УХВАЛА

15 грудня 2014 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми упущеної вигоди, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 42000 грн. на відшкодування втраченого доходу (заробітку) через втрату працездатності як наслідок протиправних дій відповідача, 6308,19 грн. - витрати на лікування та 100000 грн. моральної шкоди.

Дослідивши позовну заяву та оглянувши додані до неї документи, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а відтак її слід залишити без руху.

Так, позивач всупереч імперативним вимогам п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України при викладі обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги не зазначає доказів, що їх підтверджують або не наводить підстав для звільнення від їх доказування. Зокрема, не зазначено доказів на підтвердження того, що через тривале лікування та поганий стан здоров`я вона втратила можливість продовжувати працювати в ДП «Мілкіленд-Україна», що на момент нанесення тілесних ушкоджень відповідачем вона там працювала, що керівництво підприємства готувало документи на її офіційне постійне оформлення на конкретну посаду, що підприємство дійсно мало наміри укладати трудовий договір із позивачем із оплатою її праці в 6000 грн. на місяць, а також те, що саме внаслідок злочинних дій відповідача позивач не може працевлаштуватися вже понад 15 місяців. В даному випадку позивач намагається обґрунтувати без зазначення доказів вимогу про стягнення з відповідача упущеної вигоди, тобто доходів, які вона мала б отримати, якби не протиправні дії відповідача.

Щодо стягнення з відповідача суми матеріальної і моральної шкоди, то суд акцентує увагу позивача на змісті мотивувальної і резолютивної частини вироку Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2014 року, в яких проаналізовано та задоволено вимоги позивача в частині стягнення з відповідача певної суми матеріальної та моральної шкоди, завданої злочинними діями відповідача по відношенню до нею. На даний час мова про подвійне стягнення з однієї і тої самою людини йти не може. Проте, можливе посилання на нові обставини, які пов`язані із певними протиправними діями засудженої особи вироком суду вже після вступу останнього в законну силу. Відтак позивачу належить відокремити ту шкоду, яку вона зазнала і яка була предметом розгляду суду під час розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні і ту ймовірну шкоду, яка була заподіяна внаслідок тих самих протиправних дій відповідача, однак вже після вступу вироку в законну силу 15 липня 2014 року.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України слід зазначити докази на підтвердження того, де, в яких лікарнях, скільки разів із зазначеннями конкретних періодів часу позивач проходила і які саме обстеження, операції (після вищезазначеного вироку суду), в чому полягала реабілітація і конкретні призначення лікарів.

Згідно п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачу належить викласти обставини, надати розрахунок, з якого вона виходила заявляючи про те, що витрати на її лікування склали 6308,19 грн.

Також. Позивач всупереч п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначає ціну позову щодоо вимог майнового характеру, яка згідно статті 80 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог статті 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

В разі усунення зазначених судом недоліків суд звертає увагу позивач на положення глави 1 розділу ІІІ ЦПК України, згідно яким встановлено загальне правило підсудності - позови подаються в суд за зареєстрованим місцем проживання відповідача. В разі ж звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, позивач може подати позову до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання. Проте позивач, використовуючи правило альтернативної підсудності, доказів на підтвердження місця реєстрації в Солом`янському районі м. Києва також не зазначає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми упущеної вигоди, стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк