Справа №295/6007/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЖИТОМИРА В СКЛАДІ:

Головуючого судді Комісарчук О.В.

З участю секретаря Содель А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 57498,07 грн., завдану ним внаслідок пошкодження автомобіля AUDI А 6, державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та відшкодувати моральну шкоду в сумі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 05.03.2011 року в м. Житомирі по вул. Київській, 77 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів AUDI А 6, державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належав ОСОБА_3, та «ГАЗ 3110», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 Відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль AUDI А 6, державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні ушкодження, вартість матеріального збитку відповідно до звіту експерта від 11.03.2011 року становить 57498,07 грн. Позивач є власником автомобіля AUDI А 6, державний номерний знак НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.09.2013 року, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 Посилаючись на ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, заподіяну майну, яке в порядку спадкування після смерті батька перейшло до неї у власність, та відшкодувати моральну шкоду, оскільки винними діями ОСОБА_2 нанесено шкоду належному на даний час їй транспортному засобу, що призвело до її моральних страждань.

Представнки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судових засіданнях позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, просили його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні 10.09.2014 року позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. При цьому пояснив, що не був винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності йому не було відомо, в судове засідання не викликався, під час розгляду справи присутній не був. Зазначив, що має намір оскаржити постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач в судові засідання 14.10.2014 року та 19.11.2014 року не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 29,37), причини неявки не повідомив.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.03.2011 року о 20 год. 30 хв. по вул. Київській, 77 у м. Житомирі за участю автомобіля AUDI А 6, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля «ГАЗ 3110», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 05.03.2011 року за вказаних вище обставин, у звязку з порушенням ним Правил дорожнього руху, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляду штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.6)

На момент дорожньо-транспортної пригоди 05.03.2011 року автомобіль AUDI А 6, державний номерний знак НОМЕР_3, на праві власності належав ОСОБА_3

Зі змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 15.10.2013 року власником автомобіля AUDI А 6, державний номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_1 (а.с. 5).

Позивач набула право власності на автомобіль AUDI А 6, державний номерний знак НОМЕР_1, після смерті ОСОБА_3, який помер 27.09.2012 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.09.2013 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 3).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1230 ЦК України регламентовано порядок та умови спадкування права на відшкодування збитків, моральної шкоди та сплату неустойки, відповідно до змісту якої визначено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобовязаннях; право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у звязку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обовязків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя; право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Між сторонами виник спір з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої майну ОСОБА_3, який помер 27.09.2012 року, тобто вимоги, які виникають з деліктних зобовязань.

Положення статті 1230 ЦК України є спеціальними по відношенню до положень ст. 1218 цього ж кодексу, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях; докази повинні бути належними та допустимими.

Позивачем не доведено та не встановлено судом, що між власником пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3, який помер 27.09.2012 року, та відповідачем існували які-небудь договірні стосунки, в тому числі, щодо відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної із вказаним ДТП, не доведено, що за життя спадкодавця ОСОБА_3 йому було присуджено до стягнення моральну шкоду, що б могло бути підставами для стягнення коштів відповідно до приписів ст. 1230 ЦК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Комісарчук