Справа № 307/2925/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 січня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готри Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі : Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 07 жовтня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області, 3-ї особи ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до інспекції ДАБК в Закарпатській області, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області, 3-ї особи ОСОБА_2, в якому вказувала на те, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 ними був збудований житловий будинок, що знаходиться в с. Добрянське, вул. Садова, 67а, Тячівського району, Закарпатської області. Посилаючись на те, що відповідачі відмовили їй у видачі правовстановлюючих документів на право спільної сумісної власності на вказаний будинок, внаслідок чого вона позбавлена можливості визначити свою частку в цьому майні і розпоряджатись нею, чим порушили надане їй ст. 317 ЦК України право розпорядження своїм майном, просила визнати завершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в с. Добрянське, вул. Садова, 67а, Тячівського району, Закарпатської області, спільною сумісною власністю позивача та 3-ї особи ОСОБА_2.

Рішенням Тячівського районного суду від 07 жовтня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1- відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав.

Представник інспекції ДАБК у Закарпатській області ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала, просила таку відхилити.

Представник реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області і 3-я особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що житловий будинок по вул. Садова, 67 а в с. Добрянське Тячівського району є незавершений будівництвом, його готовність складає близько 50 %, позивачкою до інспекції ДАБК не було подано декларації про готовність обєкта до експлуатації, власник і забудовник земельної ділянки ОСОБА_2, на якій розташований спірний будинок, заперечував щодо визнання за ним і позивачкою права власності на спірний будинок у звязку з незавершеністю його будівництва, а тому суд дійшов висновку про відмову у позові.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитись не може за таких обставин.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному суді апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 та матеріалів цивільної справи, позивачка предявила позов до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області та реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області, в якому просила визнати завершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в с. Добрянське, вул. Садова, 67а, Тячівського району, Закарпатської області, спільною сумісною власністю позивача та 3-ї особи ОСОБА_2.

Однак, даний позов ОСОБА_1 предявлено до неналежних відповідачів, які мають відповідати за цим позовом.

Належним відповідачем по даній справі є ОСОБА_2, який не був залучений судом в якості співвідповідача, а є у справі 3-ю особою, який не може відповідати за позовом, так як сторонами в цивільному процесі, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, є позивач і відповідач.

Відповідно до закріпленого в статті 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства та за змістом ч.1 ст.33 ЦПК України залучення судом до участі у справі особи як співвідповідача можливе лише як результат вирішення судом клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Встановивши, що позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача, повинен був відмовити у позові ОСОБА_1 саме з цих підстав, що не позбавляє його права на звернення до суду із самостійним позовом до особи, яка має відповідати за цим позовом.

Крім цього, як на підставу для задоволення позову, ОСОБА_1 посилалась на відмову інспекції ДАБК у Закарпатській області у прийнятті в експлуатацію житлового будинку що знаходиться в с.Добрянське, по вул.Садовій,67 «а», Тячівського району, яку стверджувала листом від 15.04.2013 р. №7/7-684 (а.с.7). Однак, зазначений лист інспекції ДАБК не є відмовою у прийнятті обєкта в експлуатацію, оскільки він містить лише інформаційний характер щодо порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів. А тому вимоги ОСОБА_1, у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, є недоведеними і є підставою для відмови у позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування у відповідності до ст.309 ЦПК України слід змінити, а апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2013 року в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову - змінити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: