Справа № 128/2310/14-ц
УХВАЛА

12 січня 2014 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л. П.

при секретарі: Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участь третьої особи на стороні відповідача: нотаріус Вінницького міського нотаріального округу - ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу земельної ділянки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

19.12.2014 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що згідно договору купівлі продажу земельної ділянки, яка є предметом спору, відповідач продала спільно нажиту ними під час шлюбу земельну ділянку та не повідомила покупця та нотаріуса, що на вказаній земельній ділянці знаходиться збудований ними будинок, тобто ввела в оману покупця та нотаріуса. Як стало йому відомо, відповідачі шукають варіанти відчуження вказаного будинку та земельної ділянки. Тому, просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та на будинок, який збудований на цій ділянці, які розташовані в с. Бохоники, масив «Поляна», вул. Друга №15-17, Вінницького району Вінницької області та зареєстровані на ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 заяву про забезпечення позову підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві, а також просив рахувати доказом сплати судового збору квитанцію про сплату судового збору, додану до позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, однак попередньо через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява, в якій вона просить розгляд заяви про забезпечення позову провести у її відсутність, щодо задоволення заяви заперечує, оскільки заявником не сплачено судовий збір за подання вказаної заяви, а також у заяві не наведено підстав, передбачених ст. 151 ЦПК України для забезпечення позову, а саме, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того зазначила, що розгляд даної справи просить провести у її відсутність, щодо задоволення позовної заяви заперечує, при винесенні рішення просила врахувати пояснення, надані нею на попередніх судових засіданнях.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки ОСОБА_3 є добросовісним набувачем земельної ділянки, яка є предметом спору.

Третя особа на стороні відповідача - нотаріус Вінницького міського нотаріального округу - ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши та дослідивши матеріали справи, врахувавши розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як визначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006 р., №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на земельну ділянку та будинок, і не встановлено реальної небезпеки, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Судом, враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільний процесуальний Кодекс України враховує принцип рівноправя сторін у процесі і забезпечує захист інтересів, в тому числі і відповідачів.

Суд приймає до уваги те, що у випадку вжиття заходів забезпечення позову, будуть порушені права та інтереси третьої особи, яка на даний час є добросовісним набувачем земельної ділянки, що є предметом спору, а також те, що збудований на земельній ділянці будинок не є предметом даного спору.

Позивачем та представником позивача не надано доказів того, що відповідачами вчиняються чи можуть вчинятися дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки та доказів, які б свідчили про реальну загрозу невиконання або неможливість виконання рішення суду, а також, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не обгрутнована та не містить достатніх законних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. П. Шевчук