Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого - судді: Семерак І.О.

при секретарі: Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород справу за позовом ОСОБА_1 до Чопського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 про визнання розірваним договору про заощадження та припиненим заповідального розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3, і він являться єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки заповіту останній не складав. 20.02.2013 року він подав заяву про прийняття спадщини за померлим батьком, у зв'язку з чим Приватним нотаріусом ОСОБА_4 було проведено реєстрацію спадкової справи.

Вказує, що ще при житті батько повідомив йому що він відкрив депозит у Приватбанку та у липні 2013 року Приватним нотаріусом його повідомлено, що при укладенні договору депозиту 12.03.2011 року ОСОБА_3 вчинив заповідальне розпорядження на грошові вклади по договору депозиту на ім'я дружини - ОСОБА_2.

Зазначає, що в розмовах батько жодного разу не згадував про факт написання ним заповідального розпорядження та крім того, між батьком та його дружиною були постійні конфлікти, що призвело в подальшому до їхнього розлучення.

Вважає сумнівним справжність вчинення його батьком даного заповідального розпорядження і вважає, що таке не відповідає вимогам Закону, оскільки не засвідчене підписом уповноваженого працівника банку, а тому просив суд визнати його недійсним.

До початку розгляду справи по суті позивач змінив предмет позову мотивуючи тим, що ознайомившись із копією договору про заощадження № SAMDN7569 від 12.03.2011 року йому стало відомо, що заповідальне розпорядження ОСОБА_3 оформлено не окремим документом, а є складовим договору про заощадження. Також в самому кінці договору є заява від ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання договору, однак через печатку банку вбачається підпис, на який накладена печатка банку, що утруднює форму підпису.

Зазначає, що відповідно до п.7 договору про заощадження № SAMDN7569 від 12.03.2011 р. сторони мають право достроково розірвати цей договір та як вбачається із поданої ОСОБА_3 заяви, останній скористався своїм правом та підписав заяву про розірвання договору і передав банку.

Таким чином, з моменту отримання банком даної заяви через два банківські дні договір був розірваний, а отже і заповідальне розпорядження, як невід'ємна частина даного договору, було припинено, однак, ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнає факт припинення дії заповідального розпорядження.

У зв'язку з цим, просить суд визнати розірваним договір про заощадження від 12.03.2011р. укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, а також визнати припиненим заповідальне розпорядження складене у вказаному договорі про заощадження.

В судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_5 змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного позову вважаючи такий безпідставним. Вважає, що позивач не вправі заявляти вимоги про розірвання спірного договору, оскільки він не являється ні стороною оспорюваного правочину, ні правонаступником померлого ОСОБА_3 так як спадщину за померлим він не прийняв. Також вважає безпідставним твердження позивача на те, що спірний договір було розірвано ОСОБА_3, оскільки договір про заощадження від 12.03.2011 року, заповідальне розпорядження та заява про розірвання договору містяться на одному аркуші і являють собою один документ. При підписанні вказаного документу ОСОБА_3 помилково поставив свій підпис і в заяві про розірвання договору та дату 12 березня 2011 року. Зазначив, що ОСОБА_3 не розривав договір в день його укладення підтвердженням чого є те, що він щомісячно отримував відсотки та користувався ними. З жодними іншими заявами про намір розірвати договір про заощадження та повернути коштів ОСОБА_3 до Банку не звертався. У зв'язку з цим, просив у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в задоволенні позову просили відмовити посилаючись на те, що такий є безпідставним оскільки позивач не вправі заявляти вимоги про розірвання спірного договору, оскільки він не являється ні стороною оспорюваного правочину і тим самим його права нічим не порушені. Пояснили, що ОСОБА_3 в добрій волі видав заповідальне розпорядження на ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 12.03.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про заощадження № SAMDN7569, згідно якого останній передав, а ПАТ КБ «ПриватБанк» прийняв 60000 грн. на термін 12 місяців, під 14% річних, з щомісячним нарахуванням відсотків, терміном до 12.03.2012 року включно. Також при укладенні вказаного договору, згідно п.20 Договору, ОСОБА_3 склав письмове заповідальне розпорядження згідно якого в разі його смерті вкладом і нарахованими процентами розпоряджається його дружина - ОСОБА_2 100 %.

Ч.2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Сторонами спірного договору про заощадження № SAMDN7569 від 12.03.2011 року є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 28.08.2012 року.

Згідно п.2 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва, тобто перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Жодного належного та допустимого доказу того, що позивач є спадкоємцем прав та обов'язків ОСОБА_3 за договором про заощадження № SAMDN7569 від 12.03.2011 року ні позивачем ні його представником суду не надано.

За таких обставин, оскільки позивач не є стороною у вказаному договорі і, як встановлено судом, він спадщину за померлим ОСОБА_3 не прийняв, оскільки не отримав свідоцтво про право на спадщину щодо грошових коштів за вищевказаним договором про заощадження тим самим не успадкував прав та обов'язків за даним договором, суд приходить до висновку, що він не має права ставити питання щодо його розірвання та у зв'язку з цим припинення заповідального розпорядження.

Посилання позивача та його представника на те, що ОСОБА_3 підписавши заяву про розірвання вказаного вище договору тим самим розірвав його суд вважає безпідставним виходячи з наступного.

Так, з вказаного договору та самої заяви ОСОБА_3 вбачається, що вони являють собою фактично один документ і як договір про заощадження так і заява про розірвання такого договору датовані одним і тим же числом, а саме 12.03.2011 року.

Разом з тим, з наданого ПАТ КБ «Приватбанк» клієнтської виписки по договору №SAMDN7569, за період з 12.04.2011 року по 12.03.2012 року ОСОБА_3 щомісячно нараховувалися та переводилися кошти за вказаним договором, що свідчить про те, що останній в день укладення договору його не розривав, а натомість протягом року з дня його укладення використовував нараховані йому Банком відсотки за цим договором.

Також, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.10.2011 року, що набуло законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено, шлюб у кладений між ними розірвано та виділено їм по ? вкладу в ПАТ КБ «Приватбанк», згідно договору №SAMDN7569 від 12.03.2011 року на суму по 30000 грн. кожному, що також свідчить про не розривання ОСОБА_3 договору в день його укладення.

Таким чином суд вважає доведеним посилання позивача та те, що при укладенні договору про заощадження ОСОБА_3 помилково було поставлено дату та підпис і в заяві про розірвання договору про заощадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання розірваним договору про заощадження та припиненим заповідального розпорядження, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 512, 651, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 11, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чопського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 про визнання розірваним договору про заощадження та припиненим заповідального розпорядження - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Семерак І.О.