ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Бутенка В.О.

при секретарі: Ільніцької Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Київській області, Великоснітинська сільська рада Фастівського району про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким встановити факт, що станом на теперішній час, (починаючи з 1993 року, після смерті колишнього співвласника ОСОБА_2А.) на території подвіря по вулиці Гайдара, 2 в селі Велика Снітинка Фастівського району фактично знаходилася лише стара не придатна для проживання 1/2 частина житлового будинку, що належить позивачу, і в якій вона проживала з грудня 1987 року по серпень 2011 року включно та новий будинок, побудований 2008-2011 роках, а також, визнати за позивачем право власності на ново побудований житловий будинок № 2 по вул. Гайдара в селі Велика Снітинка, Фастівського району, в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 17 грудня 1987 року вона придбала у ОСОБА_3 1/2 частину жилого будинку № 2 по вулиці Гайдара в селі Велика Снітинка Фастівського району. Інша 1/2 частина цього ж будинку була у власності у ОСОБА_2, яка померла у 1993 році, а після її смерті, зазначена частина будинку була розібрана на будівельні матеріали її сестрою ОСОБА_4 Отримавши дозвіл, згідно рішення сесії Великоснітинської сільської ради Фастівського району від 30 травня 2008 року позивачка на протязі 2008-2011 років побудувала новий жилий будинок і з вересня 2011 року почала в ньому проживати. Таким чином, позивач будучи власником 1/2 частини приватного будинку № 2 по вулиці Гайдара в с. Велика Снітинка Фастівського району, яка станом на теперішній час має 73% фізичного зносу, та є не придатною для проживання, також являється фактичним власником нового будинку, розташованого за тією ж адресою в с. Велика Снітинка Фастівського району. В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не може оформити право власності на новий будинок, тому змушена звернутися до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в судовому засіданні проти задоволення судом позовних вимог заперечував, надав до суду письмові заперечення.

Представник відповідача Великоснітинська сільська рада Фастівського району в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм правил.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17 грудня 1987 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 1/2 частину жилого будинку № 2 по вулиці Гайдара в селі Велика Снітинка Фастівського району (а.с.15).

Інша 1/2 частина цього ж будинку була у власності у ОСОБА_2, яка померла у 1993 році, а після її смерті, зазначена частина будинку була розібрана на будівельні матеріали її сестрою ОСОБА_4

Рішенням Великоснітинської сільської ради Фастівського району №6/3.1 від 30 травня 2008 року ОСОБА_1 надано дозвіл на знесення сараю та будівництво літньої кухні за адресою: вулиця Гайдара, 2 в селі Велика Снітинка Фастівського району, попередивши її. Що без будівельного паспорта будь-які роботи по будівництву заборонені і вважаються самовільним будівництвом, яке тягне за собою відповідальність згідно чинного законодавства (а.с.19).

Але оскільки придбана 1/2 частина будинку була стара та фактично не придатна для проживання, протягом з червня 2008 року по серпень 2011 року на території даної прибудинкової земельної ділянки № 2 по вулиці Гайдара в селі Велика Снітинка позивачем був побудований новий будинок, в якому вона почала проживати з вересня 2011 року, та проживає по даний час.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне нерухоме майно збудоване позивачем без належного дозволу та належно затвердженого проекту, в звязку з чим є самочинним будівництвом.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, даних у п. 6 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» (про правовий режим самочинного будівництва) від 30 березня 2012 року № 6, право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України право власності новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з ч.3 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації проведення у випадках, передбачених статтею 31 Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації;4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Однак, судом встановлено, що позивач порядку визначеного законом не дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем будівельного паспорту отримано не було.

Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правий режим самочинного будівництва)», при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання будівельних робіт виникає у замовника з моменту:

-направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції України або її територіальному органу за» місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

-реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності;

-видачі замовнику відповідною інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Судом встановлено, що житловий будинок було збудовано позивачем без документу, що надає право на виконання будівельних робіт.

Основними завданнями Інспекції є участь у реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю у сфері житлово-комунального господарства, тобто Інспекція є органом, уповноваженим державою на здійснення контролю за додержанням вимог законодавства у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

У відповідності до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після завершення будівельних робіт обєкт будівництва повинен бути прийнятий в експлуатацію. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.06.2011 № 22 затверджено Положення про Інспекцію.

Згідно п. 3 Положення про Інспекцію, основними завданнями інспекції державного архітектурно-будівельного контролю є участь у реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм.

Отже, питання повязані з визнанням права власності до компетенції Інспекції не відносяться.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не вчинила всіх дій для оформлення права власності у встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Цивільним кодексом України порядком, позов ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на самовільно побудований будинок задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 328, 331, 376 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (Про правовий режим самочинного будівництва)», керуючись статтями 10, 57-61, 208-209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Київській області, Великоснітинська сільська рада Фастівського району про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя