Справа № 203/7616/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 в обґрунтування вимог посилаючись на те, що 01 квітня 2009 року між сторонами укладений договір про спільну діяльність з будівництва та експлуатації нежитлових приміщень з введенням в експлуатацію, реєстрацією права власності та подальшим використанням нежитлових приміщень, за умовами якого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 повинні були здійснити внесок шляхом передачі у спільну власність грошових коштів у розмірі 170000,00 грн. кожний і передати належне їм на підставі договору оренди право користування земельною ділянкою за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 46, а ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в свою чергу - здійснити внесок шляхом передачі у спільну власність грошових коштів в розмірі 230000,00 грн. кожний, проте у визначений договором строк ОСОБА_3 та ОСОБА_6 кошти не внесли, та їх зобовязання виконані ОСОБА_1 та ОСОБА_5, після чого ОСОБА_6 05 серпня 2013 року виключено зі складу учасників сумісної діяльності та 22 серпня 2013 року зареєстроване право власності на збудований об'єкт нерухомості по 1/2 за відповідачами, між тим, в порушення умов п.10.4 договору після завершення будівництва відповідач ОСОБА_3 не повернув кошти за договором позивачу, як особі, що вносила за нього внески для здійснення спільної діяльності і не передав іншим учасникам усі отримані від спільної діяльності блага, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просила суд припинити за відповідачем ОСОБА_3 право спільної сумісної часткової власності (розмір частки 1/2) на нежитлові приміщення, а саме: кафе з офісними приміщеннями у літ. А9-2, А11-3, А12-2 - приміщення №8а загальною площею 296,0 кв.м., приміщення №9а загальною площею 73,6 кв.м., козирок літ. а5, а всього по приміщенням №№8а, 9а загальною площею 369,6 кв.м. та визнати за позивачем право власності на вказане нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнав у повному обсязі, пояснивши, що дійсно відповідач через фінансові труднощі не виконав умов договору в частині внесення коштів в розмірі 170000,00 грн. для здійснення будівництва, а так само, і після завершення будівництва та реєстрації за ним права власності на 1/2 частину збудованої нерухомості при цьому право власності на нерухоме майно він іншим учасникам спільної діяльності не передавав.

Відповідач ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася та у поданій нотаріально посвідченій 23 грудня 2014 року клопотала про розгляд справи у її відсутності, визнаючи позов та не заперечуючи проти задоволення позовних вимог, пред'явлених до ОСОБА_3

Третя особа РС Дніпропетровського МУЮ, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила, причини неявки суду не повідомила, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України.

Судом встановлено, що 01 квітня 2009 року ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_6 укладено договір про спільну діяльність з будівництва та експлуатації нежитлових приміщень, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.10-12), за умовами якого, що є обов'язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, сторони - учасники договору зобов'язалися об'єднати свої внески і спільно діяти для досягнення мети, якою за п. 1.2 є будівництво, введення в експлуатацію, реєстрація права власності та подальше використання нежитлових приміщень, з реєстрацією права власності в рівних частках за учасниками ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та розподілом прибутків від майна рівних частках між усіма учасниками спільної діяльності, визначивши у п.п.3-5, 8 договору для кожного учасника обов'язки з виконання зобов'язань (п.1, 2, 3-5 8, 10 договору).

Так, за умовами п.3, пп.8.1, п.5, пп.8.3 учасник 1 (ОСОБА_5І.) та учасник 3 (ОСОБА_3С.) кожний окремо, зобов'язалася здійснити внесок у спільну діяльність шляхом передачі коштів в сумі 170000,00 грн. і права оренди земельної ділянки за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 46 в межах, визначених договором оренди, а частка кожного у спільній діяльності складатиме 25%.

Учасник 2 (ОСОБА_1Г.) та учасник 4 (ОСОБА_6С.) за умовами п.4, пп.8.2, п.6, пп.8.4 договору кожний окремо зобов'язалися здійснити внесок у спільну діяльність шляхом передачі коштів в сумі 230000,00 грн., а частка кожного у спільній діяльності складатиме 25%.

Умови та порядок ведення спільної діяльності визначені главою 77 розділу ІІІ книги 5 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1131 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

За нормами ч.ч.1, 2 ст. 1132 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Правовий режим внесеного сторонами договору майна, визначено ч.ч.1-4 ст. 1134 ЦК України, відповідно до яких внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом.

Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном та користування таким майном здійснюється за їх спільною згодою, а в разі недосягнення згоди - у порядку, що встановлюється за рішенням суду.

Обов'язки учасників щодо утримання спільного майна та порядок відшкодування витрат, пов'язаних із виконанням цих обов'язків, встановлюються договором простого товариства.

Відповідно до ч.1 ст. 1139 ЦК України прибуток, одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників. Умова про позбавлення або відмову учасника від права на частину прибутку є нікчемною.

Пунктом 10.3 договору про спільну діяльність визначено, що прибуток від здійснення господарської діяльності від використання збудованого нерухомого майна буде розподілятися між ними у рівних частках.

За умовами п.10.2 вказаного договору учасники дійшли згоди про те, що державна реєстрація створеного нерухомого майна буде здійснюватись на імя учасників 1 та 3 (ОСОБА_5 та ОСОБА_3С.) в рівних частках по ? за кожним.

Відповідно до п.10.4 договору у випадку, коли один із учасників не вніс в повному обсязі внесок у визначеному розмірі до закінчення будівництва, він зобовязаний внести свій грошовий внесок не пізніше, ніж через один місяць після введення нежитлової будівлі в експлуатацію та оформлення права власності на неї, та сплатити додаткового штраф на користь інших учасників в розмірі 10% від вартості будівлі.

Якщо учасник, що прострочив виплату своєї частки, не сплатив її у порядку, визначеному п. 10.4, він зобовязується невідкладно передати іншим учасникам всі блага, які він отримав в процесі виконання договору, в тому числі, переоформити на іншого учасника, який визначається за згодою сторін, право власності на частку нежитлової будівлі, якщо реєстрація права власності була здійснена на його користь, що узгодженого сторонами (учасниками) у п. 10.5 договору.

За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За розгляду справи судом встановлено, що на виконання умов п.п.8.1, 8.2 договору про спільну діяльність від 01 квітня 2009 року сторони договору ОСОБА_5 та ОСОБА_1 02 квітня 2012 року внесли 170000,00 грн. та 230000,00 грн. відповідно, а 01 жовтня 2012 року - 170000,00 грн. та 230000,00 грн. відповідно у звязку невнесенням коштів іншими учасниками - ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про що свідчать акти приймання передачі грошових коштів, підписані усіма учасниками договору про спільну діяльність (а.с.12, 13).

На виконання умов п.п.8.1, 8.3 договору ОСОБА_5 та ОСОБА_3 передали свої права оренди земельної ділянки по пр. Кірова, 46 у м. Дніпропетровську загальною площею 0,0288 га (по 0,0144 га кожний), належні ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі договорів оренди земельної ділянки від 05 лютого 2003 року, укладених кожним окремо з Дніпропетровською міською радою строком до 06 листопада 2017 року, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.45-58).

Будівництво обєкта нежитлового приміщення №№8а, 9а в будинку №46 по пр. Кірова у м. Дніпропетровську у літ. А9-2, А11-3, А12-2 - приміщення №8а загальною площею 296,0 кв.м., приміщення №9а загальною площею 73,6 кв.м., козирок літ. а5 завершено 20 березня 2013 року та прийнято в експлуатацію 22 травня 2013 року, про що свідчить декларація про готовність обєкта до експлуатації, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.14-16)

В подальшому учасник договору ОСОБА_6 відповідно до п.12.2, п.4 ч.1 ст. 1141 ЦК України заявила 01 серпня 2013 року про відмову від договору та вихід зі складу учасників договору на підставі чого усіма учасниками договору від 01 квітня 2009 року укладена додаткова угода 05 серпня 2013 року та ОСОБА_6С, виключена зі складу учасників договору про спільну діяльність, а також з цього договору виключені пункти 6 та 8.4, які визначали права та обов?язки останньої (а.с.18).

На виконання умов договору про спільну діяльність рештою учасників зареєстровано право власності на збудований спірний об?єкт нерухомості згідно з умовами п.10.2 договору від 01 квітня 2009 року по1/2 частки за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідно, про що до матеріалів справи долучено свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22 вересня 2013 року (а.с.19-20).

За даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 15 грудня 2014 року власники спірного обєкту нерухомості не змінилися та під будь-якими заборонами (обтяженнями) ці обєкти не перебувають (а.с.31-37).

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 зобовязання за договором про спільну діяльність від 01 квітня 2009 року, передбачені п.п.10.4, 10.5 щодо внесення грошових внесків у розмірі, передбаченому п.8.3 договору не виконав ні до закінчення будівництва 20 березня 2013 року, ні через місяць після цього тобто до 20 квітня 2013 року, ні станом на день розгляду цієї справи, а так само, не здійснив дій і щодо переоформлення права власності на отриману частку нежитлової будівлі на іншого, обумовленого за згодою сторін учасника, як визначено п.10.5 договору.

Таким чином, за розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 неналежним чином виконував зобов?язання за договором про спільну діяльність, не вніс у визначеному договором розмірі суму коштів, допустив прострочку таких зобов?язань і після завершення будівництва, на підставі чого за умовами п.10.5 отримані ним блага підлягають передачі іншому учаснику товариства, визначеному за узгодженням з останніми.

Підстави набуття права власності визначені ч.ч.1, 2 ст. 328 ЦК України, згідно з якими право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи встановлені судом обставини порушення відповідачем ОСОБА_3 зобов?язань за договором про спільну діяльність, умови переходу права на частку у збудованому відповідно до договору нерухомому майні, виконання зобов?язань з внесення узгодженої договором для відповідача та ОСОБА_6 суми коштів позивачем та відповідачем ОСОБА_5, суд приходить до висновку про наявність підстав для переходу права власності на зареєстровану за відповідачем ОСОБА_3 частку у праві власності на створене майно та, за встановлених у судовому засіданні обставин узгодження між учасниками договору ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 учасника, якому належить передати блага у відповідності до п.10.5 договору в особі позивача, наявність підстав для набуття нею права власності згідно ст. 328 ЦК України, на підставі чого належить ухвалити рішення для задоволення позову та визнання права власності на ? частку за позивачем з припиненням відповідно до ч.2 ст. 346 ЦК України права відповідача на це майно.

З урахуванням клопотання позивача суд вважає за можливе віднести судові витрати на її рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 209, 174, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Право власності ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на ? частку у спільній частковій власності на нежитлові приміщення, кафе з офісними приміщеннями №№8а, 9а в будинку №46 по пр. Кірова у м. Дніпропетровську, зареєстровані на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 вересня 2013 року індексний №9780007, а саме: у літ. А9-2, А11-3, А12-2 - приміщення №8а загальною площею 296,0 кв.м., приміщення №9а загальною площею 73,6 кв.м., козирок літ. а5, а всього про приміщенням №№8а, 9а загальною площею 369,6 кв.м., припинити та визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) право власності на вказане нерухоме майно - ? частку у спільній частковій власності на нежитлові приміщення, кафе з офісними приміщеннями №8а, №9а в будинку №46 по пр. Кірова у м. Дніпропетровську, а саме: у літ. А9-2, А11-3, А12-2 - приміщення №8а загальною площею 296,0 кв.м., приміщення №9а загальною площею 73,6 кв.м., козирок літ. а5, а всього про приміщенням №№8а, 9а загальною площею 369,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Колесніченко