Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/216/14-ц
Провадження № 2/321/161/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2014

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

при секретарі: Рикун І.В.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в смт. Михайлівка Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу.

В позові зазначено, що 19 листопада 2010 року між кредитною спілкою «Запоріжжя» та відповідачем був укладений договір кредиту № 814, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 10000 гривень, строком на 12 місяців, з терміном погашення до 19 листопада 2011 року. З метою забезпечення зобов'язань за договором кредиту, 19 листопада 2010 року з позивачем був укладений договір поруки. Однак, в порушення норм укладеного договору, відповідач зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав, в результаті чого за позовом кредитної спілки «Запоріжжя» Михайлівським районним судом Запорізької області 22 листопада 2011 року було винесено рішення про стягнення солідарно з відповідача, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позивача на користь кредитної спілки «Запоріжжя» суми заборгованості за кредитом в розмірі 18451 гривня 78 копійок та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 181 гривня 50 копійок та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок. Згідно зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. В результаті проведених виконавчих дій із заробітної плати позивача проводились відрахування, спрямовані на погашення заборгованості перед стягувачем - кредитною спілкою «Запоріжжя», а також на сплату витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій. Позивач зазначає, що всього з її заробітної плати було утримано суму в розмірі 12758 гривень 00 копійок. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 12758 гривень 00 копійок та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

В судовому засіданні представник позивача уточнив заявлені позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 12347 гривень 85 копійок і понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

В судовому засіданні відповідач позов визнав та пояснив, що він не заперечує сплатити позивачу суму боргу, яку вона виплатила за його кредит, але він із самого початку був не проти, аби виконавча служба стягувала кошти лише з нього. Також він не заперечує, що позивач тепер є його кредитором, однак відповідач точно не знає, скільки він сплатив, а скільки заплатила інший поручитель ОСОБА_4.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали виконавчого провадження, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов'язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов'язку, що виконана ним.

Як встановлено в судовому засіданні, 19 листопада 2010 року між кредитною спілкою «Запоріжжя» та відповідачем було укладено договір кредиту № 814. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 10000 гривень, строком на 12 місяців, з терміном погашення до 19 листопада 2011 року.

З метою забезпечення зобов'язань за договором кредиту, 19 листопада 2010 року був укладений договір поруки № 814/П3 між кредитною спілкою «Запоріжжя», позивачем та відповідачем, відповідно до умов якого позивач прийняла на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями відповідача, що випливають із договору кредиту № 814 від 19 листопада 2010 року.

Однак, відповідач порушив умови договору кредиту, взяті на себе зобов'язання виконував неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом.

Згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2011 року позов кредитної спілки «Запоріжжя» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення суми боргу по кредитному договору задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Запоріжжя» суму боргу у розмірі 18451 гривня 78 копійок та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 181 гривня 50 копійок та витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 гривень 00 копійок.

На підставі зазначеного вище рішення суду був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються.

Згідно копій платіжних доручень та розпоряджень про перерахунок грошових коштів, з ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти на загальну суму в розмірі 12758 гривень 40 копійок, з яких стягнено борг на користь кредитної спілки «Запоріжжя» в розмірі 11598 гривень 52 копійок, а виконавчий збір та витрати виконавчого провадження - в розмірі 1159 гривень 88 копійок.

Згідно довідки про доходи, виданої Михайлівським районним центром занятості від 16 жовтня 2013 року № 1299, ОСОБА_2 працює в Михайлівському районному центрі зайнятості на посаді головного спеціаліста, за період з лютого 2012 року по серпень 2013 року її була нарахована заробітна плата в розмірі 81394 гривні 98 копійок, з якої було утримано згідно виконавчого листа суму в розмірі 12758 гривень 00 копійок.

Згідно повідомлення відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, направленого на адресу Михайлівському районному центру зайнятості від 01 жовтня 2013 року, відділ державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області просить припинити відрахування та перерахування із заробітної плати у зв'язку з повною сплатою боргу ОСОБА_2.

Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області від 28 жовтня 2013 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2-442 від 22 листопада 2011 року, виданого Михайлівським районним судом Запорізької області, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Запоріжжя» боргу в сумі 18451 гривня 78 копійок закінчено, в зв'язку зі сплатою та перерахуванням боргу, виконавчого збори та витрат виконавчого провадження у повному обсязі.

Згідно повідомлення відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, направленого на адресу позивача, станом на 12 березня 2014 року на депозитному рахунку відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області перебувають кошти в розмірі 695 гривень 82 копійок (стягнуті з ОСОБА_2 в липні 2013 року та перебувають у УДКСУ в Михайлівському районі Запорізької області) та кошти в розмірі 410 гривень 15 копійок (стягнуті з ОСОБА_2 в серпні 2013 року та перебувають у УДКСУ в Михайлівському районі Запорізької області). Сума коштів, належна до повернення ОСОБА_2 як зайво стягнена станом на 12 березня 2014 року складає 410 гривень 15 копійок.

Таким чином, вбачається, що до позивача як до поручителя, яка виконала зобов'язання, забезпечене порукою, після задоволення нею майнових вимог за виконавчим провадженням, перейшли усі права кредитора у цьому зобов'язанні у розмірі тієї частини обов'язку, що була нею виконана, тобто, в сумі 12348 гривень 25 копійок (за вирахуванням зайво утриманої з неї суми в розмірі 410 гривень 15 копійок, яка буде повернута позивачу з рахунку в УДКСУ в Михайлівському районі Запорізької області), в тому числі право вимоги до відповідача щодо сплати вказаної суми боргу, а у відповідача, відповідно, виник обов'язок сплатити цю грошову суму позивачу. Тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов кредитного договору та договору поруки, суд вважає необхідним суму боргу стягнути з відповідача на користь позивача.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, оскільки представник позивач в судовому засіданні зменшив розмір заявлених позовних вимог та зазначає належну до стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 12347 гривень 85 копійок, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в межах заявлених позовних вимог, тобто в розмірі 12347 гривень 85 копійок.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі в розмірі 12347 гривень 85 копійок та судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 516, 526, 544, 556 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 61, 88, 107, 208, 212 - 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 12347 (дванадцять тисяч триста сорок сім) гривень 85 копійок та судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, а всього 12591 (дванадцять тисяч п'ятсот дев'яносто одна) гривня 45 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: