Справа № 510/1576/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2014 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В..;

- при секретарі Міняєві Ю.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3) про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судове засідання не зявися, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутність.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав.

Третя особа у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутність

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

- копія паспорту ОСОБА_3;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_3;

- копія паспорта ОСОБА_1;

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 серії 1-ЖД №343270;

- копія технічного паспорту на буд. №46, по вул. Інтернаціональна, у м. Рені.;

- Копія рішення Ренійського районного суду від 01.09.2010 р.;

- Копія листа Ренійської державної нотаріальної контори від 27.12.2013 р.;

- Копія договору купівлі-продажу від 09.07.1991 р..

- Копія рішення виконкому №284 від 30.09.2011 р..

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 11 років позивач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач та її мати є власниками ? частини цього житлового будинку. Власником ? частини будинку №46 по вулиці Інтернаціональна в м. Рені був ОСОБА_4, який помер 28.09.2013 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №343270. Право власності підтверджує договір купівлі-продажу від 09.07.1991 року, реєстр №2425.

У 2003 році, померлий подарував позивачу свою частину будинку, після чого позивач став мешкати в ньому, та господарювати, вважаючи, що він є фактичним власником ? частини будинку. ОСОБА_4 у будинку не проживав, фактично мекшав у доньки, ОСОБА_2, за адресою: м. Рені, вул.. Татарбунарського повстання, 12.

Вказаний будинок фактично поділений на 2 квартири, про що свідчить технічний паспорт в розділі «Експлікація» к плану будинку.

В 2010 році позивач придбав ? частини будинку у колишнього власника ОСОБА_5 та став власником ? частини (квартира №1). Позивач мешкав та мешкає у квартирі №2, але не звертав уваги, що юридично не оформлений як власник на ? частину (квартира №2).

На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному будинку за надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт.

Позивач також зазначив, що неодноразово звертався до власника частини будинку із проханням переоформити будинок відповідним чином, але кожен раз власник запевняв позивача, що документи виготовлюються.

Після смерті ОСОБА_4 позивач звернувся до доньки померлого з проханням переоформити будинок. Відповідач почала робити документи, так за її замовленням 16.04.2014 року був виготовлений технічний паспорт на будинок у цілому. Відповідно до виготовленого технічного паспорту вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Однак, переоформити будинок не має можливості за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів.

З 2003 року, відповідач або інші правонаступники власника, жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти ремонтів будинку.

Виходячи з вищевикладеного, позивач вважає, що він правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим майном протягом 11 років, а тому право власності на це нерухоме майно може бути визнано за ним.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Позивач з 2003 р. вільно та безперервно володіє ? частиною будинку №46 по вул.. Інтернаціональна, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснюює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на ? частину житлового будинку №46 по вул.. Інтернаціональна, у м. Рені, з положень набувальної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на ? частину житлового будинку №46 по вул.. Інтернаціональна, у м. Рені, Одеської області, за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області 10 днів - з дня проголошення рішення.

Суддя: К.В. Сорокін