У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції, Шепетівський МВ УДМС України у Хмельницькій області, акціонерний банк «Експрес-Банк», про зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - акціонерний банк «Експрес-Банк», про визнання недійсним та скасування акта державного виконавця, протоколу прилюдних торгів, свідоцтва про право власності на майно, реєстрації права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, мотивуючи сої вимоги тим, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2010 року з ОСОБА_4 на користь акціонерного банку «Експрес-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року в сумі 11 852,88 доларів США. На виконання вказаного рішення суду відділом державної виконавчої служби Шепетівського міського управління юстиції Хмельницької області 17 травня 2011 року на прилюдних торгах реалізовано належну ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, яку придбала ОСОБА_3 та стала її власником. 15 квітня 2011 року ОСОБА_4 отримала від акціонерного банку «Експрес-Банк» лист № 24 від 15 квітня 2011 року з вимогою до ОСОБА_4, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 протягом 30-ти днів з моменту отримання вказаного листа звільнити зазначену квартиру, однак таку вимогу не виконано. 8 листопада 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 направлено телеграму та рекомендований лист, які ними отримано 9 листопада 2011 року, з вимогою до 10 грудня 2011 року виселитись із квартири. Оскільки відповідачі з квартири не виселились, позивач просив виселити їх у примусовому порядку та зняти з реєстраційного обліку. У подальшому вимога про виселення ухвалою суду від 11 липня 2013 року залишена без розгляду.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому просили визнати недійсними та скасувати протокол проведення прилюдних торгів від 17 травня 2011 року № 1905511-1, акт державного виконавця від 26 травня 2011 року, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Хмельницької області 30 травня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за № 1112, скасувати реєстрацію права власності на вказану квартиру.

Свої вимоги обґрунтували тим, що реалізація спірної квартири на прилюдних торгах відбулася з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, оскільки їх не було повідомлено про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та оцінку майна, порушено порядок проведення повторних прилюдних торгів.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25грудня 2013 року, у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 8 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 грудня 2013 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не містить доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку, тому підстав перевіряти законність і обґрунтованість судових рішень у цій частині у суду касаційної інстанції немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірна квартира реалізована з прилюдних торгів на виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором, а не реалізована банком самостійно як предмет іпотеки, ОСОБА_4 була повідомлена про прилюдні торги, а ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набула право власності на спірну квартиру, тому відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову, зазначивши, що захист прав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 має здійснюватись з урахуванням ст. ст. 387, 388 ЦК України.

Однак такі висновки не узгоджуються із встановленими судами обставинами.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами першою та третьою ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст. 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свою вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Судами встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь акціонерного банку «Експрес-Банк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року у сумі 11 852,88 доларів США.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 червня 2008 року цим же рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки з укладенням від імені акціонерного банку «Експрес-Банк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням акціонерному банку «Експрес-Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу з початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної на підставі акта незалежної оцінки нерухомого майна. У разі продажу предмета іпотеки за ціною понад суми заборгованості та витрат акціонерного банку «Експрес-Банк», залишок грошових коштів від його продажу повертається іпотекодавцю.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання представником акціонерного банку «Експрес-Банк» та 13 грудня 2010 року відкрито виконавче провадження. Під час виконавчого провадження, державним виконавцем проведено перевірку наявності у боржника майна, складено акт опису та арешту квартири АДРЕСА_1, в якому зазначено, що така буде передана для реалізації не раніше 4 січня 2011 року.

Оскільки боржник не вчиняла жодних дій з погашення боргу, приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція» для реалізації квартири з прилюдних торгів розміщено відповідне оголошення на сайті Міністерства юстиції, листом № 104/11 від 15 березня 2011 року повідомлено сторони виконавчого провадження про дату, час, місце проведення прилюдних торгів з реалізації вказаної квартири.

4 квітня 2011 року прилюдні торги не відбилися з причин відсутності покупців.

17 травня 2011 року проведено повторні торги, на яких ОСОБА_3 придбала за 174 814,01 грн спірну квартиру.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 28 листопада 2011 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2010 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд, у порушення вимог ст. ст. 303-309 ЦПК України, зазначені обставини справи та положення закону, якими регулюються спірні правовідносини, до уваги не взяв; не дав належної правової оцінки зібраним у справі доказам; встановивши, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 липня 2010 року, на виконання якого проведені прилюдні торги, реалізація предмета іпотеки мала бути шляхом надання права банку на продаж предмета іпотеки з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, а не шляхом продажу з прилюдних торгів, не визначився з характером спірних правовідносин і правовою нормою, яка підлягає застосуванню; не звернув уваги на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судове рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 грудня 2013 року в частині вирішення зустрічного позову скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.П.Гончар Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко В.О.Савченко