Справа № 200/2943/14-ц
Провадження №2/200/1659/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2014 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29.11.2012 року о 20.00 годині на автостоянці біля супермаркету «Варус» по вул..Б.Кротова у м.Дніпропетровську, відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з його автомобілем. 17 січня 2013 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за нібито вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у розмірі 340грн. Проте, постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.03.2013 року було скасовано постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2013 року, а провадження по справі закрито через відсутність в його діях адміністративного проступку. Витрати для поновлення стану його автомобіля після пошкодження внаслідок вказаної ДТП складають 10499грн. Для звернення до суду за поновленням його порушених прав він звернувся за правовою допомогою, оплата за яку складає 800грн. Крім того, у звязку з пошкодженням його автомобіля він переніс душевні страждання, які були повязані із переживаннями щодо подальшого використання автомобіля, його вигляду та ремонту. Просить стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 10499,00грн., моральну шкоду у розмірі 2000,00грн., витрати на правову допомогу у розмірі 800,00грн. та судовий збір у розмірі 487,20грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 29.11.2012 року о 20.00 годині на автостоянці біля супермаркету «Варус» по вул..Б.Кротова у м.Дніпропетровську відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю позивача, який керував автомобілем НОМЕР_2 та відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_3.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2013 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено його до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у розмірі 340грн. Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.03.2013 року було скасовано постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2013 року, а провадження по справі закрито через відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного проступку. Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2013 року провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ст..124 КУпАП закрито в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Постанова у відношенні ОСОБА_2 не оскаржувались на набрала чинності.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач зазначає, що оскільки постанова у відношенні нього була скасована апеляційним судом та оскільки він був визнаний не винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, то відшкодовувати майнову шкоду за ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 10499,00грн. повинен відповідач.

З даною позицією позивача суд погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17.01.2013 року провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ст..124 КУпАП закрито в звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Постанова у відношенні ОСОБА_2 не оскаржувались на набрала чинності.

Крім того, між власником автомобіля НОМЕР_3 та ПрАТ СК «Дніпроінмед» був укладений поліс №АВ/6211298 від 03.03.2012 року, який діє до 02.03.2013 року, обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль НОМЕР_3 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000,00грн.

Відповідно до розяснень п.16 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У звязку із цим при предявленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обовязку зясовується судом першої інстанції, у звязку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, витрат на правову допомогу та судового збору є похідними від позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, тому також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева