Справа № 2/487/637/14
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

22.01.2014 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

02.08.2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1, скасування реєстрації ОСОБА_2 з зазначеної квартири.

В заяві позивач вказувала, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. Крім того з 03.10.2006року в спірній квартирі зареєструвала відповідача ОСОБА_2 20.07.2000року між нею (позивачем) та відповідачем укладено договір №28 найму житлового приміщення : квартири АДРЕСА_2, строком на 5 років. 25.07.2006року було укладено договір №2 піднайму житла строком на два роки. Після закінчення строку дії договору найму, ОСОБА_2 відмовляється звільняти квартиру.

Посилаючись на наведене, вимоги ст..ст.99, 150, 156, 116, 169 ЖК України, ст..ст.319, 321, 391 ЦК України ОСОБА_1 просила про задоволення позовних вимог.

Ухвалою суду від 22.01.2014року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування реєстрації ОСОБА_2 за адресою: м.Миколаїв квартира АДРЕСА_3, залишені без розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не зявилась, про день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі договору купівлі-продажу від 11.11.1999року позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1.

20.07.2000року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір №28 піднайму житлового приміщення АДРЕСА_4, строком до 20.07.2005рік.

25.07.2006року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір №2 піднайму житлового приміщення АДРЕСА_4, строком на два роки.

Відповідно до п.4.2. договору: договір вважається розірваним у звязку із закінченням строку дії та анулюванням реєстрації. У випадку якщо наймач своєчасно сплачує плату за житло, договір автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно довідки ЖЕД від 30.10.2012року в квартирі АДРЕСА_5 зареєстрований ОСОБА_1 Крім того в квартирі проживає без права на житлову площу ОСОБА_2, ОСОБА_3

Після закінчення строку дії договору найму житлового приміщення, ОСОБА_2 відмовляється добровільно звільнити житлове приміщення: квартиру АДРЕСА_6, комунальні послуги не сплачує, протиправно себе веде.

Згідно ч1 ст.321ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.99 ЖК України Піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.ст. 157, 116 ЖК України член сімї власника жилого будинку може бути виселено без надання іншого жилого приміщення, якщо він систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Таким чином, відмовляючись добровільно виселитися з квартири АДРЕСА_5, відповідач ОСОБА_2 порушує права ОСОБА_1, як власника спірної квартири.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Керуючись т.ст.6,10,11,60,79,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом виселення задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, шляхом виселення з квартири АДРЕСА_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: В.В. АНДРОЩУК