АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, спричинених в результаті неякісного товару,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила зобов'язати СПД ОСОБА_2 провести за свій рахунок експертизу жіночих туфель № 3336-11, колір мокас беж-золото, натуральна шкіра-лак, розмір 38, фірма Attizzare, країна Португалія, сума яких становить 758 грн.; відшкодувати моральну шкоду в розмірі 12859,43 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 2317,07 грн, посилаючись на те, що 01 квітня 2014 року вона придбала в магазині "Миратон" ТРЦ Караван по вулиці Нижньодніпровська у м. Дніпропетровську вказані жіночі туфлі у відповідача, які коштували 758 грн., а 12 травня 2014 року вона виявила прорив шкіри на підошвах наскрізь на обох туфлях, вважає, що взуття не видержало гарантійного строку 60 днів у весняно-осінній період, у зв'язку з чим вона 14 травня 2014 року звернулася в магазин "Миратон" до СПД ОСОБА_2 з письмовою заявою повернути вказані гроші. Проте 15 травня 2014 року їй зателефонував адміністратор магазину Єрмак і сказала, щоб вона прийшла за письмовою відповіддю та, що їй у поверненні грошових коштів відмовлено. Вважає, що відповідач порушив вимоги Закону України "Про захист прав споживачів".

Крім того позивач зазначила, що у травні 2014 року вона неодноразово зверталася до різних державних органів для захисту її права, але їй було відмовлено у такому захисті, у зв'язку з чим права її були порушені, а тому просила задовольнити позов.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково та ухвалено стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 758 грн. 00 коп. та моральну шкоду у сумі 3000 грн. 00 коп., а всього 3758 грн. 00 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі СПД ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Так, частково задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено права позивачки на заміну товару належної якості або відшкодування вартості товару, у зв'язку з чим позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи, зроблені при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а тому, рішення відповідно до п.п. 1,3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 01 квітня 2014 року в магазині "Миратон" ТРЦ Караван, який належить СПД ОСОБА_2 придбала жіночі туфлі № 3336-11, колір мокас беж-золото, натуральна шкіра-лак, розмір 38, фірма Attizzare, країна Португалія, вартістю 758 грн. (а.с.3).

В подальшому позивач виявила 12 травня 2014 року, що її туфлі були пошкоджені, а саме вона виявила порив шкіри на підошві, у зв'язку з чим 14 травня 2014 року вона звернулася із заявою до відповідача, в якій просила повернути їй кошти за туфлі, оскільки її взуття не витримало гарантійного строку 60 днів (а.с. 4), а відповідно до листа від 15 травня 2014 року позивачці було відмовлено у поверненні сплачених грошових коштів за придбаний товар (а.с. 5)

Відповідно до ч.1 ст. 707 ЦК України покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем.

Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму.

Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця.

А згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Крім того, відповідно до п.8.2 ДСТУ ГОСТ 26167:2009 "Взуття повсякденне. Загальні умови", ДСТУ ГОСТ 191166:2007 "Взуття модельне", ГОСТ 26166-84 "взуття повсякденне з синтетичних та штучних шкір" гарантійний термін носіння взуття-не менше 30 днів з дня продажу через роздрібну мережу або початку сезону, у тому випадку коли споживачем дотримано правила догляду, експлуатації та зберігання взуття.

А згідно постанови Кабунету Міністрів України "Про затвердження переліку сезонних товарів, гарантійні терміни за якими обчислюються з початку відповідного сезону" №172 від 19 березня 1994 року, встановлено : одяг, хутряні та інші вироби: весняно-літнього асортименту - з 1 квітня, а осінно-зимового асортименту - з 1 жовтня. Взуття: зимового асортименту - з 15 листопада по 15 березня; весняно-осіннього асортименту - з 15 березня по 15 травня та з 15 вересня по 15 листопада, а літнього асортименту - з 15 травня по 15 вересня.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище позивач придбала туфлі 01 квітня 2014 року, а пошкоджені вони були 12 травня 2014 року, тобто через 42 дні з дня їх продажу, а тому позивачем пропущено гарантійний строк, протягом якого вона могла звернутися до відповідача зі своїми вимогами про поверненння сплачених грошей чи заміни товару.

Про вказані обставини роз'яснялося позивачу і інспекцію з питаня захисту прав споживачів у Дніпропетровській області та Державною інспекцією України з питань загисту прав споживачів (а.с. 8-13)

Крім того, про такий строк гарантії зазначено і в гарантійному листі, виданому позивачі разом з чеками про покупку вказаних туфлів (а.с.3).

За таких обставин підстави для задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди відсутні, але суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та постановив рішення про часткове зхадоволення позовних вимог з порушененням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, вимоги позовної заяви про відшкодування моральної шкоди також є необгрунтованими, оскільки відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

А згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Разом з цим, доказів заподіяння моральної шкоди позивач суду не надала, а відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Що стосується рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог то в апеляційному порядку воно не оскаржується, а тому відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України це рішення не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногварійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 жовтня 2014 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову в цій частині.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Макаров М.О. Болтунова Л.М. Тамакулова В.О. м. Дніпропетровськ