Справа № 2-5253/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 грудня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лозинської М.І.,

за участю секретаря - Беленок А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений згідно з постановою №1244/20 від 14.10.2003 року ВДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Позивач посилається в позові на те, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом від 15.06.2000 року, після смерті ОСОБА_2, у зв'язку з чим П'ятою Київською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 697/2013.

Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_1, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки постановою №1244/20 від 14.10.2003 року накладено арешт на це майно та заборонено його відчуження.

Позивач також вказує на те, що він звертався до ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві, з вимогою знаття арешту, проте ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві, надало відповідь, в якій вказало, що виконавче провадження відносно ОСОБА_2 не перебуває, оскільки відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року строк зберігання даного виконавчого провадження сплив та справа була знищена.

Оскільки на даний момент порушуються права позивача на прийняття спадщини, позивач змушений звернутись до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи були повідомленні належним чином, про причини їх неявки суду не повідомив, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи, про що позивач не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва від 05.05.2000 року ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №19191. Після його смерті видкрилася спадщина у зв'язку з чим ІНФОРМАЦІЯ_1 П'ятою Київською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 697/2013.

Вбачається, що за життя ОСОБА_2 зробив розпорядження на випадок своєї смерті відповідно до якого заповідав все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі, все те, що буде йому належати і на що він матиме право за законом на ім`я позивача ОСОБА_1, про що свідчить заповіт складений ним 15.06.2000 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за № 1421.

Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_1.

Встановлено, що згідно з постановою Відділу державної виконавчої служби Солом"янського районного управління юстиції у м.Києві №1244/20 від 14.10.2003 року накладено арешт на це майно та заборонено його відчуження у зв`язку з чим позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідно до листа від Головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Москаленко О.П. виконавче провадження відносно ОСОБА_2 знищено за строками давності.

Таким чином підстави для арешту квартири на теперішній час відсутні.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання.

В ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ/майно/,яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З точки зору ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Тобто, з точки зору закону під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей.

Під правом розпорядження розуміється юридично забезпечена можливість власника визначати долю свого майна.

Відповідно до ч.3 статті 49 Закону України " Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника.

Відповідно до ст.25 Цивільного Кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи,тобто здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. припиняється у момент її смерті.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги припинення цивільної правоздатності ОСОБА_2, зважаючи на відсутність виконавчого провадження, яке підтверджує підстави для існування обтяження на спадкове майно, суд вважає, що наявність постанови ВДВС Соломянського РУЮ в м. Києві №1244/20 від 14.10.2003 року про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження щодо квартири АДРЕСА_1, обмежує ОСОБА_1 щодо права на володіння та розпорядження нею, а тому його вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, Закон України " Про виконавче провадження", ст. ст.15, 16, 316, 319 ЦК України, ст.ст. 3- 4, 10-11, 33, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України , суд -,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна - задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, накладеного згідно з постановою ВДВС Соломянського РУЮ в м. Києві №1244/20 від 14.10.2003.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: