У Х В А Л А

Іменем України

24 березня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє представник ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 січня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Страхова компанія Універсальна до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу страхової виплати, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 січня 2014 року задоволено позов.

ОСОБА_1 від імені якого діє представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Мотивує, вимоги тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам норм процесуального та матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта в особі ОСОБА_2 підтримав, вимоги скарги та просив задовольнити таку з наведених підстав.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 09.08.2012 року мала місце ДТП внаслідок якої ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу на суму 340 гривень. Відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ Страхова компанія Універсальна і в звязку з настанням страхового випадку, остання здійснила 21.03.2013 року виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування в сумі 8495,27 гривень. Про настання ДТП ОСОБА_1 не повідомив страховика. Не дивлячись на те, що ОСОБА_1 в період з 13.08. по 17.08.2012 року перебував на лікуванні, останній мав можливість повідомити страховика про настання ДТП. За цих обставин у ПАТ Страхова компанія Універсальна виникло право на подання регресного позову до страхувальника через неповідомлення ним протягом 3-х робочих днів письмово про настання ДТП.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь в справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що норма підпункту 33.1.2. пункту 33.1. ст. 33 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до якої відсилає підпункт 38.1.1. ґ пункту 38.1. ст. 38 цього Закону не містить обовязку страхувальника повідомляти страховика про настання ДТП. Судом не дано належної правової оцінки виписці з історії хвороби, яка підтверджує, що після ДТП перебував на стаціонарному лікуванні.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Звертаючись у суд із позовом про відшкодування в порядку регресу страхової виплати ПАТ Страхова компанія Універсальна виходила з того, що ОСОБА_1 протягом 3-х робочих днів із дня настання ДТП письмово не повідомив страховика про настання страхового випадку.

Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22 червня 2012 року № АВ / 6402494, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами застрахована в ПАТ Страхова компанія Універсальна, а.с. 4.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як убачається із платіжного доручення № 31320 від 21.03.2013 року ПАТ Страхова компанія Універсальна перерахувала для зарахування на картковий рахунок ОСОБА_3 кошти в сумі 8495,27 гривень страхового відшкодування, а.с. 33.

А п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України передбачено, що страхувальник зобовязаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, встановлений договором.

За правилами підпункту 33.1.4. пункту 33.1. ст. 33 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів із дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Вимогу зазначеної норми ОСОБА_1 заперечував тим, що знаходився на стаціонарному лікуванні. Згідно виписки з історії хвороби за № 13225/12 в період з 13.08. по 17.08.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Мукачівської ЦРЛ із приводу різаної рани н/з лівого передпліччя, а.с. 78.

Матеріалами справи доведено й це визнано сторонами, що ДТП мала місце 09.08.2012 року. Та на лікуванні, ОСОБА_1 перебував з 13.08.12р. на протязі 5-ти днів. Проте після закінчення лікування 17.08.12р., ОСОБА_1 не виконав свій обовязок по надісланню ПАТ Страхова компанія Універсальна письмового повідомлення про настання ДТП. Коли не міг особисто надати таке письмове повідомлення про настання ДТП, то міг таке надіслати поштою або передати через третіх осіб.

Зважуючи на зазначене в сукупності, колегія суддів дійшла до думки, що ОСОБА_1 не надав суду доказів поважності пропуску ним строку на подання письмового повідомлення про настання ДТП після лікування. Або, що ним уживались будь-які заходи з метою письмового повідомлення страховика про настання ДТП і про це свідчать відповідні докази.

Також, абзацом 4 п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки передбачено, що в разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується заподіювачем шкоди.

Що стосується тверджень апелянта із приводу того, що норма підпункту 33.1.2. пункту 33.1. ст. 33 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів до якої відсилає підпункт 38.1.1. ґ пункту 38.1. ст. 38 цього Закону не містить обовязку страхувальника повідомляти страховика про настання ДТП. То із цього приводу, колегія суддів зазначає таке.

Неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування, не може обмежувати встановлене ст. 38 ЗУ Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року в справі № 6-1цс14, яка у відповідності до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України є обовязковою для врахування.

Позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .

Ураховуючи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якого діє представник ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 січня 2014 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили .

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________