У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.14

Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Царапори О.П.

при секретарі Євтодієвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Немирові подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

26.11.2014 року до Немирівського районного суду звернувся державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції ОСОБА_2 з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, ОСОБА_1.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі ДВС Немирівського РУЮ перебувають виконавче провадження № 903-6 від 03.12.2012 року та № 901 від 09.01.2013 року по примусовому виконанню виконавчих листів № 1510/5214/12 від 16.10.2012 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь стягувача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, кошти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме по 02.09.2028 року та № 1510/1512/12 від 12.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 31.07.2012 року до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до 02.09.2013 року.

Боржником ОСОБА_5 заборгованість не сплачується та не погашається. Дану заборгованість погасити боржник ухиляється.

Зазначена обставина на думку державного виконавця є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав, просив його задовольнити з підстав наведених в ньому.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Зі змісту ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Державним виконавцем не встановлено даних про наявність в особи (боржника) ОСОБА_1 документа громадянина України на право виїзду з України і в'їзду в неї, перелік яких зазначений в статті 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", що унеможливлює відмову у виїзді за кордон, тимчасово затримати або вилучити паспорт.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Звернувшись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1 державним виконавцем, окрім самого подання, не надано жодного доказу в його обґрунтування.

Положеннями статті 6 вказаного Закону встановлено, що громадянину України може бути тимчасово ;відмовлено у видачі паспорта або громадянину України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання, або він ухиляється від зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. Пунктом 8 статті 19 Закону України „Про Державну прикордонну службу встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань, серед іншого, покладається запобігання та недопущення виїзду з України осіб, яких згідно з законодавством тимчасово обмежено у праві виїзду з України, в тому числі і за дорученням правоохоронних органів.

За змістом п. 4, ч. 1 статті 20 вказаного Закону, саме на органи Державної прикордонної служби покладено завдання не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється виїзд з України або яким тимчасово обмежено право виїзду з України . Крім того, відповідно до положень статті 217 ЦПК України, забезпечення виконання рішення може бути на стадії його ухвалення і способами, передбаченими статтею 152 ЦПК України, яка не передбачає такого способу, як обмеження у праві виїзду за межі України.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та положення ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що встановлення боржникові тимчасового обмеження у виїзді за кордон до виконання ним боргових зобов'язань за судовим рішенням не є тим процесуальним питанням, що вирішується в порядку, передбаченому Розділом VІ ЦПК України. Жодна інша норма ЦПК України також не передбачає ні права, ні обов'язку суду розглядати питання про встановлення боржникові тимчасового обмеження у виїзді за кордон до виконання ним боргових зобов'язань.

Застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження боржнику у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, ОСОБА_1,- відмовити.

Порядок та строк апеляційного оскарження ухвали суду визначено ст.ст. 293,294 ЦПК України.

Суддя: (підпис)

Згідно оригіналу:

Суддя Немирівського

районного суду: ОСОБА_6