РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.

суддів: Павліченка С.В., Собослой Г.Г.

при секретарі: Чейпеш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», якою просить: визнати послуги надані ТОВ «Авто Просто» такими, що не відповідають умовам договору, стягнути з ТОВ «Авто Просто» на його користь: внески оплачені за послуги та автомобіль в розмірі 5 068,27 грн., пеню за порушення умов договору в розмірі 16 877,00 грн., моральну шкоду за протиправні дії та бездіяльність в розмірі 2 000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 6 823,00 грн. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 23 грудня 2009 року між ним та ТОВ «Авто Просто» була укладена Угода №309209 на предмет надання послуг системи «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля «Chery» моделі QQ S11 ціною 42 444,00 грн., із щомісячним внеском 574,84 грн. Однак, в подальшому ціна автомобіля становила 45 040,00 грн. із внеском 609,99 грн. без будь-яких додаткових угод та повідомлень, що є порушенням п.2.2 додатку №2 та ст.8 Угоди №309209 та призвело до переплати 105,45 грн. Вважаючи, що послуги надані відповідачем не відповідають умовам договору та нормативно-правовим актам України, 12 жовтня 2010 року звернувся до ТОВ «Авто Просто» з вимогою щодо розірвання договору та повернення коштів, яка так і на була виконана відповідачем.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2011 року позов ОСОБА_1 про захист прав споживача, задоволено. Визнано Угоду №309209 від 23.12.2009 року, укладену між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» недійсною. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 5 068,27 грн. внесків сплачених за угодою, пеню в розмірі 16 877,00 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн., 6 823,00 грн. витрат на правову допомогу та 120,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення (а.с.32-33).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2013 року заяву представника ТОВ «Авто Просто» про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2011 року - залишено без задоволення (а.с.50).

Не погоджуючись з рішенням суду представник за довіреністю ТОВ «Авто Просто» ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповність встановлення обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2013 року ухвалено додаткове рішення, яким визнано послуги, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» такими, що не відповідають умовам договору (а.с.78).

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Позивач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вважає що підстав для задоволення не має, при цьому пояснив, що позовна вимога про визнання угоди недійсною ним не заявлялась.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції було встановлено, що 23 грудня 2009 року між сторонами ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» було укладена Угода №309209 від 23 грудня 2009 року, частиною якої були додатки №№1, 2, 4, предметом якої є надання відповідачем ТОВ «Авто Просто» учаснику-позивачу послуг системи «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля «Chery» моделі QQ S11 ціною 42 444,00 грн., із щомісячним внеском 574,84 грн. та відповідно до ст.2 Угоди, ТОВ «Авто Просто» гарантує учаснику (позивачу) права на отримання автомобіля за умовами виконання учасником всіх зобовязань, передбачених угодою.

ТОВ «Авто Просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «Авто Так».

Відповідно до ст.3 Угоди передбачено зобовязання відповідача щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми «Авто Так», здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику.

Згідно умов Угоди та Додатку №2 до неї передбачена щомісячна сплата внесків учасником за товар (автомобіль), який передається учасникові у рамках укладеної Угоди, тобто учасник сплачує кожного місяця частину ціни автомобіля.

За період з 23 грудня 2009 року по 10 червня 2010 року ОСОБА_1 відповідно до умов Угоди за №309209 від 23 грудня 2009 року сплатив 5 068,27 гривень, з яких: 1 527,98 грн. вступний внесок та 3 540,29 грн. щомісячні внески.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що умови укладеної угоди порушують права позивача як споживача, а тому підлягає задоволенню і вимога про відшкодування моральної шкоди, а також, дійшов висновку про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу та судовий збір.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвалене у справі судове рішення зазначеним вимогам закону в повному обсязі не відповідає.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Позивачем не заявлялась вимога щодо визнання недійсною угоди №309209 від 23.12.2009 року, укладену між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», за таких обставин суд першої ухвалюючи рішення про визнання угоди недійсною вийшов за межі заявлених позивачем вимог.

Пункт 3 ст.3 ЦК України гарантує свободу договору.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», у тих випадках, коли в чинному законодавстві немає спеціальних норм щодо укладеної сторонами угоди, суд застосовує загальні положення про зобовязання.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч.1 ст.906, ч.ч.1, 2 ст.907 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно із ч.ч.4, 5 ст.653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом до п.13.1 ст.13 Додатку № 2 вказаної Угоди передбачено, що учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має попередити «Авто Просто» у письмовій формі.

Згідно зі ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Отже, між сторонами було укладено договір про надання позивачеві з боку відповідача послуг, який сторонами було розірвано у добровільному порядку. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначається домовленістю сторін та законом.

Відповідно до п.14.1 ст.14 Додатку №2 до Угоди сторони домовляються, що наслідки невиконання зобовязань за угодою, регулюються умовами угоди, а у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст.3 Угоди «Авто Просто» зобовязалося надавати послуги в порядки та строки, визначені Угодою, в тому числі приймання та перерахування страхових платежів відповідній страховій компанії, адміністрування групи, забезпечення отримання автомобіля, надання всіх послуг, визначених в Угоді та Додатках до неї.

Однак, в порушення зобовязання за ст.3 Угоди та п.2.3 ст.2 Угоди №2 відповідач не надав рахунок на сплату платежів, а саме: аукціонних внесків на отримання автомобіля та плати за отримання автомобіля, заборгованості по внесках у розмірі 42,11 грн., в звязку з чим відповідач не мав можливості виконати дії передбачені п.8.2 ст.8 Додатку №2 до Угоди та відповідно до п.14.8 ст.14 цього додатку право на отримання автомобіля у нього було анульовано і усунуто його від участі у трьох наступних Асигнаційних актах.

Не погоджуюся з таким рішенням та вважаючи, що відповідач не надав послуг згідно умов договору позивач скористався своїм правом та надіслав на адресу ТОВ «Авто Просто» заяву про розірвання Угоди за №309209 від 23 грудня 2009 року з вимогою повернення сплачених ним коштів.

У відповідь 21.10.2010 року ТОВ «Авто Просто» надіслало на адресу позивача лист, в якому підтвердило розірвання Угоди та повідомило про наслідки такого розірвання передбачені Угодою.

Статею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 13.4.2 Додатку ст.13 №2 до Угоди визначено порядок повернення коштів учаснику, яке має бути виконане з настанням черги учасника, яка формується відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди, тобто пріоритет надається тому учаснику, який перший подав заяву про розірвання угоди і ця подія настання черги має неминуче настати.

Відповідно до п.13.3 ст.13 Додатку №2 до Угоди поверненню підлягають чисті внески, розраховані за вирахуванням відступного за відмову від Угоди у розмірі двох цілих чистих внесків. Також умовами договору передбачено, що не підлягає поверненню вступний внесок. Так, статтею 13 Додатку № 2 до Угоди сторони чітко визначили порядок і наслідки розірвання угоди.

Згідно з Додатком № 2 «внесок в оплату послуг це частина щомісячного Повного внеску, який є оплатою послуг «Авто Просто».

У пункті 13.3 ст.13 Додатку № 2 до Угоди зазначено, що сума чистих внесків, що підлягає поверненню розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий Учасник повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди у розмірі двох цілих чистих внесків». За умовами Угоди щомісячний цілий чистий внесок становить 0,8333% від ціни автомобіля, зазначеного у Додатку № 1 до Угоди.

Протягом дії Угоди позивачем було сплачено 4,9063% в оплату вартості ціни автомобіля. За вирахуванням відступного відповідно до п.13.3 ст.13 Додатку № 2 до Угоди (двох цілих чистих внески), що складають 1,6667 % від ціни автомобіля, позивачу має бути повернено 3,2396% від ціни автомобіля, дійсної на момент подання заяви про розірвання Угоди. Станом на червень 2010 року (місяць останнього платежу) остання відома ціна автомобіля становила 45 041,40 грн. (чистий внесок, як оплата за автомобіль 0,8333% х 375,33 грн.).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що сума, яка підлягає до повернення відповідачу згідно з умовами Угоди складає 1 459,16 грн. (45 041,40 грн. х 3,2396%).

Страхові внески, сплачені позивачем, були перераховані страховій компанії, відповідно до договору страхування життя позивача і їх повернення договором не передбачено.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на те, що повернення коштів повинно відбуватися відповідно до пріоритетів, встановлених в ст.13 Додатку № 2 до Угоди, так як, порядок виконання рішень суду встановлений відповідним законодавством.

Згідно з ч.2, 3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Задовольняючи вимогу щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, оскільки не зясував, а позивачем не зазначено ні в позовній заяві ні в під час розгляду справи в апеляційному суді, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено.

З врахуванням наведеного, позивач не довів, у відповідності до ст.60 ЦПК України, факту завдання йому моральної шкоди відповідачем. В звязку з цим колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині задоволення відшкодуванні моральної шкоди з підстав недоведеності.

Також, суд безпідставно стягнув витрати на правову допомогу.

За змістом п.2 ч.3 ст.ст.12, 79, 84 ЦПК до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст.56 ЦПК.

На підтвердження витрат на правову допомогу надано угоду про надання правової допомоги від 21 червня 2012 року (а.с.27) та ордер №31 від 21.06.2011 року (а.с.26). Разом з тим, суд має виходити з фактичних витрат сторони у справі та визначати розмір відшкодування в межах фактично витрачених стороною сум. Таких розрахунків на підтвердження суми гонорару (розрахунок витрат часу, витраченого юристом на вивчення справи в суді, на участь в судовому розгляді та на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням з погодинною калькуляцією оплати праці) та документа про оплату, позивачем наданих послуг, ні суду першої, ні апеляційної інстанції надано не було.

Також, колегія суддів частково погоджується щодо пені, а саме її розміру, який відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» має бути зменшений з 16877,00 грн. до розміру в 4016,75 грн. (вартість послуг 1 206,23 грн. х 111 днів х 3%).

Таким чином, судова колегія вважає, що суд дійшов правильного висновку щодо виникнення між сторонами зобовязальних відносин на підставі вказаної угоди та необхідності стягнення вказаної суми на користь позивача, оскільки вона йому до теперішнього часу не повернута.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, оскільки носять субєктивний характер та не ґрунтуються на вимогах закону, тому не дають підстав для її задоволення.

Що стосується додаткового рішення від 23.08.2013 року яким визнано послуги надані ТОВ "АвтоПросто " такими, що не відповідають умовам договору, то дане рішення сторонами не оспорено.

До стягнення на користь держави також підлягає судовий збір.

Відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Враховуючи всі обставини справи та наявні в матеріалах докази, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст.338 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2011 року скасувати, у справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 1459,16 грн. сплачених внесків та 4016,75 грн. пені.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь держави 359,19 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді