АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Нежури В.А.,

при секретарі: Охневській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 02.07.2014 у справі за позовом Плетхіко Фармасьютікалз Лімітед до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1 на торговельну марку «TRAVISIL» -

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 02.07.2014 заяву представника Плетхіко Фармасьютікалз Лімітед про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено Державній службі інтелектуальної власності України (вул. Урицького, 45, м. Київ-35, МСП, 03680, Україна) провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг щодо свідоцтва України НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_1, стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1, припинення повністю або частково свідоцтва України НОМЕР_1 за заявою власника, видачі ліцензії на використання знаку товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 до набрання судовим рішенням законної сили.

ЗабороненоОСОБА_1 (АДРЕСА_1. м. Вінниця, 21018) передавати третім особам повністю або частково право власності на торговельну марку за свідоцтвом України НОМЕР_1; видавати третім особам дозвіл (ліцензію) на використання торговельної марки за свідоцтвом України НОМЕР_1; відмовлятися від свідоцтва України НОМЕР_1 повністю або частково до набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з судовим рішення, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд безпідставно задовольнив заяву позивача при цьому не дослідивши в повному обсязі матеріали справи. Також апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які реєстраційні чи статутні документи позивача, та судом першої інстанції не з'ясовано чи існує на даний час така юридична особа як Плетхіко Фармасьютікалз Лімітед, яка створена за законодавством Індії, та чи може представник позивача звертатися до суду з позовною заявою та заявою про забезпечення позову.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

ПредставникОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Справа № 760/9719/14-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц-796/10787/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення, причини неявки суду не повідомили, тому, в порядку ст. 305 ч. 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що 12.05.2014 позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом , в якому просить визнати недійсним свідоцтво України НОМЕР_1 на торговельну марку «TRAVISIL» на території України повністю та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1 та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

02.07.2014 позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони Державній службі інтелектуальної власності України вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг будь-які зміни, що стосуються правового статусу знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 в тому числі, але не обмежуючись, щодо передання прав на торговельну марку за вказаними свідоцтвами, щодо видачі ліцензії на використання торговельних марок за вказаними свідоцтвами, щодо відмови від вказаних свідоцтв, а також щодо заборони ОСОБА_1 передавати третім особам повністю або частково право власності на торговельну марку за свідоцтвом України НОМЕР_1 ; видавати третім особам дозвіл (ліцензію) на використання торговельної марки за свідоцтвом України НОМЕР_1; відмовлятися від свідоцтва України НОМЕР_1 повністю або частково.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції, враховуючи обставини та характер спору, наявність підстав, вважав що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки власником спірних свідоцтв до вступу рішення в законну силу, може стати інша особа . Дані обставини можуть затягнути вирішення спору по суті, оскільки потрібно буде залучати до справи інших учасників, що призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, як передбачає ч.3 ст.152 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не з'ясовано чи існує на даний час така юридична особа як Плетхіко Фармасьютікалз Лімітед, яка створена за законодавством Індії, та чи може представник позивача звертатися до суду з позовною заявою та заявою про забезпечення позову, оскільки в матеріалах справи міститься копія довіреності, яка видана відповідно до вимог та в порядку передбаченому чинним законодавством, і згідно якої Плетхіко Фармасьютікалз Лімітед уповноважила своїх довірених осіб представляти її інтереси в судах з усіма правами наданими заявнику, скаржнику, позивачу, цивільному позивачу, відповідачу, цивільному відповідачу, та третій особі. Дана довіреність є чинною і в силу ст. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним.

Враховуючи предмет заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що застосовані заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки дійсно будь-яка передача прав інтелектуальної власності, що є предметом судового розгляду, іншим особам ускладнить та/або зробить неможливим виконання можливого рішення суду.

Отже, апеляційна скарга на ухвалу про забезпечення позову подана представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ґрунтується на доводах, з яких не вбачається які саме права порушені судом першої інстанції при постановленні ухвали і обставини її незаконності та не спростовують висновків суду першої інстанції в частині його забезпечення і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення процесуального права, які привели, або могли призвести до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 02.07.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: