Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/2533/14-ц

Імям України Провадження 2/200/1572/14

22 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», третя особа ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2014 року звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», визначивши третьою особою по справі ОСОБА_2, прохаючи суд стягнути з відповідача, на його користь, невиплачене страхове відшкодування у сумі 25000 гривень, пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 8848 гривень 75 копійок, витрати на послуги експерта-товарознавця у сумі 520 гривень, а всього стягнути грошових коштів на загальну сумі 26368 гривень 75 копійок (а.с. 1-3).

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним чином. Так, 26 жовтня 2012 року він уклав із ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4693291 предметом якого є відшкодування шкоди, яка може бути заподіяна життю, здоровю або майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-2109940-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває у його власності. 16 вересня 2013 року, о 08 годині у м. Житомирі сталася ДТП за участю його автомобілю, яким він керував, та автомобілю марки Деу, моделі «Нексія», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, за наслідками якого автомашини отримали механічні ушкодження. Особою, винною у ДТП, є він. Спільним повідомленням (Європротоколом) про ДТП від 16 вересня 2013 року, у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» повідомлено про ДТП та про страховий випадок. Оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована, він вирішив звернутися до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» у відповідності до вимог ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з вимогам якої витрати, повязані з відновлювальним ремонтом у звязку з ушкодженням транспортних засобів відшкодовуються, для отримання страхового відшкодування. 16 вересня 2013 року складений Європротокол надано ним до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 285 від 11 вересня 2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю марки Деу, моделі «Нексія», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 26561 гривня 07 копійок. Відповідно до вимог розпорядження Держкомфінпослуг № 698 від 11 листопада 2011 року «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», максимальний ліміт виплати страхового відшкодування при використанні Європротоколу становить 25000 гривень. Фактичні витрати на ремонт автомобілю марки Деу, моделі «Нексія», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, склали 34582 гривні 19 копійок. 25 вересня 2013 року він звернувся до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», діючи в інтересах ОСОБА_3, із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши усі необхідні документи, однак, не отримав ні відповіді на заяву, ні страхової виплати. Такі дії відповідача є порушенням вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з вимогами п. 36.5 цього ж Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБ України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Постановою правління НБ України № 315 від 09 серпня 2013 року розмір облікової ставки встановлено у 6,5% річних. Таким чином, розмір пені, за його підрахунками, за 97 днів, становить 848 гривень 75 копійок, які підлягають стягненню з відповідача. Також, стягненню з відповідача підлягає сума у 520 гривень, яку він витратив для проведення експертного дослідження вартості ушкодження автомобіля.

У судове засідання представник позивача не зявився, звернувся із письмовою завою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 33).

Представник відповідача також у судове засідання не зявився, звернувся із письмовою завою про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав у повному обсязі (а.с. 31-32).

Третя особа теж не зявився до суду, звернувся із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги вважає обґрунтованими і законними (а.с.27- 29).

З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст.169, 197 ЦПК України, розглянув справу за відсутності учасників процесу, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалив рішення.

Перевіривши фактичні обставини справи наданими позивачем письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року сторони уклали договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4693291 предметом якого є відшкодування шкоди, яка може бути заподіяна життю, здоровю або майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-2109940-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1, з лімітом відшкодування за шкоду, заподіяну майну у сумі 50000 гривень (а.с. 4). Власницею автомобілю марки Деу, моделі «Нексія», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (а.с. 5). Довіреністю від 24 вересня 2013 року, ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, уповноважив ОСОБА_1 на вчинення низки дій, повязаних з експлуатацією автомобілю марки Деу, моделі «Нексія», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у тому числі і на одержання страхового відшкодування (а.с . 7). Згідно з ремонтною калькуляцією від 16 вересня 2013 року, відновлювальна вартість робіт по автомобілю марки Деу, моделі «Нексія», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 35447 гривень 84 копійки а.с. 9-11). Згідно з рахунком-фактурою № 0711 від 07 листопада 2013 року для відновлювального ремонту автомобілю ОСОБА_3 та товарною накладною від цього ж дня, товару, у вигляді запчастин, продано на суму 20932 гривні 19 копійок (а.с. 14-15). 29 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» для відшкодування коштів по страховому полісу № АВ/4693291 внаслідок ДТП від 16 вересня 2013 року, з переліком документів, як додатків (а.с. 6,8).

Відповідно до вимог п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди; суд може захистити цивільне право чи інтерес іншим способом, що встановлений договором чи законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Нормою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з вимогами п. 3 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Нормою ч. 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальник і страхового акту (аварійного сертифікату). У ст. 991 ЦК України встановлено перелік підстав для відмови страховика у здійсненні страхової виплати і встановлено, що рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату страхувальник повідомляється письмово, з обґрунтуванням причин відмови. Згідно з вимогами ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобовязаний сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором чи законом.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Станом на 16 вересня 2013 року сторони знаходилися у договірних правостосунках на підставі договору (полісу) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4693291 від 26 жовтня 2012 року, предметом якого є відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) внаслідок експлуатації транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-2109940-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває у власності. 16 вересня 2013 року сталося ДТП за участі автомобілю марки «ВАЗ-2109940-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, винним у якій визнав себе страхувальник. Для отримання страхового відшкодування він звернувся до страховика із письмовою заявою до якої надав перелік необхідних документів на отримання страхового відшкодування. Однак, до моменту звернення до суду, ні відмови у здійсненні страхової виплати, ні письмової відповіді взагалі, на це звернення не отримав. З цих підстав суд приходить до висновку про те, що відповідачем порушено вимоги ч. 3 ст. 991 ЦК України, а відтак страхову виплату не сплачено протиправно. Внаслідок протиправних дій відповідача, право позивача на отримання страхової виплати порушено і підлягає судовому захисту. Захистити це право суд вважає за можливе у обраний позивачем спосіб шляхом стягнення з відповідача страхової виплати у сумі 25000 гривень. Також, суд вважає за можливе при вирішенні спору стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплати страхового відшкодування у визначеному позивачем розмірі внаслідок порушення відповідачем вимог ст. 992 ЦК України. Позовні вимоги у частині стягнення витрат на оплату послуг авто товарознавця у сумі 520 гривень задоволенню не підлягають внаслідок того, що позивачем не надано письмових доказів про те, що він поніс ці витрати у вказаній сумі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 509, 526, 979-980, 988, 990-992 ЦК України, ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 36, 60, 74-76, 88, 169, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 несплачене страхове відшкодування у сумі 25000 гривень, пеню за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у сумі 848 гривень 75 копійок, а всього стягнути грошові кошти на загальну суму 25848 гривень 75 копійок.

У задоволенні позовних вимог у іншій частині відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» судовий збір у сумі 258 гривень 48 копійок на користь Держави.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко