Справа № 204/497/14-ц
Провадження № 2/204/947/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на ? частину квартири, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 року позивачка звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, але в лютому 2014 року надала уточнену позовну заяву, якою просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, що померла 24 вересня 2011 року, на ? частину квартири АДРЕСА_1. В обґрунтуванні позовних вимог позивачка зазначає, що квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, 10/40, належить її матері - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 16 жовтня 2002 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, згідно рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1377 від 27 червня 2002 року. Дане свідоцтво зареєстровано в КП «Дніпропетровське МБТІ» від 16 жовтня 2002 року, реєстровий №2873-148. Згідно з додатком до свідоцтва про право власності на квартиру від 16 жовтня 2002 року у загальному користуванні співвласників багатоквартирного будинку знаходяться приміщення: на першому поверсі: №І-І, І-З, І-5, І-13; на другому поверсі: №ІІ-І, ІІ-4, ІІ-6, ІІ-10, на третьому поверсі: №ІІІ-І, ІІІ-3, ІІІ-5, ІІІ-10, на четвертому поверсі: ІV-1, ІV-3, ІV-5, ІV-10; на п`ятому поверсі: №V-1, V-3, V-5, V-10; на шостому поверсі: № VІ-1, VІ-3, VІ-5, VІ-10; на сьомому поверсі: № VІІ-1, VІІ-3, VІІ-5, VІІ-10. 24 вересня 2011 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з вищезазначеної квартири, що належить їй на праві власності. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті були: ОСОБА_1 дочка спадкодавця та відповідач ОСОБА_2 чоловік спадкодавця. У визначений законом строк позивачка звернулася до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, в свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті своєї дружини на її користь. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна позивачка не змогла, оскільки в період ремонту у квартирі були втрачені оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, тому нотаріусу були надані їх копії. У звязку з чим, державний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва на спадщину та запропонувала звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

27 лютого 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_2. В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом вказав на те, що 05 червня 1971 року уклав шлюб з ОСОБА_4 (після шлюбу ОСОБА_1). У період шлюбу за інвестиційним контрактом № А114 від 25 травня 2001 року, укладеним між ТАТЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» та ОСОБА_3 про інвестування у житлове будівництво, була придбана квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, 10/40, яка після закінчення будівництва була оформлена на його дружину ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 16 жовтня 2002 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. 24 вересня 2011 року померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини зазначеної квартири, оскільки ? частина належить йому на праві власності, оскільки дана квартира була придбана під час шлюбу за спільні кошти подружжя. Однак, у зв`язку з тим, що в період ремонту у квартирі були втрачені оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, він не може підтвердити своє право власності. У звязку з чим він вимушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивачка за первісним позовом позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, та не заперечувала проти задоволення зустрічних вимог.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом не заперечував проти задоволення вимог позивачки, підтримав свої заявлені зустрічні позовні вимоги та просив задовольнити їх, посилаючись на підстави зазначені у позові.

Представник третьої особи Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, але надав заяву з проханням розглядати справу в їх відсутність.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 05 червня 1971 року, який було зареєстровано у Жовтневому Будинку щастя м. Дніпропетровська, актова запис №1115. (а.с.7). Від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). У період шлюбу за інвестиційним контрактом № А114 від 25 травня 2001 року, укладеним між ТАТЗТ «Науково-виробниче об`єднання «Созидатель» та ОСОБА_3 про інвестування у житлове будівництво, за спільні сумісні кошти була придбана квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, 10/40 (а.с.10-16), яка після закінчення будівництва була зареєстрована на ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 16 жовтня 2002 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, згідно рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1377 від 27 червня 2002 року (а.с.45). Дане свідоцтво про право власності було зареєстровано в КП «Дніпропетровське МБТІ» 16 жовтня 2002 року за реєстровим номером №2873-148. Зазначена квартира складається з 1- коридор, 2 кухня, 3 їдальня, 4 - житлова кімната, 5 житлова кімната, 6 санвузол, 7 кладова, житловою площею 60,8 кв.м., загальною площею 97,1 кв.м. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності (а.с.45-56) та технічним паспортом (а.с.17-20). Згідно з додатком до свідоцтва про право власності на квартиру від 16 жовтня 2002 року, у загальному користуванні співвласників багатоквартирного будинку знаходяться приміщення: на першому поверсі: №І-І, І-З, І-5, І-13; на другому поверсі: №ІІ-І, ІІ-4, ІІ-6, ІІ-10, на третьому поверсі: №ІІІ-І, ІІІ-3, ІІІ-5, ІІІ-10, на четвертому поверсі: ІV-1, ІV-3, ІV-5, ІV-10; на п`ятому поверсі: №V-1, V-3, V-5, V-10; на шостому поверсі: № VІ-1, VІ-3, VІ-5, VІ-10; на сьомому поверсі: № VІІ-1, VІІ-3, VІІ-5, VІІ-10 (а.с.46).

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином враховуючи пояснення сторін та наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Як встановлено в судовому засіданні, 24 вересня 2011 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Після її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до матеріалів спадкової справи (а.с.59-73) її дочка ОСОБА_1 26.01.2012 року звернулася до нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини. Також 26.01.2012 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від належної йому частини спадщини на користь доньки ОСОБА_1

Як вбачається з пояснень сторін у судовому засіданні, оригінали правовстановлюючих документів на спадкову квартиру були втрачені. Тому, згідно відповіді третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 є роз'яснення, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно вимог до ч. 2 ст. 372 ЦК України та ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачкою за первісним позовом право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як було встановлено у судовому засіданні спірна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Правовстановлюючі документи на дану квартиру були втрачені. Домовленості щодо поділу даної квартири з відступом рівності долі не існувало, що підтверджено сторонами у справі. А тому суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

На підставі викладеного і керуючись ст. 368, 372, 392, 1220, 1223, 1226, 1261, 1269 ЦК України, ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 10, 57- 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, що померла 24 вересня 2011 року, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, що складається: з 1- коридор, 2 кухня, 3 їдальня, 4 - житлова кімната, 5 житлова кімната, 6 санвузол, 7 кладова, житловою площею 60,8 кв.м., загальною площею 97,1 кв.м.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на 1/2 частину квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що складається: з 1- коридор, 2 кухня, 3 їдальня, 4 - житлова кімната, 5 житлова кімната, 6 санвузол, 7 кладова, житловою площею 60,8 кв.м., загальною площею 97,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Дубіжанська