У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Маринець Д.Н.

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 23 грудня 2013 року по справі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його сестра ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дітьми подружжя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 від 04.07.1992 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 від 21.09.2004 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_3 від 05.03.1956 року. Їхні родичі відразу після війни в 1945 році почали будівництво будинку на приватній землі їхнього діда ОСОБА_9, з його дозволу, навпроти будинку діда, в якому вони жили. Це видно з генерального плану власника ОСОБА_9 станом на 1946 рік, де є безіменний квадрат. Перша інвентаризація майна в м. Виноградів відбулась в 1946 році. З 01.01.1948 року земля в Закарпатській області була націоналізована, згідно довідки краєзнавчого музею від 04.09.2001 року. Рішенням Виноградівського виконкому від 16.02.1948 року було виділено 3248 метрів квадратних землі під будівництво будинку АДРЕСА_1 (це той безіменний квадрат вище вказаного генерального плану), що видно з типового договору на право будівництва № 28 м.Виноградів від 08.04.1948 року, забудівельники: ОСОБА_4 та ОСОБА_6. 26.03.1948 року було видано дозвіл (разрешение) № 36 на провадження будівельних робіт, де вказується, що термін закінчення робіт 05.04.1949 року. Термін на спорудження індивідуального будинку по нормативу три роки, а дозвіл дали 26.03.1948 рокуз терміном закінчення будівництва 05.04.1949 року, тобто один рік. Фактично будинок АДРЕСА_1 був готовий 07.09.1948 року згідно оціночного акту № 303/а домоволодіння АДРЕСА_2, власник - ОСОБА_6. Видача типового договору на право будівництва в м.Виноградів від 08.04.1948 року, дозвіл № 36 від 26.03.1948 року видавали майже на готовий будинок, який був готовий 07.09.1948 року достроково. Таким чином, з дідового господарства позивача в 1948 році стало два, що видно з генерального плану станом на 07.09.1948 року по АДРЕСА_3 власники - ОСОБА_4 1/2 частини та ОСОБА_5 - 1/2 частини, та власне дідове господарство - генеральний план АДРЕСА_4 власник ОСОБА_9 З генерального плану АДРЕСА_4 власник ОСОБА_9 станом на 1946 рік видно, що воно по обидві сторони АДРЕСА_4 по одній стороні, а АДРЕСА_3 продовжили в 1945 році через дідову землю, бо до 1945 року АДРЕСА_5 була глухий кут (тупик), яка впиралася в землю діда ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла мати позивача ОСОБА_5, після чого батько позивача дав заповіт 20.12.1983 року на користь своїх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за № 3993. ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер батько позивача ОСОБА_4, а 30.10.1987 року Виноградівською міською радою було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок на ОСОБА_4 в 1/2 частині та на ОСОБА_6 в 1/2 частині на житловий будинок в м.Виноградів, АДРЕСА_3. 12.05.1988 року Виноградівською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок в м.Виноградів, АДРЕСА_3 по 1/6 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1/2 частини жилого будинку, при цьому 1/6 частина спадкового будинку залишилася відкритою, поскільки батько позивача ОСОБА_4 як чоловік спадщину після смерті дружини ОСОБА_6 прийняв, але юридично не оформив свої спадкові права. 19.04.1989 року згідно договору дарування сестра позивача ОСОБА_3 подарувала позивачу - як рідному брату ОСОБА_1 свою 1/6 частину даного спадкового будинку. Згідно довідки-характеристики № 114 від 30.08.1990 року станом на 1990 рік житловий будинок в м.Виноградів, АДРЕСА_3 належав: 3/6 частини - ОСОБА_4, 1/6 частина - ОСОБА_5 та 2/6 частини позивачу - ОСОБА_1 Рішення Іршавського районного суду від 18.11.1997 року по АДРЕСА_5 в м.Виноградів не на будинок позивача, побудований в 1948 році під № 11 «а». На цей же - не позивача будинок, побудований в 1957 році, 26.11.2006 року ОСОБА_10 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/9 частини в м.Виноградів, АДРЕСА_3. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2013 року в мотивувальній частині на третій сторінці в п'ятому абзаці було встановлено, що спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 є його діти ОСОБА_1 і ОСОБА_3, які спадщину за померлим батьком прийняли, але на даний час свої спадкові права на неї не оформили, тобто не отримали свідоцтво про право на спадщину. В зв'язку з цим позивач на даний час і звертається до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. В червні 2012 року позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для оформлення за собою 3/6 частини будинку в м.Виноградів, АДРЕСА_3, яка належала батьку ОСОБА_4, після чого державним нотаріусом було надано відповідний запит № 110 від 22.06.1012 року до КП «Виноградівське РБТІ» для отримання витягу з реєстру прав власності для оформлення спадщини. Однак провести обстеження не виявилося можливим у зв'язку з недопущенням працівника БТІ і позивача для огляду вказаного будинку, що підтверджується листом КП «Виноградівської РБТІ» № 864 від 15.08.2012 року. Відповідачка ОСОБА_2 й на даний час не допускає позивача до його будинку. А тому позивач змушений звернутись до суду із даним позовом та просити суд визнати за ним право власності на спадковий будинок в м.Виноградів, АДРЕСА_3, збудований 1948 року під № 11 «а».

Рішенням Виноградівського районного суду від 23 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, як необґрунтованого, та постановлення нового рішення про задоволення позову.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Відмовляючи з задоволенні позову , суд послався на те, що відповідно до судового рішення, яке набуло законної сили, ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.13р відповідачка ОСОБА_2 є власником 5/9 частин спірного будинку, тому встановити позивачу право власності на такий будинок в цілому неможливо.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 1,3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки обставини щодо належності ОСОБА_2 на праві власності 5/9 частин спірного будинку встановлені судовим рішенням у справі в якій брали участь ці ж сторни, суд законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, зазначених у оскарженому рішенні, не спростовують.

Апеляційним судом, з витребуванням інвентарної справи, перевірено доводи позивача про те, що дана справа стосується іншого будинку ніж зазначено в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.13р і з'ясовано, що ці доводи не відповідають дійсності.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді