05 вересня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.
при секретарі Южаковій В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Універсал Банк, третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, зобовязання вчинити певні дії
В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебувала вищезазначена цивільна справа, яка розглянута з проголошенням рішення суду 07.08.2014 року.
29.08.2014 року до суду надійшла заява позивача про винесення додаткового рішення суду, оскільки судом не вирішені в повному обсязі позовні вимоги щодо визнання договору іпотеки недійсним та зобовязання зняти обтяження з майна.
В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд даного питання у її відсутність, просила невирішені вимоги задовольнити.
Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, про час і дату судового засідання належним чином повідомлені, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Вивчивши матеріали, суд дійшов висновку про те, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно будь - якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Судом встановлено, що 07.08.2014 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська було винесено рішення, яким відмовлено позивачу у задоволенні вимог щодо визнання кредитного договору недійсним.
Між тим, позивачем заявлялись вимоги і про визнання недійсним договору іпотеки від 21 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Універсал Банк, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим номером № 879, зобовязання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек від 21 лютого 2008 року, за реєстровим номером № 879 та скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21 лютого 2008 року, за реєстровим номером № 25.
З матеріалів справи вбачається, що в задоволенні позовних вимог про визнання генерального договору про надання кредитним послуг було відмовлено, оскільки даний договір є нікчемним, а тому визнання його недійсним не можливе.
Так, відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно ст. 577 ЦК України застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.
Відповідно до ч. 5 ст.3 Закону України Про іпотеку іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно п.2-3 ч.1 ст. 18 Закону України Про іпотеку до істотних умов іпотечного договору відноситься зміст та розмір основного зобовязання, строк і порядок його виконання, у забезпечення якого встановлюється іпотека. До істотних умов іпотечного договору відноситься опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення.
Ч.2 ст. 18 Закону України Про іпотеку зазначено, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.
Згідно до вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
Оскільки основне зобовязання визнано нікчемним, то іпотечний договір, який укладений з метою його виконання, дійсно має бути визнаний недійсним, так як містить урізаний склад предмету договору - відсутнє основне зобовязання, яке має бути забезпечене обтяженням майна, з можливим його відчуженням у майбутньому за певних умов на користь позикодавця.
У відповідності до ч.2 ст.593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.
Відповідно до п.1.5 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраторами Реєстру заборон є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп'ютерну мережу. Таким чином, оскільки чинним законодавством визначено перелік осіб, які мають необхідний обсяг повноважень для внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 скасувати відповідні записи підлягають задоволенню.
Суд не застосовує наслідки нікчемності основного зобовязання в порядку глави 83 ЦК України, оскільки сторони про це в порядку ст.11 ЦПК України не клопотали.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 168, 197, 212-215, 220 ЦПК України, -
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі але не були присутні при оголошенні рішення мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Т.В. Шевцова