Справа № 667/1082/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року суддя Комсомольського районного суду м.Херсона Іванцова Н.К., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний Аеропорт «Херсон» про стягнення заборгованості, -

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що між ним та відповідачем 01.01.2011 року був укладений договір про надання послуг, за яким він зобовязався надавати послуги по охороні обєктів аеропорту, а відповідач оплатити надані послуги. Дія даного Договору закінчилась 13.09.2012 року, коли право власності перейшло до третіх осіб. Факт належного виконання умов Договору, з боку позивача підтверджується даними постових відомостей. Як зазначає позивач, відповідачем на початковому етапі виконання договірних відносин оплачувались надані ним послуги, але з жовтня 2011 року відповідач припинив оплачувати послуги та ухилився від надання актів виконаних робіт, посилаючись на тимчасові матеріальні труднощі. Із вимогами про погашення заборгованості позивач звертався як до відповідача, так і до правоохоронних органів, але незважаючи на це виплата так і не відбулась. Твердження відповідача про те, що на майно було накладено арешт і оплату має здійснювати правоохоронний орган, позивач вважає незаконними та необґрунтованими, в звязку з чим, просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по Договору про надання послуг від 01 січня 2011 року в сумі 16710,33 грн.; стягнути на його користь з відповідача витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 243,60 грн. та витрати по сплаті судового збору по заяві про забезпечення позову в сумі 121,80 грн.; накласти арешт на майно відповідача; накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунку в банку відповідача.

Позивачем у позові зазначена вимога про забезпечення позову, якою він просить накласти арешт на майно відповідача, накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунку в банку відповідача.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю необхідним у задоволенні вимоги про забезпечення позову відмовити, оскільки позивачем належним чином невмотивовано необхідність забезпечення позову, не вказано на яке саме майно позивач просить накласти арешт, так само як і не зазначені рахунки відповідача, на які позивач просить накласти арешт. Окрім цього, позивачем не надано доказів співмірності із заявленими вимогами, що в свою чергу суперечить ч. 3 ст. 152 ЦПК України, яка передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене, а також на те, що позивачем не надано доказів, які б вказували на доцільність застосування таких заходів забезпечення позову, не надано доказів того, що невжиття вказаних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суддя

Ухвалила:

У задоволенні вимоги про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача, накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунку в банку відповідача - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2