АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі- ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26 липня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 014/133713/3178/74, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 265257 доларів США, строком на 240 місяців з 26 липня 2007 року по 25 липня 2027 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,00% річних відповідно до графіку погашення кредиту.

Проте відповідач отримавши вказані кредитні кошти свої зобов'язання за кредитним договором не виконала у зв'язку з чим станом на 30 липня 2012 року сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором складає 294128,64 доларів США, що еквівалентна 2350970 грн. 22 коп., яка складається: із суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 214416,56 доларів США, що еквівалентна 1713831 грн. 56 коп.; заборгованість за процентами в сумі 32563, 73 доларів США, що еквівалентна 260281 грн. 89 коп.; пеня за несплату коштів по тілу кредиту в розмірі 15202,58 доларів США, що еквівалентна 121514 грн. 22 коп. та пеня за несплату коштів по відсоткам в розмірі 31945,77 доларів США, що еквівалентна 255342 грн. 53 коп., у зв'язку з чим права Банку були порушені.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" задоволено та ухвалено: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/133713/3178/74 від 26 липня 2007 року в сумі 2350970 грн. 22 коп. та судовий збір в розмірі 3219 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 липня 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 014/133713/3178/74, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 265257 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% річних на строк до 25 липня 2027 року (а.с. 7 Т.1).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Зобов'язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_4 кредит у вищевказаному розмірі, проте відповідач свої зобов'язання не виконала, отримані кредитні кошти своєчасно в установленому розмірі не вносила, а в подальшому з лютого 2012 року взагалі перестала погашати кредит, а відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, станом на 30 липня 2012 року, відповідач має заборгованість в розмірі 294128,64 доларів США, що еквівалентна 2350970 грн. 22 коп., яка складається: із суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 214416,56 доларів США, що еквівалентна 1713831 грн. 56 коп.; заборгованість за процентами в сумі 32563, 73 доларів США, що еквівалентна 260281 грн. 89 коп.; пеня за несплату коштів по тілу кредиту в розмірі 15202,58 доларів США, що еквівалентна 121514 грн. 22 коп. та пеня за несплату коштів по відсоткам в розмірі 31945,77 доларів США, що еквівалентна 255342 грн. 53 коп. (а.с. 14-15).

Ця сума заборгованості ніким не спростовано та правильно зазначена в мотивувальній частині судового рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення суду, оскільки в рішенні суду сума заборгованості не підтверджена належними доказами, а також сама ОСОБА_4 погасила всю суму заборгованості за кредитним договором, що підтверджується листом від 15 травня 2012 року за вих. №1280, підписаного директором Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи апелянт ОСОБА_2 не є стороною кредитного договору, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4, за яким остання не оспорювала суму заборгованості за цим договором, а доказів того, що відповідач погасила заборгованість за кредитним договором, спростовується рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року по справі №22-ц/774/7728/14 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі - продажу недійсними, яким встановлено, що згідно листа начальника управління пізнього збору заборгованості роздрібних клієнтів Дніпропетровської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" Бараник О.В. адресованого на ім'я прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська від 29 січня 2013 року за № 114-14-0-00/338 встановлено, що 15 травня 2012 року повідомлення директора Дніпропетровської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" за № 1280 про погашення ОСОБА_4 зобов'язань по кредитному договору № 014/133713/3178/74 від 26 липня 2007 року не видавалося. Крім цього, у книзі вихідної кореспонденції ДОД АТ "Райффайзен Банк Аваль" вихідний номер 1280 значиться за іншою датою, а саме: 26 квітня 2012 року та зареєстрований інший банківський документ. На повідомленні приватному нотаріусу за вих.. № 1280 від 15 травня 2012 року підпис директора ДОД АТ "Райффайзен Банк Аваль" не відповідає дійсному підпису, а також, на кредитному договорі позначка "кредит погашено у повному обсязі 15 травня 2012 року" підпис начальника Катеринославського відділення Мороз Н.П. також не відповідає дійсності.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не повідомляв ні відповідача, а ні його представника про слухання справи, чим порушив їх права на судовий захист, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_4 була зареєстрована в АДРЕСА_1, а з 16 серпня 2012 року була знята з реєстрації та вибула у м. Дніпропетровськ, що підтверджується адресною довідкою (а.с. 18), проте іншої адреси вона а ні Банк, а ні суд не повідомляла та виклик її здійснювався, відповідно до ст.ст. 77 та ч. 3 ст.122 ЦПК України через оголошення в пресі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.О. Макаров

Судді Л.М. Болтунова

В.О. Тамакулова