зв'язку з недійсним шлюбом;

3) на аліменти відповідно до статтей 75; 84; 86 і 88 цього Кодексу;

4) на прізвище, яке вона обрала при реєстрації шлюбу.

Суд, однак, не з'ясовував питання чи знала особа, тобто ОСОБА_7, про перешкоди до реєстрації шлюбу з ОСОБА_6

Проте ОСОБА_7 і не оскаржувала рішення суду про відмову їй в позовних вимогах про стягнення по 500 грн., щомісячно на її утримання з відповідача в зв'язку тим, що вона постійно проживає з дитиною-інвалідом і здійснює догляд за ним.

Тому з рішенням суду в цій частині слід погодитися, як і з стягненням з відповідача судового збору на користь держави сумі 229,40 грн.

Рішення суду в цілому відповідає матеріалам справи вимогам закону і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він в даний час не працює, стоїть на обліку у Черкаському міському центрі зайнятості, отримуючи щомісячно по 544 грн. допомоги, у зв'язку з чим вважає можливою свою участь у додаткових витратах на дитину в обсязі 200 грн. щомісячно, - неможуть бути прийняті до уваги.

Відповідач являється безробітним тимчасово, хоча позивачка стверджує що він офіційно не робить, а фактично має постійну роботу із стабільним заробітком, проте не бажає фактично надавати їй з дитиною-інвалідом допомоги.

За таких обставин із працевлаштуванням відповідач має забезпечити виплату аліментів на утримання сина-інваліда та додаткових витрат на дитину у зв'язку із здійсненням догляду за ним.

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307;309; 316; 317; 218 ЦПК України, судова палата, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2014 року по даній справі скасувати в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання дитини-сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, «не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», залишивши лише стягнення на утримання дитини в розмірі 1/10 частини всих видів заробітку (доходу) щомісячно ОСОБА_6.

В решті рішення суду по даній справі залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :