Справа № 447/3040/14 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/7205/14 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника ВДВС Миколаївського РУЮ - Практика А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої Миколаївського районного управління юстиції на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року у справі за поданням заступника начальника ВДВС Миколаївського РУЮ Практики А.Г. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою суду в задоволенні подання заступника начальника відділу ДВС Миколаївського РУЮ Практики А.Г. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовлено.

Ухвалу оскаржив Відділ державної виконавчої служби Миколаївського РУЮ Львівської області в особі начальника відділу Зубарєва А.А. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з ухвалою, вважає її такою що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що на примусовому виконанні у ВДВС Миколаївського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження №35755839 про стягнення з ТзОВ "Науково - виробничного підприємства -Розліт" заборгованості на користь держави, фізичних та юридичних осіб, до складу якого входить 27 виконавчих проваджень на загальну суму 2 994 558,34 грн. Державним виконавцем вжито заходи примусового виконання рішення, а саме описано і арештовано майно та встановлено обмеження на право користування, відчуження, пошкодження, обміну та розкомплектування даного майна. Майно передано на зберігання ОСОБА_3, однак останній на неодноразові вимоги державного виконавця ухиляється від надання для огляду описаного та арештованого майна, чим ухиляється від виконання рішення суду та чинить перешкоди щодо повного та своєчасного виконання рішення, а відтак порушує ч.6 ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження". Відмовляючи в задоволенні подання суд виходив з того, що у поданні не визначено заходи тимчасового обмеження з вилученням паспортного документа чи без такого та не зазначено органів, які мають їх здійснити, однак такий висновок суду є неправильним, оскільки у п.2 та п.3 подання міститься вимога про обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, а також прохання про покладення виконання ухвали на Державну прикордонну службу. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою подання задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника заявника Практики А.Г., перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити часткового.

Матеріалами справи та судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження ЄДРВП № 35755839 (а.с.7).

Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження з боржника ТзОВ "Науково-виробничого підприємства -Розліт" директором якого є ОСОБА_3 підлягає стягненню сума, яка становить 2 994 558,34 грн. (а.с. 8-10).

Постановою державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ Нагорняк В.Я. від 28.02.2013 року накладено арешт на кошти у межах суми 499 758,46 грн. що належать боржнику ТОВ "НВП- Розліт" та містяться на рахунках №3471, № 4405, які відкриті у ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299 (а.с.11).

Постановою державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ Нагорняк В.Я. від 13.03.2013 року накладено арешт на кошти у межах суми 499 7758, 46 грн., що перебувають у касі або надходять до неї та належать боржнику ТОВ "НВП "Розліт" (а.с.12).

З актів державного виконавця від 16.04.2013 року вбачається, що державним виконавцем проведено опис і арешт майна, що належить боржнику. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_7 (а.с. 19-23).

Актом державного виконавця від 12.11.2013 року описано та накладено арешт на майно, що належить боржнику та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 (а.с.24-25).

Вимогою державного виконавця від 12.02.2014 року зобов"язано зберігача майна ОСОБА_3 надати описане майно згідно акту від 12.11.2013 року для огляду, що буде проведений 21.02.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

Вимогу боржник отримав 18.02.2014 року(а.с.27,27зворот).

21.02.2014 року державним виконавцем складено акт про те, що зберігач майна ОСОБА_3 не з"явився та не надав для огляду описане й арештоване майно згідно з актом опису від 12.11.2013 року хоча був повідомлений належним чином про час та місце проведення огляду описаного й арештованого майна (а.с.28).

04.03.2014 року державним виконавцем направлена вимога боржнику про надання для проведення огляду описаного майна згідно з актом від 12.11.2013 року, що буде проведений 14.03.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29), однак така зберігачем майна ОСОБА_8 не виконана, що стверджується актом державного виконавця від 14.03.2014 року (а.с.31).

В подальшому 14.04.2014 року втретє була скерована вимога державного виконавця про проведення огляду описаного майна 28.04.2014 року та в результаті даного огляду був складений акт опису та арешту майна (а.с.34-35).

Відмовляючи у задоволенні подання районний суд виходив з того, що посилання заступника начальника відділу ДВС Миколаївського РУЮ Практики А.Г. на норму ст. 377-1 ЦПК України, як на норму, якою регламентовано порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), а також наявність у нього невиконаного зобов'язання за рішенням суду, не дає суду правової підстави вирішити питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника без спеціальної матеріальної норми, як це передбачено Конституцією України.

Крім цього, суд першої інстанції звернув увагу на те, що в поданні не визначено заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна у зв"язку з наступним.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Скориставшись наданими законом повноваженнями, державний виконавець звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3, як керівника боржника ТзОВ "Науково-виробниче підприємство "Розліт", у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання останнім своїх зобов"язань (а.с. 1-2).

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав

Аналіз перелічених вище норм законодавства дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Із наявних у справі доказів вбачається, що боржник неодноразово ухилявся від надання для огляду описаного та арештованого майна, хоча належним чином був повідомлений про день та час такого огляду.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження".

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Проте, суд першої інстанції не перевірив причину невиконання боржником покладених на нього обов"язків, а також причину невиконання рішення суду.

Також, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції безпідставно покликався на те, що в поданні не визначено заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити, оскільки у даному поданні державний виконавець просив про тимчасове обмеження без вилучення паспортного документа, а також виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України, однак зазначене не тягне за собою зміну чи скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з тим, із змісту оскаржуваної ухвали встановлено, що розгляд подання відбувся без державного виконавця, при цьому в матеріалах справи відсутня інформація про повідомлення державного виконавця про день та час розгляду подання, а також реагування державного виконавця на виклик до суду (про розгляд подання у його відсутності).

Враховуючи те, що відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 р.) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві, а також виходячи з імперативного змісту частини 2 статті 377-1 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця у відсутності останнього є неможливим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

На вказані обставини справи суд першої інстанції увагу не звернув, а відтак, оскаржувану ухвалу необхідно скасувати і, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції - задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року скасувати та передати питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин