Дата документу 02.10.2014
Справа № 334/8066/14-ц
Провадження № 2/334/3008/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.,

при секретарі Нестеренко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання права власності, звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 08.07.2014р. державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 згідно акту опису і арешту майна ВП №39722824 за адресою м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 150, був накладений арешт на майно телевізор LG вартістю 500,00 грн., акустичну систему до домашнього кінотеатру вартістю 700,00 грн., бетонні стовпи під огорожу в кількості 6 штук загальною вартістю 300,00 грн., дві труби металеві діаметром 150 мм довжиною 3 метри вартістю 200,00 грн., трубу профільну довжиною 3 метри вартістю 100,00 грн., власником якого є позивачка, а не боржник ОСОБА_2

Вважає, що державним виконавцем безпідставно описано та арештоване майно, яке не належить на праві власності боржникові, з метою задоволення за рахунок цього майна боргових зобовязань ОСОБА_2 за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2012р., яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 9260,00 грн.

З наведених підстав,відповідно до статті 391 ЦК України, ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» позивач просить визнати право власності на це рухоме майно, та зняти з нього арешт.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що після звільнення з місць обмеження волі проживає у будинку матері за адресою м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 150, ніде не працює, власних доходів та майна не має. Описане та арештоване майно належить його матері, яка є власником будинку, а не йому.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконує вирок суду в частині задоволеного цивільного позову, просить зобовязати позивачку та відповідача ОСОБА_2 взяти кредит та погасити залишок заборгованості.

Державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиціїМоскаленко Є.А. просив вирішити справу на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до змісту ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт і вилучення майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхомпроведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» тач.2ст.114 ЦПК Українивизначено спосіб захисту цивільних прав та інтересів особи, права якої порушені накладенням арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 24 абз.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»№6 від 07.02.2014 зазначено, що вимоги осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Судом встановлено, що на виконанні Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження ВП №39722824 з примусового виконання виконавчого листа по справі №1/0814/371/2012 від 15.11.2012р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9260,00 грн.

Боржник ОСОБА_2 після відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2012р. став проживати в будинку своєї матері ОСОБА_1 за адресою м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 150

ОСОБА_1 є власником будинку за цією адресою на підставі договору дарування від 30.04.2009р., ОСОБА_2 має право користування вказаним житловим приміщенням.

Державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_4 08.07.2014р. було здійснено опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 за місцем його мешкання по вул. Зачиняєва, 150 у м. Запоріжжі.

З акту опису та арешту майна від 08.07.2014р.вбачається, що державним виконавцем було описанов тому числі майно: телевізор LG, акустичну систему до домашнього кінотеатру, бетонні стовпи під огорожу в кількості 6 штук, дві труби металеві діаметром 150 мм довжиною 3 метри, трубу профільну довжиною 3 метри. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_5, місце його знаходження не вказано. Договір зберігання, на підставі якого майно передано ОСОБА_5, надано суду державним виконавцем після початку розгляду справи по суті, при цьому зі змісту цього договору не вбачається, що за цим договором передавалося майно, вказане в акті опису і арешту майна від 08.07.2014р. по виконавчому провадженню ВП №39722824.

Належність спірного майна, описаного та арештованого на підставі акту державного виконавця від 08.07.2014р., ОСОБА_1 знайшло своє підтвердження. Так, телевізор LG і акустична система до домашнього кінотеатру були придбані ОСОБА_1 в кредит, що підтверджується договором №0326 від 24.01.2005р. Інші будівельні матеріали придбані ОСОБА_1 для облаштування огорожі біля будинку, власником якого вона являється. Роботи по облаштуванню огорожі здійснювалися членами будівельної бригади на замовлення ОСОБА_1, ОСОБА_2 при оформленні замовлення та придбанні будівельних матеріалів участі не приймав.

Пояснення сторін та учасників процесу,досліджені судом письмові докази підтверджують належність позивачу спірного рухомого майна. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що 08.07.2014р. державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП №39722824 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у сумі 9260,00 грн. було описане та арештоване в тому числі майно, що ОСОБА_1

Викладене свідчить про наявність передбачених ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на це майно ізвільнення його з-під арешту.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на телевізор LG, акустичну систему до домашнього кінотеатру, шість бетонних стовпів, дві металеві труби діаметром 150 мм і довжиною 3,00 метри, трубу профільну довжиною 3 метри, та звільнити його з-під арешту, накладеного актом опису і арешту майна від 08.07.2014р. державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції по виконавчому провадженню ВП №39722824.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.