Справа № 636/5063/13-ц
« 19» березня 2014 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря Вікторової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,
У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку боргу за договором позики, укладеним між зазначеними особами 27 квітня 2007 року за реєстровим № 2083 в редакції відповідно до Додаткового договору № 1 від 06 жовтня 2010 року за реєстровим № 2186, а саме: основний борг в сумі, еквівалентній 9 897 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення, а також передбачену договором позики неустойку в сумі 80 800 грн.
В обґрунтування позову посилалася на те, що 27 квітня 2007 року вона відповідно до нотаріально посвідченого договору позичила відповідачам солідарно валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 7 500 доларів США, які відповідачі зобовязалися солідарно повернути їй частинами (з розстроченням) не пізніше 27 квітня 2009 року у певному порядку та у визначені в п. 1 договору позики строки, а саме:
- не пізніше 27 травня 2007 року - 125 доларів США;
- не пізніше 27 червня 2007 року - 125 доларів США;
не пізніше 27 липня 2007 року - 125 доларів США;
- не пізніше 27 серпня 2007 року - 125 доларів США і подалі за аналогією не пізніше 27 числа наступного місяця по 125 доларів США до 27 березня 2009 року;
Останній платіж не пізніше 27 квітня 2009 року - 4625 доларів США.
Однак ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 були порушені умови
договору та передбачений порядок повернення боргу і станом на 06 жовтня 2010 року відповідачами їй було повернуто лише 3 875 доларів США.
Восени 2010 року позивачі звернулися до неї з проханням позичити їм ще коштів і подовжити строки повернення боргу.
У звязку з чим 06 жовтня 2010 року між нею та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 1 до договору позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 2186, в якому також передбачалося повернення відповідачами позики з розстрочкою, а саме:
- не пізніше 06 жовтня 2010 року - 3 170 доларів США;
- не пізніше 08 жовтня 2010 року - 170 доларів США; і подалі за аналогією не пізніше 08 числа наступного місяця по 170 доларів США до 08 липня 2011 року;
та не пізніше 08 серпня 2011 року - 5 800 доларів США.
Крім того позивач просить стягнути з відповідачів проценти за користування належними їй коштами за період з 27 квітня 2007 року до 04 листопада 2013 року в розмірі 3280 доларів США та три проценти річних від простроченої поверненням частини позики на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за період з 19 серпня 2011 року по 04 листопада 2013 року в розмірі 412 доларів США, а всього основного боргу - 9897 доларів США, що еквівалентно 79 106,72 гривні, а також нараховану за цей період неустойку у вигляді штрафу в розмірі, передбаченому п.4 договору позики від 27.04.2007 р., в сумі 80 800 грн. за 808 днів прострочення. Посилається на те, що на її письмову вимогу про повернення зазначених сум відповідачі не відповіли і кошти їй не повернули.
Позивач та її представник просили розглянути справу за їх відсутністю, не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до судового засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи відповідно до ст.ст. 74-77 ЦПК України, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з копії договору позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 27 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 2083, позикодавець ОСОБА_1 передала у власність позичальникам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, а останні прийняли солідарно валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 7500 доларів США ще до підписання цього договору і зобовязалися солідарно повернути позикодавцю валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 7500 доларів США не пізніше 27 квітня 2009 року у порядку та в строки, що передбачені в договорі: не пізніше 27 травня 2007 року - 125 доларів США і подалі за аналогією не пізніше 27 числа наступного місяця по 125 доларів США до 27 березня 2009 року. Останній платіж повинен здійснитися не пізніше 27 квітня 2009 року в розмірі 4625 доларів США(п.п. 1,3).
Відповідно до п.4 договору позики за прострочку виконання зобовязання по поверненню позики позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф в розмірі 100 гривень за кожен день прострочки(а.с. 14-15).
Також доповнений п.2 підпунктом 4, підпункт 3 п.4 викладений в новій редакції.
Відповідно до п. У додаткового договору № 1 всі інші умови договору позики від 27 квітня 2007 року ( в тому числі й умов нарахування неустойки у вигляді штрафу) залишаються незмінними, і сторони підтвердили за ними свої зобовязання.(а.с. 16-17).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належ ним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законо давства.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його вико нання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
На порушення зазначених норм права та умов договору позики з урахуванням додаткового договору № 1 відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 лише частково повернули позичальнику ОСОБА_1 суму позики в розмірі 4 465 доларів США, залишок боргу складає 6205 доларів США, який повинен бути стягнутий з відповідачів у солідарному порядку відповідно до ст.. 543 ЦК України.
Відповідно до ст.. 533 ЦК України Грошове зобовязання має бути виконано у гривнях(ч.1). Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом(ч.2).
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.
Надані позивачем розрахунки розміру процентів, виходячи з рівня облікової ставки Національного банку України в сумі за період з 27 квітня 2007 року до 04 листопада 2013 року складають 3280 доларів США, що в еквіваленті становить 26 217 грн. 04 коп. (3280 доларів США х 799,3 грн./ 100 доларів США = 26 217 грн. 04 коп.).
Зазначені розрахунки відповідають вимогам ч.1 ст. 1048 ЦК України та умовам договору позики.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до висновку, який міститься в рішенні Верховного Суду України від 26 листопада 2008 року № 6-1337 св08 індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Оскільки ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, зазначена норма права щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначено договором у гривні.
За таких обставин застосування ч.2 ст. 625 ЦК України для виниклих правовідносин можливо лише в частині трьох процентів річних від простроченої суми, як санкції за порушення боржниками грошового зобовязання.
За період з 19 серпня 2011 року до 04 листопада 2013 року розмір процентів, нарахованих відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, що підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку, складає 412 доларів США, що еквівалентно 3 249 грн. 12 коп. ( 412 доларів США х 799,3 грн./ 100 доларів США = 3 249 грн. 12 коп.).
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, визначені його умов; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ним та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо _ сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до положень ст. 203 та ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.І); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.З); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України; недійсною визнається угода, що була укладена з порушенням вимог чинного законодавства.
Оцінюючи надані докази, суд вважає, що сторонами договір позики укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, що при його укладенні кожна з сторін діяла добросовісно і дійшла домовленості відносно всіх основних і суттєвих його умов, в тому числі про юридичну природу договору, строк його дії. суми позики, відповідальності за несвоєчасне повернення позики, коло обов'язків і прав кожної з сторін; всі умови договору виконані (позикодавець надав позичальникам грошові кошти у розмірі10 670 доларів США), і цей догові позики на час розгляду справи є чинним.
При цьому сторонни передбачили умови в частині визначення стягнення за прострочення виконання зобов'язання - стягнення штрафу в твердій грошовій сумі, що хоча і не передбачено ст. 549 ЦК України, але не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Однак суд не може погодитися з розрахунками ОСОБА_1 щодо обрахування розміру стягнення за прострочення виконання зобов'язання, оскільки відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення штрафу, пені встановлюється позовна давність один рік.
Як зазначає ОСОБА_1 у своїй позовній заяві та наданій вимозі до відповідачів після укладення 06 жовтня 2010 року додаткового договору №1 до договору позики від 27 квітня 2007 року відповідачі лише чотири рази сплатили щомісячні платежі, порушив таким чином умови договору позики.
У звязку з чим відповідно до п.4 договору стягнення за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 100 грн. за кожний день прострочення можливо позикодавцем лише в межах позовної давності, строк якої відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України визначений тривалістю в один рік і відповідно до матеріалів справи перебіг цього строку починається з 08 грудня 2010 року і закінчується 08 грудня 2011 року.
Оскільки ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги тільки 13.листопада 2013 року, позивачем пропущений строк позовної давності для стягнення штрафу з відповідачів.
Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Між тим відповідачами не надано заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, тому суд не вправі застосувати зазначену норму права самостійно.
Враховуючи вищенаведене та вимоги ст.. 10 ЦПК України, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 і в частині стягнення суми штрафу і розмірі 80 800 грн. за 808 днів прострочення ( з 19 серпня 2011 року до 04 листопада 2013 року).
Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1616 грн., що підтверджується банківськими квитанціями.
Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214,215,223,224-226 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 267, 625,1047-1048 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3( ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3), які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, се. Есхар, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) за нотаріально посвідченим за реєстровим № 2083 договором позики від 27 квітня 2007 року в редакції відповідно до нотаріально посвідченого за реєстровим № 2186 додаткового договору № 1 від 06 жовтня 2010 року основной борг в сумі 79 056 ( сімдесят девять тисяч пятдесят шість ) гривень 72 копійки та штраф в сумі 80 800 ( вісімдесят тисяч вісімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 1616 гривень, тобто по 538 ( пятсот тридцять вісім ) грн.. 66 коп. з кожного.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з наступного дня після його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: