Справа 206/4846/14-ц
Провадження 2/206/1173/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2014 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

при секретарі Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП в порядку регресу,

встановив:

22 липня 2014 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 30 квітня 2011 року близько 18 години 00 хвилин в м. Підгороднє, на перехресті вулиць Гоголя - Паторжинського в м. Дніпропетровську (дані щодо місця ДТП наведені за текстом позовної заяви) з вини відповідача ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2011 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольксваген Гольф» з державними номерними знаками НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2, за кермом якого знаходився водій ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність була застрахована у ВАТ "УСК "Дженералі Гарант". Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, проведеного приватним підприємцем ОСОБА_4 18 червня 2011 року, сума збитків становить 39866,56 гривень. Відповідач добровільно сплатив ОСОБА_2 20000,00 грн. Таким чином розмір регламентної виплати становить 19866,56 грн. 07 червня 2011 року потерпіла повідомила про страховий випадок та 18 липня 2011 року звернулася в МТСБУ. 17 серпня 2011 року на адресу відповідача було направлено листа про добровільне врегулювання спору з потерпілою, який він отримав 23 серпня 2011 року та залишив без відповіді. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій, яка звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, на підставі якої позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 19866,56 гривень 25 серпня 2011р. 13 жовтня 2011р. МТСБУ направив відповідачу листа про добровільне врегулювання спору, який відповідач не отримав. На підставі викладеного просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 19866,56грн., витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 200,00грн., судовий збір в розмірі 243,60грн. та витрати за юридичні послуги в сумі 1000,00 грн. (а.с.2-3).

В судове засідання представник позивача не з'явився, надали до суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.4).

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні. Пояснив, що він відшкодував потерпілій у ДТП спричинену шкоду і у неї претензій не було. ДАІ вони не викликали. Потім йому прийшла постанова про штраф, який він оплатив. Виїжджав на місце ДТП спеціаліст і сказав, що шкода менша ніж 20000,00грн. Зазначив, що пошкодження було, як зазначено у протоколі, а не як при дослідженні машини пізніше, там зазначено більше пошкоджень, яких при ДТП не було. Пошкодження було лише на задньому бампері, він вдарив машину лише у задню частину, бокова частина не постраждала. Протокол за перевищення швидкості не складався, після ДТП на СТО не їздив, бачив потерпілу, коли забирав у неї своє водійське посвідчення.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши справу про адміністративне правопорушення № 3-2965/11 вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 30.04.2011 року о 18 годині водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем "ДЕУ" державний номер НОМЕР_1 в м. Підгороднє, не вибрав безпечну дистанцію і швидкість руху, не переконався у безпечності, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем "Фольксваген" державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2011 року (а.с.14).

06 червня 2011 року ОСОБА_2 повідомила МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду від 30.04.2011р. (а.с.9).

На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

18 липня 2011 року ОСОБА_2 звернулася з заявою до МТСБУ здійснити відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу "Фольксваген Гольф" д/н НОМЕР_3 під час дорожньо-транспортної пригоди 30 квітня 2011р. з вини ОСОБА_1 Розмір шкоди складає 40466,56грн. в тому числі 600грн. оплата експертизи, отримала від ОСОБА_1 20000,00грн. (а.с.10).

З технічного паспорту транспортний засіб "Volkswagen Golf" належить ОСОБА_2 (а.с.11).

З довідки ДАІ виданої ОСОБА_2 про те, що 30 квітня 2011р. в результаті ДТП, транспортний засіб "Фольксваген" д/н НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження: деформовано заднє ліве крило, задній бампер (а.с.12).

З відомості № 8822920 наданої МТСБУ про обставини дорожньо-транспортної пригоди: місце скоєння ДТП: на дорозі М-04 Знам'янка - Луганськ - Ізварине (на Волгоград через Дніпропетровськ, Донецьк) (Міжнародні дороги) 225км. 300м, дата та час скоєння: 24.05.2011р. о 18год., учасники дорожньо-транспортної пригоди: Daewoo Lanos номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 не застрахований, отримав механічні пошкодження - передня центральна частина та транспортний засіб Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5, отримав механічні пошкодження - задня центральна частина (а.с.13).

Згідно з полісу № ВС/1479959 від 22.12.2010р. по 21.12.2011р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_3 був застрахований у ВАТ "Українська страхова компанія "Дженералі Гарант" тип договору третій, страхувальник особа ОСОБА_3 (а.с.15).

Згідно звіту № 51/2011 від 18.06.2011р. про визначення вартості матеріального збитку, проведеного приватним підприємцем ОСОБА_6 сума збитків завданих власнику автомобіля Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2, становить 39866,56 гривень (а.с.16-27).

З протоколу (акту) огляду транспортного засобу Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2 на предмет пошкоджень у ДТП від 30.04.2011р. був оглянутий лише 03.06.2011р. (а.с.22). При цьому як з опису пошкоджень, так із копій фотозображень постраждалого автомобіля видно, що ушкоджена не задня центральна, а задня ліва частина автомобіля, в тому числі бокова поверхня заднього лівого крила, що вочевидь не відповідає зафіксованим відразу після ДТП ушкодженням.

17.08.2011р. № 18076 та 13.10.2011р. № 22167 МТСБУ направляло ОСОБА_1 лист про добровільне врегулювання питання (а.с.31-32).

У зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач на підставі наказу № 2193 від 23.08.2011 року, здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 19866,56 гривень, за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, про що свідчать копії наказу та платіжного доручення № 3669 від 25.08.2011р. (а.с.33-34).

З розписки ОСОБА_2 вона отримала від ОСОБА_7 20000,00грн. на ремонт автомобіля пошкодженого ОСОБА_1 в ДТП від 30.04.2011р. (а.с.46).

З наданого адміністративного матеріалу № 3-2965/11 на водія ОСОБА_1 вбачається, що 30.05.2011р. було складено протокол про адміністративне правопорушення № 2352 на ОСОБА_1 про те, що 30.04.2011р. він керуючи автомобілем ДЕУ НОМЕР_1 в м. Підгороднє не витримав безпечну швидкість руху та дистанцію та скоїв зіткнення з рухоючимся попереду автомобілем Фольксваген НОМЕР_3 (а.с.58).

Постановою начальника Дніпропетровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області полковником ОСОБА_8 від 30.05.2011р. було відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_1 про те, що після ДТП від 30.04.2011р. ОСОБА_5 відібрала в нього посвідчення водія та вимагає гроші, вирішено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України (а.с.59).

З протоколу огляду та перевірки технічного стану транспорту від 29.05.2011р. автомобіля Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_2, зовнішні пошкодження деформовано заднє ліве крило, відсутній задній бампер (а.с.62).

З протоколу огляду та перевірки технічного стану транспорту від 29.05.2011р. автомобіля ДЕУ номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1, зовнішні пошкодження - пошкоджень не має (а.с.63).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із дослідженими в судовому засіданні доказами, суд доходить до наступного.

В силу п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, окрім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Положенням ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини та співвідношуючи їх з наведеними нормами права, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки саме за загальними правилами Положення про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. N 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, як вбачається з матеріалів справи після ДТП автомобіль оглянутий не був. Огляд автомобіля та оцінка відбулася аж у червня 2011 року, коли ДТП відбулося у квітня 2011р.

Крім того в протоколі огляду та перевірки технічного стану від 29.05.2011р. зазначені незначні пошкодження автомобіля Фольксваген, а пошкодження у автомобіля ДЕО зовсім відсутні, що суперечить висновку ПП ОСОБА_6 від 18.06.2011р., де зазначені значні пошкодження автомобіля Фольксваген, при цьому локалізація і характер ушкоджень не відповідає первинно зафіксованим.

Також з наданих позивачем матеріалів не зрозуміло коли сталося ДТП: у відомості № 8822920 про обставини дорожньо-транспортної пригоди дата зазначена 24.05.2011р., і вказано на пошкодження автомобіля Фольксваген задня центральна частина, що також суперечить висновку № 51/2011р. від 18.06.2011р. та протоколу огляду від 03.06.2011р. Згідно протоколу про ДТП, подія сталася 30.04.2011 року (а.с. 58).

Позивач у позові взагалі зазначає, що ДТП сталося в «м. Підгороднє, на перехресті вулиць Гоголя - Паторжинського у м.Дніпропетровську», що також не відповідає місцю скоєння ДТП згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом роз'яснювались положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 137 ЦПК України та наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого відшкодування в порядку регресу внаслідок суперечливості тверджень позивача у позовних вимогах щодо місця ДТП, невідповідності часу скоєння ДТП, характера та локалізації ушкоджень постраждалого транспортного засобу мають вкрай сумнівний характер, не знайшли свого підтвердження і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57-61, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков