У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду від 09 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Великобактянської сільської ради, ОСОБА_1, де третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідачів є: управління Держземагенства у Берегівському районі про визнання рішень про передачу в приватну власність земельної ділянки та надання дозволу на прибудову до будинку протиправними та їх скасування, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Берегівського районного суду від 09 грудня 2013 року, задоволено позовні вимоги.

ОСОБА_1 подала на частину даного рішення суду апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування такого в частині вимог та ухвалення нового рішення про відмову в позові. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду є необґрунтованим, що призвело до порушення судом норм процесуального та матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 підтримав, вимоги апеляційної скарги й просив задовольнити таку з наведених підстав.

Представник позивачки ОСОБА_2 в особі ОСОБА_4 заперечив, вимоги скарги і просив відхилити таку, оскільки не відповідає матеріалам справи й вимогам норм матеріального права.

Представник Великобактянської сільської ради в особі ОСОБА_5 підтримала вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є посилання на те, що судом не дано належної правової оцінки обставинам справи. Рішення суду не містить мотивів із приводу доводів про порушення відповідачкою прав позивачки. Рішенням виконкому від 15.12.2006 року надано ОСОБА_1 дозвіл на прибудову до будинку біля входу за згоди ОСОБА_2.

Однак, такі доводи апеляційної скарги не являються підставою для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, і це визнається сторонами, що будинок № 8 по вул. Садова в с. В.Бакта є багатоквартирним будинком у складі якого є 3-и квартири. Сторони є власниками квартир під №1 і №2.

За приписами ст. 42 ЗК України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Та у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

На підставі вимог частин 1 і 2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Саме власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, ч.ч. 1 і 2 ст. 376 ЦК України.

Ухвалюючи рішення від 15.12.2006 року за № 68 про надання ОСОБА_1 дозволу на прибудову до будинку біля входу по вул. Садова, 8/2 виконавчий комітет Великобактянської сільської ради залишив поза увагою вищенаведені законодавчі норми, що призвело до надання дозволу на будівництво за відсутності у власності апелянтки земельної ділянки на якій би мала право за наявності такої, здійснити прибудову до будинку.

Установивши зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог норм матеріального права визнав протиправним та скасував зазначене рішення виконкому Великобактянської сільради.

Що ж стосується доводів скарги про те, що позивачка надала відповідачці свою згоду на здійснення добудови до будинку біля входу, що зазначено у відповідній заяві, а.с. 62. То зазначена заява не має правового значення, оскільки є передчасною, виходячи з вищенаведеного. А тому не може бути взятою до уваги колегією суддів.

Крім цього в запереченні на апеляційну скаргу, позивачка зазначила, що згоди відповідачці на будівництво прибудови з мансардними приміщеннями на горищі будинку, яке є в спільному користуванні співвласників квартир не надавала і дана обставина в заяві не зазначена, а.с. 104.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Виходячи зі змісту даної статті та ст. 42 ЗК України приміщення загального користування (горище) яке призначене для забезпечення потреб усіх власників квартир, належить останнім на праві спільної сумісної власності. А порядок використання земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Таким чином, твердження апелянтки, що рішенням виконкому Великобактянської сільради про надання їй дозволу на прибудову до будинку біля входу не порушуються права позивачки як співвласника приміщення загального користування та користувача прибудинкової території є необґрунтованим і таким, що суперечить вище наведеному.

Оскільки право ОСОБА_2 на рівноправне користування горищем житлового багатоквартирного будинку та прибудинковою територією нарівні з іншими співвласниками квартир є порушеним, а тому підлягає захисту.

Позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище зазначеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Берегівського районного суду від 09 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : __________________

__________________