11 грудня 2014 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді - Притуляка С.А.,
при секретарі - Коверченковій М.О.,
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_4, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -
Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди мотивовані тим, що через пошкодження автомобіля позивач зазнав сильний психологічний стрес, а також розуміння того факту, що його автомобіль втратив товарний вигляд. Позивач також зазначив, що спричинені йому моральні страждання були досить сильними та мали тривалий характер.
Позивач та відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Проте звернулись до суду із заявами про розгляд справи в їх відсутність. Позивач позов підтримав та просив суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач позов не визнав та просив суд в його задоволенні відмовити.
У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав та в обсязі, визначених у позовній заяві.
Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, яка діє на підставі договору, у судовому засіданні позовні вимоги до ОСОБА_4 визнала частково, а саме в частині стягнення франшизи у сумі 510,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. В решті позовних вимог заперечувала, вважаючи їх необгрунтованими.
Представник відповідача ПАТ НАСК «Оранта» у судове засідання не з'вився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак доказів на підтвердження своєї неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надав.
Таким чином, суд, на підставі ст.ст. 158, 169 ЦПК України, ухвалив розглянути справу у відсутність позивача, відповідача ОСОБА_4 та представника відповідача ПАТ НАСК «Оранта», на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.
25.10.2013 року о 09:30 год. в м. Добропілля по вул. Залізничій ОСОБА_4 керуючи мотоциклом «Дніпр-11», р/н НОМЕР_6, перед початком руху не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкоду та безпеку іншим учасникам руху, скоїв зіткнення з автомобілем Шкода Актавія, р/н НОМЕР_2 за кермом якого знаходився ОСОБА_3, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, зокрема автомобіль - деформування правої сторони. Про зазначені обставини свідчить постанова Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.11.2013 року у справі № 227/6059/13-п, а також копія відповідної довідки (а.с. 10).
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_3 є власником транспортного засобу - Skoda Octavia A5 Elegance, р/н НОМЕР_2, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7.
Правомірність керування вказаним автомобілем сторонами не оспорювалась.
Однак, як вказує позивач та не спростовано відповідачами, станом на момент розгляду даної справи, добровільно сума страхової виплати першим відповідачем позивачеві відшкодована не була, у зв'язку з чим останній просить стягнути її з відповідача в судовому порядку.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного.
Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).
Згідно з частиною 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Крім того, позивач, посилаючись на прострочення виконання першим відповідачем зобов'язання з виплати страхового відшкодування, просить стягнути з нього пеню у розмірі 2871,30 грн. за період з 22.02.2014р. по 17.10.2014р.
Відповідно до п. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Таким чином, враховуючи прострочення першим відповідачем виплати страхового відшкодування, яку він зобов'язувався здійснити в строк до 22.02.2014р. позовні вимоги в частині стягнення з нього пені є обгрунтованими, однак, підлягають частковому задоволенню, оскільки згідно розрахунку пені, її розраховано за період з 22.02.2014р. по 17.10.2014р., той час як із позовом до суду позивач звернуся 16.10.2014р.
У зв'язку з викладеним з першого відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 2856,09 грн. за період прострочення виплати страхового відшкодування за період з 17.07.2014.2014 року по 16.10.2014 рік.
Згідно другого абзацу п. 12.1, ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» установлено, що страхове відшкодування обов'язково зменшується на суму франшизи.
У свою чергу ст. 37, п. 37.5 зазначеного вище Закону, покладає обов'язок щодо компенсації потерпілому суми франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком суми страхового відшкодування покладено на страхувальника або особу, відповідальність якої застрахована.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з другого відповідача - ОСОБА_4 на користь позивача суми франшизи у розмірі 510 грн. обгрунтовані та підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Так, п. п. 2,3 ч.2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна.
Оскільки під час розгляду даної справі встановлено факт пошкодження автомобіля позивача неправомірними діями відповідача, суд, відповідно до вимог ст.ст. 23,1167 ЦК України, визнає право позивача на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача.
Відповідно до п. п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року, суд має з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов'язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем, судом враховано, що позивач морально переживав через те, що його власність була пошкоджена і тривалий час вимушений поновлювати порушені права.
Доказів на підтвердження негативного впливу ДТП на стан здоров'я, доказів звернення до лікаря із відповідними скаргами позивачем не надано.
З урахуванням викладеного, суд, вважає достатнім, розумним та справедливим розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем - 1000 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 22, 23, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.11, 61, 88, 158, 169, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст.6, 22, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_4) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_3) 510,00 грн. франшизи, 1000,00 грн. моральної шкоди та 324,80 грн. витрат по сплаті судового збору.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення ухвалено, оформлено і підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя С.А. Притуляк

11.12.2014