КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3933/14-ц
Провадження № 2/488/1664/14 р.
22.10.2014 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі Жарлікової Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа: Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про виселення із житлового приміщення, -
В липні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив виселити відповідача ОСОБА_3 та її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, із житлового будинку № 27, який розташований за адресою: провулок 3 Прибузький в м. Миколаєві, без надання іншого житлового приміщення.
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником житлового будинку № 27, який розташований за адресою: провулок 3 Прибузький в м. Миколаєві. З 2003 року з його дозволу до спірного будинку всилилась відповідач разом із своїм чоловіком та донькою ОСОБА_4. В 2006 році з його дозволу відповідач та її дочка прописалися в даному будинку. В кінці 2008 року у зв'язку з неприязними відносинами між чоловіком відповідачки та матір'ю позивача, ОСОБА_4 разом із своєю сім'єю переїхали проживати до матері відповідача, - в квартиру АДРЕСА_1. В подальшому відповідач народила трьох дітей, яких і зареєструвала за місцем своєї реєстрації, тобто, в будинку № 27, по провулку 3 Прибузькому в м. Миколаєві. При цьому до 2009 року у вказаному будинку проживала мати позивача ОСОБА_8, а позивач зі своєю сім'єю проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, і переїхав до будинку лише після смерті своєї матері у 2009 році.
Позивач зазначив, що відповідачка є його племінницею, однак проживала у його будинку та з його дозволу тимчасово, і ніколи не була членом його сім'ї та не вела з ним спільного господарства.
В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують.
Відповідач в судове засідання не з'явилася була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома.
Третя особа також в судове засідання не з'явилась, була належним чином та своєчасно повідомлена, заяв від неї не надходило, причина неявки суду не відома.
Суд дослідивши письмові докази по справі суд прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Позивачу по даній справі - ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого П'ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою за р. № 2183 від 29.06.1985 року належить житловий будинок № 27, який розташований за адресою: провулок 3 Прибузький в м. Миколаєві (а.с.8-10), в якому позивач не проживав до 2009 року.
В 2003 році відповідачка - ОСОБА_3, яка є племінницею ОСОБА_2, за домовленістю з останнім, вселилась разом із чоловіком та донькою ОСОБА_4 в будинок позивача, в якому стала проживати разом із матір'ю позивача. У квітні 2006 року ОСОБА_3 та її неповнолітня дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, за згодою позивача були зареєстровані у спірному будинку. У 2008 році, у зв'язку з неприязними відносинами, які склалися між чоловіком відповідачки та матір'ю позивача, ОСОБА_3, зі своєю сім'єю, переїхала на постійне місце проживання до своєї матері, яка проживає в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2.
Після народження дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідач зареєструвала їх за місце своєї реєстрації в будинку позивача (а.с.37).
Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.03.2011 року позовні вимоги ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей, до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням задоволено. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком відмовлено (а.с.22-26).
Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 05.07.2011 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.03.2011 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 було скасовано та відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей, до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, та залишено без змін рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва в частині відмови у задоволені ОСОБА_2 до ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей про визнання осіб такими, що втратило право користування житловим будинком (а.с.27-30).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей про визнання осіб такими, що втратило право користування житловим будинком були задоволені (а.с.31-33).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 16.06.2014 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.04.2014 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей про визнання осіб такими, що втратило право користування житловим будинком відмовлено (а.с.34-36).

Цими рішеннями встановлено, що ОСОБА_3 вселилась до будинку ОСОБА_2 за згоди останнього і її проживання було тимчасовим, а тому самостійного права на користування житловим будинком відповідачка разом із дітьми не набула.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 98 ЖК УРСР передбачено, що наймач жилого приміщення та члени його сім'ї, які проживають разом з ним, можуть за взаємною згодою дозволити тимчасове проживання в жилому приміщенні, що є в їх користуванні, інших осіб без стягнення плати за користування приміщення (тимчасових жильців). Тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім'ї, які проживають разом з ним, зобов'язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно до положень ст. 99 ЖК УРСР тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

За таких обставин суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, доказів, які б спростовували вказані висновки суду, судом не здобуто.

Відповідно до ст. 88 КАС України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути сплачений ним при подачі позову судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158;214-215, ЦПК України, суд -

Вирішив:

Позов - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 та її малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, із житлового будинку № 27, який розташований за адресою: провулок 3 Прибузький в м. Миколаєві, без надання іншого житлового приміщення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який ухвалив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л. І. Селіщева