Справа № 442/9034/14-ц
Провадження № 4-с/442/186/2014
УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича матеріали скарги ПАТ «УкрСиббанк» на дії, рішення головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві ОСОБА_1 та начальника ППВР УДВС ГУЮ у м. Києві ОСОБА_2, на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві ОСОБА_3 та начальника ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося в суд із вказаною вище скаргою в обґрунтування якої посилається на те, що на примусовому виконанні у ППВР УДВС ГУЮ у м.Києві перебував виконавчий лист № 2-21/11, виданий 16.07.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про звільнення з-під арешту майна, яке перебуває в іпотеці АТ «УкрСиббанк» та належне ОСОБА_4, а саме будинок на вул. Залужанська, 45 в м.Дрогобич Львівської області, боржником згідно якого виступає ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві.

18.08.2014 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого документа.

01.09.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ м. Києва винесено постанову про звільнення вищевказаного майна з-під арешту. 04.11.2014 року на підставі вищевказаної постанови головним державним виконавцем ВПВР УДВС Ю у м.Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та вказано, оскільки є наявна постанова про звільнення майна з-під арешту від 01.09.2014 року, то рішення суду фактично виконано.

Попри те, державним виконавцем ВПВР УДВС у м. Києві неправомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, адже фактичним виконанням рішення суду буде саме звільнення майна з-під арешту (відсутність у реєстрі запису про обтяження або вказівка на його припинення), а не винесення постанови, спрямованої на звільнення майна з-під арешту.

Представник скаржника в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги зазначені у скарзі підтримує в повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, про що в матеріалах справи є відповідні розписки, та суду на час розгляду справи не подано повідомлення про причини неявки. Тому, суд беручи до уваги заяву представника скаржника, а також з врахуванням строків розгляду даної категорії справ, вирішив продовжити розгляд справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 82 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частина 2 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» покладає на державного виконавця прямий обов'язок здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, виключно у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у ППВР УДВС ГУЮ у м.Києві перебував виконавчий лист № 2-21/11, виданий 16.07.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про звільнення з-під арешту майна. 18.08.2014 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в м.Києві ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого документа.

01.09.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ м. Києва винесено постанову про звільнення вищевказаного майна з-під арешту. 04.11.2014 року на підставі вищевказаної постанови головним державним виконавцем ВПВР УДВС Ю у м.Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та вказано, оскільки є наявна постанова про звільнення майна з-під арешту від 01.09.2014 року, то рішення суду фактично виконано.

Згідно ч. 1 ст. 28-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно їх обтяжень» державний виконавець під час примусового виконання рішень відповідно до закону здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва та обтяження таких прав і за його результатом формує інформаційну довідку з Державного реєстру прав, яка залишається у виконавчому провадженні державного виконавця.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Отже, перед тим, як виносити оскаржувану постанову головний державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві ОСОБА_5 мав змогу та був зобов'язаний перевірити, чи справді рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про звільнення майна з-під арешту фактично виконано, здійснивши пошук відомостей у Державному реєстрі прав.

Попри те, як вбачається з долучених до матеріалів справи доказів, станом на 10.11.2014 року арешт з майна не знятий, що вказує на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною та неправомірною та підлягає до скасування.

Відповідно до ч.1 ст. 83 ЗУ «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальником ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві затверджено оскаржувану постанову та не здійснено перевірки того, чи справді фактично виконано рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі. Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі може подаватися виключно державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем.

Згідно ч. 9 вищевказаної статті державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинен іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

22.02.2012 року Банком на адресу ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві направлено заяву з долученням копії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.11.2012 року.

11.01.2014 року Банком повторно направлено заяву про зняття арешту із заставленого майна долученням оригіналу рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, яка отримана 21.01.2014 року представником ВДВС Печерського РУЮ. 31.01.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Свою позицію державний виконавець мотивував тим, що рішення суду не є виконавчим документом. Попри те, такі висновки державного виконавця суперечать ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у якій вказано, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

27.03.2014 року Банком вкотре було направлено на адресу ВДВС Печерського РУЮ м.Києва заяву про зняття арешту із заставленого майна, з дорученням дублікати рішення суду, дана заява отримана ВДВС 04.04.2014 року.

23.05.2014 року Банком надіслано на адресу ВДВС Печерського РУЮ в м. Києві заяву про надання інформації щодо зняття арешту із заставленого майна, яку отримано 29.05.2014 року. Відповіді на заяву Банком не отримано. У зв'язку з цим, 05.07.2014 року Банком повторно надіслано на адресу ВДВС Печерського РУЮ заяву щодо зняття арешту із заставленого майна, яка отримана ВДВС 07.07.2014 року.

04.07.2014 року Банком надіслано на адресу ВДВС Печерського РУЮ заяву про звільнення майна з-під арешту з дорученням копії рішення суду. 09.10.2014 року Банком надіслано на адресу ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві ще одну заяву про звільнення майна з-під арешту з долученням копії постанови про відкриття виконавчого провадження. 20.10.2014 року Банком на адресу ВДВС Печрського РУЮ вкотре направлено вимогу зняти арешт з нерухомого заставного майна Банку.

АТ «УкрСиббанк», як іпотекодержатель арештованого майна, неодноразово зверталося з вимогою звільнити заставне майно Банку з-під арешту, долучаючи при цьому рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про звільнення майна з-під арешту, що набрало законної сили, попри те, жодних дій ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві не вчиняло, тим самим умисно не виконуючи рішення суду у порядку ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності до якої у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст.7 цього ж Закону Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

В ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Однак всупереч наведеному вище та виходячи з того, що державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві було винесено постанову про звільнення майна з-під арешту, на підставі відкритого виконавчого провадження де боржником являється сам ВДВС Печерського РУЮ, останнім не скеровувалася заява з долученням усіх документів відповідного органу Державної реєстраційної служби, що унеможливило зняття арештів.

З вищенаведеного вбачається, що начальником ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві абсолютно не здійснюється контроль за виконавчими провадженнями у відповідності до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження»

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що дії державного виконавця, не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на це скарга є підставною та такою, що підлягає задоволенню.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 210, 386-388 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії, рішення головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві ОСОБА_1 та начальника ППВР УДВС ГУЮ у м. Києві ОСОБА_2, на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві ОСОБА_3 та начальника ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві - задоволити.

Визнати неправомірною та незаконною бездіяльність державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві ОСОБА_3 у зв'язку з недотриманням вимог чинного законодавства щодо вчинення виконавчих дій, а саме не направлення постанови про звільнення майна з-під арешту від 01.09.2014 року до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві для зняття арештів.

Визнати неправомірною та незаконною бездіяльність начальника ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві у зв'язку з недотриманням вимог чинного законодавства щодо здійснення контролю за виконавчими провадженнями.

Визнати неправомірною та незаконною постанову державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2014 року у ВП № 44390280 зв'язку з недотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 04.11.2014 року у ВП № 44390280.

Зобов'язати ВПВР УДВС ГУЮ у м.Києві відновити виконавче провадження ВП 44390280, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2021/11, виданого 16.07.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у відповідності вимог ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» та провести усі виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Визнати неправомірними та незаконними дії начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києва ОСОБА_2 у зв'язку з недотриманням вимог Закону України «Про виконав провадження» в частині здійснення контролю за виконавчими провадженнями та в частині затвердження оскаржуваної постанови.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В