АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7531/14 Справа № 185/3608/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Врона А. О. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

01 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Макарова М.О.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на рішення Павлоградського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року по справі за позовом Відділу освіти Павлоградської міської Ради до ОСОБА_2, треті особи: Державна фінансова інспекція у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 квітня 2014 року Відділ освіти Павлоградської міської Ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Державна фінансова інспекція у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позивач посилався на те, що відповідно акту ревізії Павлоградської ОДФІ щодо фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Павлоградської міської ради за період з грудня 2011 року по червень 2013 року, при перевірці дотримання законодавства при встановленні надбавок та доплат встановлено порушення п.п. 3 п.4 Наказу Міністерства освіти і науки України "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифікаційних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ" № 557 від 26 вересня 2005 року.

Відповідач з 19 січня 1999 року займає посаду директора загальноосвітньої школи №1 І-Ш ступенів м. Павлограда, впрдовж січня 2012- квітня 2013 року видавав накази про встановлення доплати за збільшення обсягу виконаних робіт заступнику директора з господарської частини ОСОБА_3, хоча в Постанові № 557 зазначено про заборону призначення доплат за збільшення обсягу робіт керівникам навчальних закладів та їх заступникам.

Вказані порушення призвели до зайвого нарахування та виплати доплати за збільшення обсягу виконаних робіт працівнику на загальну суму 15 447,53 гривень , в тому числі, 14 268,50 гривень - зайво нарахована доплата, 815,92 гривень - зайво виплачена заробітна плата за час відпустки, 363,11 гривень - зайво нарахована допомога з тимчасової непрацездатності. Як наслідок, до зайвого перерахування до державних цільових фондів перераховано внески на суму 5 179.47 гривень, внаслідок чого, Відділу освіти заподіяно матеріальну шкоду (збитки).

23 серпня 2013 року Відділ освіти Павлоградської міської ради звернувся до ОСОБА_4 про необхідність повернення зайво отриманих коштів у добровільному порядку, однак 28 серпня 2013 року отримав відповідь про відмову. Позивач просив в рахунок відшкодування шкоди стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток 5562,52 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року стягнуто судові витрати, які покладено на позивача - Відділ освіти Павлоградської міської Ради(а.с.147).

В апеляційній скарзі Державна фінансова інспекція у Дніпропетровській області посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення й постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - основне та додаткове- скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції цим вимогам не відповідає.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно наказів №644-к від 10 січня 2012 року, №658-к від 09 лютого 2012 року, №669-к від 14 березня 2012 року, №680-к від 11 квітня 2012 року. №691-к від 11 травня 2012 року, №706-к від 08 червня 2012 року, №720-к від 09 липня 2012 року. №723-к від 29 серпня 2012 року. №769-к від 15 жовтня 2012 року, №788-к від 14 листопада 2012 року, №29-к від 14 січня 2013 року, №44-к від 01 лютого 2013 року, №11-к від 12 грудня 2012року, №64-к від 13 березня 2013 року, №83-к від 17 квітня 2013 року виданих відповідачем- директором ЗШ №1 ОСОБА_2 було здійснено доплати за збільшений обсяг робіт в розмірі 50% від посадового окладу заступнику директора з адміністративно-господарчої частини - ОСОБА_3 на суму 19447 грн.97 коп., що є порушенням підпункту 3 пункту 4 Наказу Міністерства освіти і науки від 26 вересня 2005 року №557 "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів , установ освіти та наукових установ".

Вказаним наказом передбачено, що доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, за суміщення професій (посад), за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваних робіт не встановлюються керівникам навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів навчальних закладів, установ освіти та наукових установ, їх заступникам.

Види робіт, по яких заступнику директора з адміністративно-господарської частини загальноосвітньої школи 1-111ступенів №1 ОСОБА_3 встановлювалася доплата за збільшення обсягу виконуваних робіт ( підготовка навчального закладу до опалювального періоду), входить до його посадових обов'язків .

Згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти Павлоградської міської ради № 870-52/3 від 05 липня 2013 року за період грудень 2011 року, 2012 рік, завершений період 2013 року, ревізією перевірено дотримання законодавства при застосуванні надбавок та доплат встановлено, що протягом періоду, який підлягав ревізії, мали місце випадки, коли відповідно до наказів директорів закладів освіти заступникам директора була встановлена доплата за збільшення обсягу виконаних робіт, що є порушенням підпункту 3 пункту 4 наказу №557.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, у якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового можуть встановлюватися угодою сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 130, ст. 132 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством передбачена така відповідальність понад середній місячний заробіток.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 133 КЗпП України законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству заподіяно зайвими грошовими виплатами, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року із подальшими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" передбачено, що на підставі пункту 2 частини першої статті 133 КЗпП України за шкоду, заподіяну зайвими грошовими виплатами, матеріальну відповідальність в межах прямої дійсної шкоди, але не більше від середнього місячного заробітку, несуть винні в цьому директори, начальники і інші керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники. При виявленні безпосередніх заподіювачів шкоди, викликаної виплатою зайвих сум, вони зобов'язані відшкодувати шкоду в межах, встановлених законодавством. Зазначені службові особи в цих випадках несуть матеріальну відповідальність у межах свого середнього місячного заробітку за ту частину шкоди, що не відшкодована безпосередніми заподіювачами.

Згідно з приписами ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

За ст. ст. 130, 138 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність вказаних умов.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд посилався на те, що не доведено, що ОСОБА_3 було виплачено саме доплату за збільшений обсяг робіт, враховуючи до уваги зміни, внесені відповідачем до наказів про встановлення надбавок.

Погодитися з таким висновком суду неможливо.

Доплати за збільшений обсяг робіт відповідно до наказів по закладу, якими вони були встановлені виплачені за період січень-грудень 2012 року та січень-квітень 2013 року, що підтверджується первинними документами.

Наказ №157/1к "Про зміни в написанні наказів", на який посилається суд, як на підставу відмови в позові, винесений 16 вересня 2013 року, часом більш ніж через два місяці після складення акту ревізії - 5 липня 2013 року, проведеної Павлоградською об'єднаною державною фінансовою інспекцією, тому неможливо вважати, що вищевказаними наказами здійснені виплати заступнику директора ОСОБА_3 не за збільшений обсяг робіт, а з інших підстав.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 27 січня 2014 року по цивільній справі за позовом Відділу освіти Павлоградської міської Ради до ОСОБА_3, третя особа: Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області про стягнення зайво нарахованої доплати з ОСОБА_3(в цих же правовідносинах), яке набрало чинність, встановлено, що актом ревізії фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Павлоградської міської Ради за період грудень 2011 року, 2012 рік та завершаючий період 2013 року виявлено випадки, коли відповідно до наказів директорів закладів освіти заступникам директора була встановлена доплата за збільшення обсягу виконуваних робіт, яка не встановлюється керівникам навчальних закладів та їх заступникам. Зазначені порушення допущені зокрема директором загальноосвітньої школи №1 ОСОБА_2 на суму 19447 грн.97 коп.(а.с.62).

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вказаним рішенням підтверджується, що ОСОБА_3 була встановлена доплата саме за збільшення обсягу виконуваних робіт, а не інші доплати. Зазначене рішення апеляційного суду на теперішній час є чинним.

Відмовляючи позивачеві у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на вказані обставини належної уваги не звернув та помилково послався на недоведеність позовних вимог позивача, порушивши норми матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що середній заробіток відповідача складає: 5562 грн.52 коп.

Враховуючи наведене та вимоги пункту 2 частини першої статті 133 КЗпП України, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення Павлоградського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року та додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 22 серпня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь Відділу освіти Павлоградської міської Ради спричинену ним матеріальну шкоду у розмірі середнього місячного заробітку - 5562 грн.52 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.,а всього 5806 грн.12 коп.( п'ять тисяч вісімсот шість гривень дванадцять копійок).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року та додаткове рішення від 22 серпня 2014 року- скасувати.

Позовні вимоги Відділу освіти Павлоградської міської Ради до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відділу освіти Павлоградської міської Ради матеріальну шкоду у розмірі 5562 грн.52 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.,а всього 5806 грн.12 коп.( п'ять тисяч вісімсот шість гривень дванадцять копійок).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Макаров М.О.