Цивільна справа № 2/359/48/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року Бориспільським міськрайонний судом Київської області в складі:

головуючого судді: Туманової К.Л.

при секретарі: Поліщук А.О.

за участю

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

представника третіх осіб: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, про скасування пункту 9 рішення ОСОБА_5 сільської ради № 130-05-2004 від 11.05.2004 р., -

в с т а н о в и в:

Рішенням вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.05.2013 р. справу передано на новий розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_4 в порядку цивільного судочинства звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, про скасування пункту 9 рішення ОСОБА_5 сільської ради № 130-05-2004 від 11.05.2004 р., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 19, що знаходиться по вулиці Мічуріна в селі Глибоке Бориспільського району Київської області та землекористувачем земельної ділянки площею 0,40 га, на якій розміщений зазначений будинок. Дана земельна ділянка рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради від 21 травня 1996 року передана їй у приватну власність. Рішенням ОСОБА_5 сільської ради земельну ділянку розміром 0,12 га із землі, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Мічуріна, 19, за її заявою було передано її сину ОСОБА_6. Підставою для написання заяви була домовленість між нею та сином про те, що останній буде її доглядати та допомагати по господарству. Однак, ОСОБА_6 порушує умови домовленості, в зв'язку з чим позивач просить суд скасувати п. 9 рішення ОСОБА_5 сільської ради № 130-05-2004 від 11.05.2004 року " Про надання земельних ділянок в постійне користування для ведення особистих селянських господарств та вилучення земельних ділянок в запас сільської ради, згідно заяв", а саме, пункт 9 " надати земельну ділянку у постійне користування для ведення особистого селянського господарства площею 0,12 га ОСОБА_6, вилучити цю ж земельну ділянку у ОСОБА_4".

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, а позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третіх осіб також проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та це встановлено судом, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями № 19, що знаходиться по вулиці Мічуріна в селі Глибоке Бориспільського району Київської області. Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,40 га, землекористувачем якої є позивач. Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради від 21 травня 1996 року їй передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку розміром 0,15 га, загальна площа яких складає 0,40 га, та які знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Мічуріна, 19.

В 2003 році ОСОБА_4 написала заяву до ОСОБА_5 сільської ради про те, що дає згоду на передачу її сину ОСОБА_6 земельної ділянки розміром 0,12 га із землі, яка перебуває в її користуванні та яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Мічуріна, 19. Однак 15 липня 2010 року звернулася до відповідача про скасування рішення ОСОБА_5 сільської ради № 130-05-2004 від 11.05.2004 року "Про передачу в постійне користування земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Нова, 11-б, ОСОБА_6 (присвоєна нова поштова адреса)".

15 вересня 2010 року позивач отримала відповідь ОСОБА_5 сільської ради за вих. № 491 від 15.09.2010 р., якою їй відмовлено у задоволенні її заяви про скасування рішення ОСОБА_5 сільської ради № 130-05-2004 від 11.05.2004 р. та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_5 сільська рада, відмовляючи у задоволенні її заяви про скасування вищевказаного рішення, порушує її право на розпорядження та користування земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства розміром 0,12 га, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський р-н, с. Глибоке, вул. Нова, 11-б.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно положень ч 1, 2 ст. 142 ЗК України припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача орган виконавчої влади ОСОБА_5 сільська рада не укладала з позивачем ОСОБА_4 нотаріально посвідченої або будь-якої іншої угоди про передачу права власності на земельну ділянку не укладала.

У звязку з чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 сільська рада порушили порядок припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади, тому ОСОБА_4 не втратила право власності на спірну земельну ділянку.

Таким чином орган виконавчої влади ОСОБА_5 сільська рада не мала законних підстав на припинення права власності на земельну ділянку яка належить ОСОБА_4 шляхом її вилучення та надання її у постійне користування для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6

Як вже зазначалось вище Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради від 21 травня 1996 року їй передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку розміром 0,15 га, загальна площа яких складає 0,40 га, та які знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Глибоке, вул. Мічуріна, 19.

Відповідно до ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року , сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок , наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва дачного і гаражного будівництва у межах норм, встановлених земельним кодексом.

Як вбачається зі змісту Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради від 21 травня 1996 року, земельна ділянка площею 0,40 га, яка знаходиться в с. Глибоке, вул. Мічуріна, 19, Бориспільський район, Київська область була передана позивачу у власність на підставі Декрету КМУ "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року.

Згідно ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок", що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Дію ст. 23 земельного кодексу в редакції від 18.12.1990 р. якою передбачено, що право власності та право постійного користування землею засвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими радами народних депутатів зупинено, щодо власників земельних ділянок, визначених ст.1 Декрету Кабінету міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26.12.1992 року, на підставі цього Декрету.

Таким чином, на час прийняття 21.05.1996 року рішення ОСОБА_5 сільською радою Бориспільського району про передачу земельної ділянки у власність позивача, дію ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції від 18 грудня 1990 року), було зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26.12.1992 року,отримання позивачем Державного ОСОБА_3 на право власності на земельну ділянку законом не вимагалось, право власності на земельну ділянку посвідчувалось ОСОБА_5 сільською радою, на підставі ст. 3 вказаного Декрету, шляхом внесення запису в земельно кадастрові документи, що свідчило про набуття позивачем права власності на землю.

Як розяснив Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 8 свого ОСОБА_1 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" від 28 січня 2013 року за №24-150/0/4-13, що вирішуючи спори про захист права власності на майно, суди повинні виходити з того, що правовий режим майна визначається з урахуванням законодавства, яке було чинним на момент створення (набуття) відповідного майна. Подальша зміна законодавства не повинна призводити до погіршення становища володільця майна. Отже, п. 3 Декрету КМУ України визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Відповідно до с. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У звязку з чим суд приходить до висновку, що позивач набула право власності на земельну ділянку, площа якої складає 0,40 га та знаходиться в селі Глибоке, Бориспільського району, Київської області, по вул. Мічуріна, 19, на підставі рішення ОСОБА_5 сільської ради, Бориспільського району, Київської області 21.05.1996 року та запису в по господарській книзі які і посвідчують таке право позивача , відповідно до законодавства яке було чинно на той час.

Отже, оскільки право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянка не припинилось, зважаючи на те, що виконавчим органом ОСОБА_5 сільською радою було порушено порядок припинення права власності, то й рішення ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області про надання земельних ділянок в постійне користування для ведення особистих селянських господарств та влучення земельних ділянок в запас сільської ради, згідно заяв, а саме п. 9 " надати земельну ділянку у постійне користування для ведення особистого селянського господарства площею 0,12 га ОСОБА_6, вилучити цю ж земельну ділянку у ОСОБА_4" є незаконним та таким, що порушує права позивача ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 228, 294 ЦПК України; ст.ст. 116, 142, 153 ЗК України, ст. 23 ЗК України, в редакції від 18.12.1990 р, Декретом Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок", суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, про скасування пункту 9 рішення ОСОБА_5 сільської ради № 130-05-2004 від 11.05.2004 р. задовольнити повністю.

Скасувати пункт 9 рішення ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області № 130-05-2004 від 11.05.2004 р. "Про надання земельних ділянок в постійне користування для ведення особистих селянських господарств та вилучення земельних ділянок в запас сільської ради, згідно заяв".

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області на користь позивача ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 168 (сто шістдесят вісім) грн. 29 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: К.Л. Туманова