Справа № 544/2356/14-ц
№ пров. 2/544/696/2014
Номер рядка звіту 18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 грудня 2014 року Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді - Ощинської Ю.О.,
за участі секретаря - Тютюнник А.О.,
представник позивача - адвоката ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди,
З 17.07.2014 кредитний ліміт на кредитній картці було збільшено до 6200 грн.
22 липня 2014 року ОСОБА_3 втретє узяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 936, грн., які зобов'язувався повернути до 01.09.2014. Станом на листопад місяць 2014 року відповідач борг не повернув, добровільно його сплатити відмовляється, а тому просить стягти з боржника вищевказані суми, а також витрати пов'язані з розглядом справи.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позові. Додатково вказав, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через засоби масової інформації газету "Зоря Полтавщини". Його неявка не перешкоджає розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до розписки від 13.02.2014 ОСОБА_3 вдруге взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 5000 грн., що знаходилися на кредитній картці НОМЕР_3 Акціонерного товариства "БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ" та зобов'язувався повернути позивачці кредитну картку без заборгованості до 10.05.2014. З 17.07.2014 кредитний ліміт на кредитній картці було збільшено до 6200 грн. (а.с. 11-14).
Відповідно до розписки від 22.07.2014 ОСОБА_3 втретє узяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 936 грн., які зобов'язувався повернути до 01.09.2014, про що свідчить розписка (а.с. 15).
15 вересня 2014 року позивач направила боржнику три вимоги про повернення позики, однак ОСОБА_3 борг не повернув і відмовляється повертати його у добровільному порядку (а.с. 18-21).
Позивач розпорядився коштами отриманими в кредит на власний розсуд.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.
Всупереч даним вимогам відповідач у вказані у розписках строки борг не повернув.
Відповідно до ст. 1049 ЦК, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом також береться до уваги те, що позивач не ставить вимогу, як передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК сплати відповідачем суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
З вимогою позивача ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди, суд не погоджується, виходячи з наступного.
По-перше, сторони перебували у договірних правовідносинах, які не передбачали стягнення моральної шкоди. По-друге, звернення до суду особи за захистом порушеного права є її правом, тому посилання позивача на те, що вона зазнала душевних страждань, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Беручи до уваги, викладене, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Статтею 79 ЦПК передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме: витрати на правову допомогу, витрати пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача.
Стаття 88 ЦПК закріплює, що стороні, на користь якої винесено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом установлено, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено на 76%.
З матеріалів справи вбачається, що позивач понесла витрати за сплату судового збору у сумі 406 грн. 88 коп. (а.с. 1), витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. (а.с. 118-119) та витрати пов'язані з публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 120 грн. (114-115, 117).
Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідача повинні бути стягнуті судові витрати на користь позивача пропорційно до задоволеної суми, а саме у розмірі 76%.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 74, 79, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 1049, 1167 ЦК України, с у д, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -