Справа № 2-4000/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лозинська м.ы., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ опіки та піклування Солом'янського району про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просила надати дозвіл ОСОБА_1 на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди батька дитини ОСОБА_2 до повноліття дитини, також позивачка провила дозволити їй або її офіційному представнику, без згоди батька ОСОБА_2, оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 3 Конвенції Об'єднаних націй Про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Так, при розгляді судами такої категорії справ, суд має визначити відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, визначити надання одноразового дозволу на виїзд неповнолітнього за кордон без згоди та супроводу одного із батьків, а не на неодноразові виїзди без визначення країни та проміжку часу, дослідити докази необхідності виїзду дитини за кордон та обґрунтування терміну виїзду (Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.07.2010 року).

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує підстави звернення до суду та не надає юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права.

Так, позивачем заявляючи до відповідача вимогу про надання дозволу на виїзд дитині з України без дозволу батька, не чітко викладено зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено докази, що підтверджують кожну обставину, а саме: не зазначено державу до якої позивач просить надати дозвіл здійснити виїзд, не зазначено початок та закінчення періоду виїзду, доцільність виїзду дитини за кордон, неодноразовості дозволу на такий виїзд та термін дозволу.

Крім того, в позові відсутнє посилання на докази, які б підтверджували обставини щодо предмету позову та його правових підстав виникнення, а саме: зазначення та надання доказів, що підтверджують відсутність згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, оскільки, підставою розгляду судом справ зазначеної категорії є наявність спору між батьками з приводу виїзду дитини за кордон.

Оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, а також надати докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Оскільки зазначені недоліки унеможливлюють відкриття провадження в даному позову, суд вважає доцільним позовну заяву залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків, які викладені вище.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ опіки та піклування Солом'янського району про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька залишити без руху.

Надати строк позивачу для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, інакше заява буде вважатись неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: