Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 серпня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра до ОСОБА_1 й ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року, ПАТ КБ Надра звернувся в суд із вище вказаним позовом. Та в квітні 2014 року збільшив суму заборгованості. При цьому, посилався на те, що 09.02.2006 року було укладено ВАТ КБ Надра із ОСОБА_1 кредитний договір № 79/02-2006 на суму 19800 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.02.2011 року. ОСОБА_1 зобовязався щомісячно погашати кредит, і сплачувати відсотки в мінімально необхідній сумі, що становить 494 долари США. Але дані зобовязання повноцінно не виконував, що призвело до утворення станом на 18.04.2014 року заборгованості на загальну суму 136896,66 доларів США, що по курсу становить 1540361,23 гривню.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 79/02-2006 від 09.02.2006 року було укладено 10.02.2006 року між ВАТ КБ Надра та ОСОБА_2 договір Іпотеки. За яким в іпотеку передано домоволодіння №2 загальною площею 680,9 м.кв., що в перевулку Яворницького у м. Мукачево. Згідно п.5.1.6. договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, коли при настанні строку виконання основного зобовязання, воно не буде виконане. За наведених обставин, ПАТ КБ Надра просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 серпня 2014 року відмовлено ПАТ КБ Надра у задоволенні позовних вимог.

ПАТ КБ Надра подав апеляційну скаргу на рішення суду, у якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено вимоги норм процесуального законодавства та неправильно застосовано норми матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта в особі ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, які просив задовольнити, оскільки вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заперечили вимоги скарги й просили відхилити такі, як такі, що не знайшли підтвердження.

Представник відповідача ОСОБА_2 в особі адвоката ОСОБА_5 заперечила, доводи скарги та просила відхилити такі й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не довів свого права вимоги, оскільки відсутній доказ отримання ОСОБА_1 готівкових кредитних коштів у касі позивача, а тому, позов є безпідставним.

Проте, такі висновки суду не відповідають матеріалам справи, та вимогам норм матеріального права.

За загальними правилами ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти.

Як убачається зі змісту Кредитного договору № 79/02-2006 від 09 лютого 2006 року, такий укладено між ВАТ КБ Надра та ОСОБА_1 на суму 19800 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.02.2011 року. Кожний аркуш договору посвідчений підписом позичальника, а.с. 7-8.

У ході апеляційного розгляду як ОСОБА_1, так і його представник ОСОБА_4 ствердили, що кредитний договір підписано позичальником, хоча грошових коштів не отримував. Але даний договір у судовому порядку не оскаржував через неотримання грошових кредитних коштів або з інших підстав.

Та виходячи із презумпції правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, ст. 204 ЦК України.

Щодо ненадання позивачем фінансового документу на підтвердження отримання кредитних коштів, то дана обставина не може являтись самостійною, і достатньою підставою для відхилення позовної вимоги за наявності інших доказів про користування отриманими кредитними коштами. На час звернення до суду з позовом, минуло сім років, а це вказує на те, що касовий документ не зберігся. Про це зазначає й апелянт у скарзі.

Так, заявою на переказ готівки № 3/682 від 10.02.2006 року стверджено, що ОСОБА_1 сплатив комісію в сумі 999,90 гривень за управління кредитом, а.с. 196. Також, іпотекодавець ОСОБА_2 сплатила 2999,70 гривень комісії за кредит під заставу, що слідує із заяви на переказ готівки № 3/682 від 10.02.2006 року, а.с. 195.

Крім цього, заявами на переказ готівки за № NL-4 від 10.10.2007 року й 29.12.2007 року, стверджено, що ОСОБА_1 в погашення кредиту згідно договору № 79/02-2006 сплачено 4800 і 6765,60 доларів США, а.с. 197, 198.

Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 79/02-2006 від 09.02.2006 року, станом на 18.04.2014 року сплачено 5226,30 доларів США тіла кредиту, 4174,50 долари США процентів по кредиту та 2164,80 долари США комісії по кредиту, а.с. 167, 168.

Дані докази в сукупності, указують на те, що позивачем було видано відповідачу кредитні кошти в сумі 19800 доларів США за користування якими сплачено певні відсотки, комісія та повернуто частину тіла кредиту.

Таким чином, у суду першої інстанції відсутні були підстави для відмови в позові з підстав невидачі позивачем кредитних коштів, позичальнику.

Виходячи з вимог підпункту 4.3.3. пункту 4.3. Кредитного договору № 79/02-2006, ОСОБА_1 зобовязався сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку визначених в пунктах 3.3.2., 3.3.3. цього Договору, а.с. 7 на звороті.

Та як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що, звичайно, ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За розрахунком заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 79/02-2006 від 09.02.2006 року, сплату необхідних платежів здійснив тільки 10.10.2007 року та 29.12.2007 року, шляхом сплати загальної суми в розмірі 11565,60 доларів США, а.с. 167.

Зазначене вказує на те, що ОСОБА_1 порушив узяті на себе зобовязання за кредитним договором.

А як передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

І в той же час як зазначено в ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не дивлячись на те, що кредитні кошти видано ОСОБА_1 на строк до 08 лютого 2011 року, ПАТ КБ Надра має право на примусове стягнення кредитних коштів у відповідних розмірах.

Виходячи з розрахунків заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 79/02-2006 від 09.02.2006 року станом на 18.04.2014 року така становить : загальну суму 136896,66 доларів США, що за курсом НБУ становить загальну суму в розмірі 1540361,23 гривню, з якої:

- 14573,70 долари США, що за курсом НБУ становить 163983,27 гривень, заборгованість за кредитом;

- 10237,52 доларів США, що за курсом НБУ становить 115192,56 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5693,74 долари США, що за курсом НБУ становить 64066,00 гривень, заборгованість по комісії,

та 106391,70 долар США, що за курсом НБУ становить 1197119,40 гривень заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

Згідно приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Як слідує з розрахунку заборгованості по пені за порушення строку сплати ануїтетних платежів за період з 18.04.2013 року по 17.04.2014 року така становить 106391,70 долар США. Тобто, дана сума перевищує в декілька разів розмір збитків за кредитним договором № 79/02-2006 від 09.02.2006 року, які складаються із загальної суми 30504,96 долари США (14573,70+10237,52+5693,74).

Виходячи із зазначеного та враховуючи вимоги наведених норм, колегія суддів вважає за можливе зменшити стягнення з ОСОБА_1 розміру пені з 106391,70 долар США на 31000 доларів США, тобто в межах розміру збитків за кредитним договором № 79/02-2006.

Така правова позиція зазначена й у Постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 у справі № 6-100цс14.

За правилами ч. 1 ст. 33 ЗУ Про іпотеку в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Така ж вимога міститься й у підпункті 5.1.6. пункті 5.1. Договору іпотеки від 10.02.2006 року, а.с. 15. А тому, ПАТ КБ Надра, має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором № 79/02-2006 за рахунок вартості предмету іпотеки.

В ході судового розгляду суду першої інстанції під час пояснень з приводу позовних вимог представник відповідача ОСОБА_2 в особі адвоката ОСОБА_5 виказала думку із приводу того, що до даних правовідносин підлягає застосуванню позовна давність. Однак нею не зроблено до суду заяви з вимогою (вираження волі, диспозитивність вимог) про застосування позовної давності. У той же час ОСОБА_1 як боржник за основним зобовязанням не робив, і не подав заяви суду про застосування строку позовної давності до предявлених до нього позовних вимог. З позовом до суду ПАТ КБ Надра звернувся після закінчення строку на який було надано кредит, а саме, 08.02.2011 року в межах загального строку позовної давності, 18.04.2013 року. Та крім цього, слід зазначити, що відмовлено в позові не з підстав пропуску строку позовної давності, а з інших підстав і із цим погодились відповідачі, та апеляційної скарги не подавали на рішення суду. Враховую наведені обставини, колегія суддів дійшла до думки, що позовна давність не застосовується через не заявлення представником відповідача ОСОБА_2 в особі адвоката ОСОБА_5 заяви з вимогою про сплив строку позовної давності в спірних правовідносинах.

Як передбачено ч. 2 ст. 39 ЗУ Про Іпотеку одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

А за правилами ч. 1 ст. 40 ЗУ Про Іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Виходячи з вимог позивача, такий просив виселити крім ОСОБА_2 також й інших осіб, які проживають у Домоволодінні під № 2 у провулку Яворницького в м. Мукачеві Закарпатської області. Проте, вимог до інших осіб не заявляв і такі не являються сторонами в справі. А звідси, задоволенню підлягає тільки вимога про виселення самого іпотекодавця.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ КБ Надра підлягає стягненню з ОСОБА_1, ОСОБА_2 сума по 2740,50 гривень із кожного, судового збору, а.с. 1, 165, 231.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра, задоволити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 серпня 2014 року, скасувати, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра заборгованість за кредитним договором № 79/02-2006 від 09.02.2006 року, що становить станом на 18.04.2014 року загальну суму 61504,96 долари США, що за курсом НБУ становить загальну суму в розмірі 691991,83 гривня, з якої:

- 14573,70 долари США, що за курсом НБУ становить 163983,27 гривень, заборгованість за кредитом;

- 10237,52 доларів США, що за курсом НБУ становить 115192,56 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5693,74 долари США, що за курсом НБУ становить 64066,00 гривень, заборгованість по комісії,

та 31000 доларів США, що за курсом НБУ становить 348750 гривень заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

У рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 79/02-2006 від 09.02.2006 року укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк Надра та ОСОБА_1, що утворилась станом на 18.04.2014 року загальну суму 61504,96 долари США, що за курсом НБУ становить загальну суму в розмірі 691991,83 гривня, з якої:

- 14573,70 долари США, що за курсом НБУ становить 163983,27 гривень, заборгованість за кредитом;

- 10237,52 доларів США, що за курсом НБУ становить 115192,56 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5693,74 долари США, що за курсом НБУ становить 64066,00 гривень, заборгованість по комісії,

та 31000 доларів США, що за курсом НБУ становить 348750 гривень заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за користування кредитом - звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 10 лютого 2006 року (реєстровий № 606), а саме:

- Домоволодіння під № 2 у провулку Яворницького в м. Мукачеві Закарпатської області : під літерою А житловий будинок, загальною площею 680,9 кв.м., житловою площею 137,7 кв.м.; під літерою Б сауна з цегли; під літерою б басейн з бетону; під літерою В вбиральня з цегли; під літерою Г вольєр з цегли; під №№ 1-3 споруди з цегли; під І замощення, тротуарна плитка, що розміщене на земельній ділянці площею 1000 кв.м., яке знаходиться у власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 31.01.2006 року і зареєстрованого в Мукачівському міжрегіональному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Реалізувавши предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою іпотечною ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але в будь-якому разі не менше за вартість визначену в іпотечному договорі.

Виселити ОСОБА_2 з домоволодіння № 2 у провулку Яворницького в м. Мукачеві Закарпатської області без надання іншого житла.

У решті позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра по 2740,50 гривень із кожного, судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : ___________________

___________________