РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Бердянської міської ради про визнання права власності у якому зазначив, що на початку 1978 року він познайомився з ОСОБА_2 і згодом почав разом з нею проживати. Їх батьки купили для них 07.12.1978 року 1/8 частину домоволодіння по АДРЕСА_1, яка фактично складається з квартири №5. 16.05.1981 року він та ОСОБА_2 уклали шлюб. Від шлюбу в них народилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживали разом з ними. З 1990 року він почав товаришувати зі своїм сусідом - ОСОБА_5, який проживав у АДРЕСА_2, що складала 3/10 частини домоволодіння та перейшла до нього в спадщину після смерті батьків. Вони здружилися на ґрунті спільного працевлаштування та спільних інтересів. Згодом ОСОБА_5 став гостро потребувати його присутності, оскільки його батьки померли, інших близьких родичів у нього не було, його звільнили з роботи і він захворів. З 1995 року в його подружньому житті почався розлад і він з дружиною припинив сімейні відносини та за пропозицією ОСОБА_5 переїхав проживати до нього. Вони разом проживали і в них був спільний бюджет. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 він залишився проживати в його квартирі. Згодом у нього та дружини налагодились стосунки і остання переїхала проживати до нього. Таким чином, він особисто з 1995 року, а з 1999 року разом з сімєю і по теперішній час проживає у квартирі ОСОБА_5. Користується квартирою добросовісно, постійно та відкрито, сплачує комунальні платежі, прибирає прибудинкову територію. Після смерті ОСОБА_5 він вирішив переоформити квартиру №1, що складає 3/10 частини домоволодіння, оскільки спадкоємців за законом не було, а заповіт спадкодавець не залишив і звернувся до Бердянської міської ради для оформлення права власності на спірну квартиру. 26.03.1999 року держава в особі Бердянського міжрайонного відділу податкової міліції отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/20 частини спірного житлового будинку. Він з дружиною вирішив оформити по 3/20 частини спірного домоволодіння, що залишилося після смерті ОСОБА_5 за кожним із них. 30.03.1999 року його дружина ОСОБА_2 придбала у держави в особі Бердянського відділу податкової міліції за договором купівлі-продажу, який укладено на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я» 3/20 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11.12.2008 року договір купівлі-продажу від 30.03.1999 року визнано дійсним та визнано за покупцем право власності на 3/20 частки спірного житлового будинку. Інші 3/20 частки спірного домоволодіння так і залишились за ОСОБА_5 Вважав, що за ст. 344 ЦК України має право на визнання за ним права власності на іншу половину квартири №1, що складає 3/20 частки домоволодіння, оскільки більше 10 років відкрито, безперервно проживає у зазначеній квартирі, здійснює в ній поточні та капітальні ремонти, користується нею як власник. До нього жодного разу не пред'явили претензій щодо користування цим житловим приміщенням. Просив визнати за ним право власності на 3/20 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач та його представник не з'явились. Представник позивача подав заяву в якій вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом, листа Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №511 від 10.10.2014 року видно, що за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 3/20 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою від 29.08.1974 року НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1999 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.07.1990 року видно, що майно ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у вигляді 3/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, належного спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Бердянською державною нотаріальною конторою від 27.04.1990 року, на підставі ст. 555 ЦК України за правом спадкоємства перейшло до держави в особі Бердянського міжрайонного відділу податкової міліції.

Із зазначених доказів судом встановлено, що ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини належало 3/10 частини домоволодіння по АДРЕСА_1. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належні йому 3/10 частини зазначеного домоволодіння.

За ст. 555 ЦК України 3/10 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 перейшло державі в порядку спадкування і держава оформила спадкові права, оскільки Бердянський міжрайонний відділ податкової міліції отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.03.1999 року на 3/20 частини спірного домоволодіння. За договором купівлі-продажу від 30.03.1999 року, який укладено на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», держава в особі Бердянського міжрайонного відділу податкової міліції продала, а ОСОБА_2 купила 3/20 частини цього домоволодіння. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11.12.2008 року визнано дійсним цей договір купівлі-продажу і за ОСОБА_2 визнано право власності на 3/20 частини житлового АДРЕСА_1. Право власності на зазначене майно ОСОБА_2 зареєструвала за собою 27.04.2009 року.

Відомості про оформлення державою іншої 3/20 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 відсутні і за повідомленням Комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №511 від 10.10.2014 року воно зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_5, але вважається, що спадкоємець - Бердянська міська рада прийняла і це майно, оскільки прийняття частини спадщини свідчить про прийняття її в цілому.

Таким чином, судом встановлено, що на момент розгляду спору у власності Бердянської міської ради є 3/20 частини домоволодіння по АДРЕСА_1.

Із копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 11.02.2011 року, копії рішення Бердянського міськрайонного суду від 03.04.2012 року видно, що домоволодіння по АДРЕСА_1 поділено на квартири. На 3/10 частки ОСОБА_5 приходиться квартира №1, яка складається з коридору 1-1 площею 5,5 кв. м., кухні 1-2 площею 8,6 кв. м., комори 1-3 площею 4,2 кв. м., коридору 1-4 площею 8,6 кв. м., кухні 1-5 площею 11,5 кв. м., кімнати 1-6 площею 9,2 кв. м., кімнати 1-7 площею 15,7 кв. м..

3/20 частини цієї квартири за договором купівлі-продажу від 30.03.1999 року, який укладено на Бердянській регіональній товарній біржі «Нерухомість Приазов'я», у держави в особі Бердянського міжрайонного відділу податкової міліції купила ОСОБА_2, а інша 3/20 частка залишається в у власності Бердянської міської ради.

Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 5 ЦК України про дію законів у часі та п. 8 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п. 1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Добросовісність заволодіння ОСОБА_1 3/20 частиною домоволодіння по АДРЕСА_1 (частиною квартири №1) та відкрите, безперервне володіння ним більше десяти років знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, згідно акту від 15.12.2014 року у квартирі №1 житлового будинку по АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_5 з 1999 року постійно, відкрито, безперервно проживає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з ним проживають ОСОБА_2, ОСОБА_4. Позивач утримує прибудинкову територію в належному стані.

Згідно будинкової книги квартири №1 домоволодіння по АДРЕСА_1 , паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 13.04.2012 року позивач зареєстрований у спірному будинку з 20.10.1981 року.

Крім того, добросовісність заволодіння спірним майном та відкрите, безперервне володіння ним більше десяти років підтверджується квитанціями про оплату комунальних послуг позивачем та членами його сім'ї.

Враховуючи викладене, суд вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог в повному об'ємі, оскільки позивачем доведено, що він добросовісно заволодів спірним майном та відкрито, безперервно володіє ним більше десяти років

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 3/20 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя