Справа № 204/498/14-ц
Провадження № 2/204/948/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про примусове виконання обов'язку в натурі та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

29 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, що уточнювався 25 березня 2014 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що правовідносини між ПАТ «Дніпрогаз» та відповідачем оформлювалися шляхом укладання договору про надання населенню послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз» і відкриттям особового рахунку № 279635 від 17.03.2007 року. Згідно положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження правил надання населенню послуг з газопостачання», ПАТ «Дніпрогаз» надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Згідно п. п. 11, 17 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ, і повинна вноситись споживачами не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Однак в порушення зазначених вимог, зобов'язання відповідача виконуються неналежним чином - оплата отриманих послуг здійснювалася несвоєчасно та не і повному обсязі, про що свідчить наявність заборгованості у розмірі 1374 грн. 16 коп. 26.01.2010 року Красногвардійським районним судом м Дніпропетровська винесено судовий наказ № 2н-0059/10 р. про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з відповідача в розмірі 466,46 грн., та судові витрати понесені ПАТ «Дніпрогаз» при подачі позовної заяви до суду, в розмір 55,50 грн. 14.12.2012 року судовий наказ було направлено до ВДВС Красногвардійського району м. Дніпропетровськ для стягнення заборгованості. 25.01.2013 року Красногвардійським ВДВС відкрито виконавче провадження. 02.04.2013 року ВДВС Красногвардійського району, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, у зв'язку з тим що майно, на яке може бути звернене стягнення, у боржника відсутнє. Відповідач перешкоджає представникам ПАТ «Дніпрпогаз» скористатись своїм правом щодо припинення газопостачання за вказаною адресою, на підставі наявністю заборгованості за надані послуги з газопостачання. Просить: зобов'язати відповідача виконати умови договору про надання населенню послуг з газопостачання ПАТ «Дніпрогаз»; зобов'язати ОСОБА_1 надати доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» до свого житлового та підсобного приміщення: за адресою: АДРЕСА_1, де розташовані газові прилади і пристрої для припинення газопостачання; стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України.

В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач - ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 24 лютого 2014 року (а.с. 18).

ПАТ «Дніпрогаз» надає ОСОБА_1 житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1. Для здійснення ОСОБА_1 оплати таких послуг ПАТ «Дніпрогаз» відкрито особовий рахунок 279635 від 13.03.2007 року.

ОСОБА_1 свій обов'язок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуги, що полягають у постачанні природного газу належним чином не виконує, що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданого позивачем до матеріалів справи (а.с. 7-9).

26 січня 2010 року Красногвардійським районним судом м Дніпропетровська винесено судовий наказ № 2н-0059/10 р. про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 в розмірі 466,46 грн., та судових витрат понесених ПАТ «Дніпрогаз» при подачі заяви до суду, в розмір 55,50 грн. (а.с. 12). Судовий наказ було направлено до ВДВС Красногвардійського району м. Дніпропетровськ для стягнення заборгованості.

02 квітня 2013 року ВДВС Красногвардійського району, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, у зв'язку з тим що майно, на яке може бути звернене стягнення, у боржника відсутнє (а.с. 13).

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09.12.1999 року послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. П.п. 29,32 зазначених Правил передбачений обов'язок споживача, так і газопостачального підприємства укласти договір в письмовій формі, та обов'язок останньому видавати споживачеві безоплатно бланки договорів, розрахункові книжки з бланками квитанцій та платіжні документи встановленого зразка.

Статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору про надання населенню послуг з газопостачання між сторонами, а тому вимоги щодо зобов'язання відповідачів виконати його умови є безпідставними.

Пунктом 8 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець має право доступу в приміщення, будинки та споруди для ліквідації аварії, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором. У ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» від 08.07.2010 року № 2467-VI зазначено, що споживач зобов'язаний забезпечувати доступ працівників підприємства/організації, що обслуговує систему газопроводів, до якої підєднаний споживач, до вузлів обліку газу (у тому числі для встановлення вузлів обліку газу), які розташовуються на території споживача. П. 29 вищенаведених Правил передбачений обов'язок споживача безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред'явлення ними відповідних службових посвідчень для: - локалізації та ліквідації аварійних ситуацій; - відключення та заміни газових приладів і пристроїв, усунення порушень і несправностей в їх роботі, проведення технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання і дворових газопроводів, перевірки показань лічильників газу, наявності та цілості пломб на них; - демонтажу або монтажу лічильників газу, пов'язаного з проведенням їх планової повірки; - звіряння показників фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу; - установлення лічильника газу, що здійснюється з ініціативи та за кошти газопостачальних (газорозподільних) підприємств або за рахунок інших джерел.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте, відповідно до Акту про не допуск для проведення відключення від газопостачання від 09 січня 2014 року (а.с. 16), складеного представниками ПАТ «Дніпрогаз», останніх не було допущено для проведення відключення від газопостачання за адресою: АДРЕСА_1. Але такий обов'язок споживача не передбачений вищенаведеними нормативними актами. Одночасно, позивачем не надано доказів щодо неможливості відключення відповідача від газопостачання без проникнення до житлового приміщення. Окрім того, належного доказу про вручення попередження про відключення газопостачання суду також не надано, оскільки, а ні надана копія Акту про не допуск для проведення відключення від газопостачання від 09 січня 2014 року, а ні повідомлення про вручення поштового відправлення не містять підпису адресата чи позначку про відмову від одержання, (а.с. 15). Суд критично ставиться до наданого до матеріалів справи Акту про не допуск для проведення відключення від газопостачання від 09 січня 2014 року, як документа, що підтверджує саме не допуск працівників ПАТ «Дніпрогаз» до житлового приміщення відповідача.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Судом встановлено, що відсутні підстави задоволення вимоги позивача про примусове виконання обов'язку в натурі та зобов'язання вчинити певні дії з визначених ним підстав звернення до суду.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позовні вимоги не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтовані та не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Не може суд прийняти до уваги позицію позивача стосовно наполягання на позовних вимогах, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про примусове виконання обов'язку в натурі та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесені ПАТ «Дніпрогаз» віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 «Про затвердження правил надання населенню послуг з газопостачання»ст. ст. 10, 11, 15, 46, 57-60, 88, 137, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про примусове виконання обов'язку в натурі та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати понесені Публічним акціонерним товариство «Дніпрогаз» віднести за його рахунок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О. В. Нізік