Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в особі

Головуючої судді - Лемак О.В.

при секретарі - Сухан Н.В.,

за участю представника позивача- Захаркевича О.М.

представника відповідача-ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з даним позовом в якому просить стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" 1 353 046,57 грн., в якому зазначає, що 12.06.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №С№-800/070/2007.

24.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н про відступлення право на вимогу.

Згідно кредитного договору, а також на підставі кредитної заявки відповідача ОСОБА_1 від 12.06.2007 року, банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 40 000,00 доларів США.

На забезпечення виконання умов кредитного договору № СNL-800/070/2007 від 12.06.2007 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №SR-800/136/2007 від 12.06.2007 р., відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його зобов'язань перед Позивачем за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

Також, з метою додаткового забезпечення виконання ОСОБА_1 його зобов'язань за Кредитним договором, 12.06.2007 р між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №РСNL-800/070/2007 (майнова порука), предметом іпотеки є трикімнатна квартира під АДРЕСА_1.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на 28.12.2012 року загальна заборгованість складає 1 353 046,57 гривень.

01.07.2014 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог через зміну офіційного курсу гривні до долара США, зокрема, збільшено розмір вимог по залишку заборгованості за кредитом з 285 773,72 грн. до 420 455,28 грн., заборгованість по відсоткам з 58 807,93 грн. до 86 523,37 грн., суму простроченої пені не змінено.

Станом на 01.07.2014 року загальна заборгованість складає 1 515 443,55 гривень.

Представник ТОВ « ОТП Факторинг Україна» - Захаркевич О.М. в судовому засідання уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в частині визначення суми заборгованості, оскільки сума пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 945 227, 96 грн. неспівмірна розміру основного боргу та просив суд зменшити суму неустойки до 20000,00 грн. Що стосується вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, то заперечував, просив суд взяти до уваги вимоги Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Встановлено, що 12.06.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №СNL-800/070/2007

24.02.2012 року між акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н про відступлення право на вимогу.

Згідно кредитного договору, в також на підставі кредитної заявки відповідача ОСОБА_1 від 12.06.2007 року, банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 40 000,00 доларів США.

На забезпечення виконання умов кредитного договору № СNL-800/070/2007 від 12.06.2007 р. між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №SR-800/136/2007 від 12.06.2007 р., відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його зобов'язань перед позивачем за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань.

Встановлено, що 12.06.2007 р між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №РСNL-800/070/2007 (майнова порука), предметом іпотеки є трикімнатна квартира під АДРЕСА_1.

В порушення умов кредитного договору відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3,, ОСОБА_2, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконували.

01.07.2014року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог через зміну офіційного курсу гривні до долара США з розрахунку за курсом НБУ (1 долар США -11.760), зокрема розмір заборгованості за кредитом становить - 420 455,28 грн., заборгованість по відсоткам - 86 523.37 грн., сума простроченої пені - 945 227,96 грн.

При подачі позову до суду позивач зазначив ціну позову в сумі 1 353 046,57 грн.

Таким чином, ціна позову визначається за офіційним курсом на час звернення до суду за даними Національного банку України. При цьому , якщо курс валюти зміниться під час розгляду, ціна позову не змінюється, тому суд беручи до уваги вище наведене в тому числі й довідку про курс валюти дол. США відношення гривні станом на 28.12.2012 року, яку надав позивач.

Станом на 28.12.2012 року загальна заборгованість складає 1 353 046,57 грн. з яких: 35 753,00 доларів США за курсом НБУ (1 долар США - 7,993грн.) на 28.12.12р. становило 285 773,72 грн. - залишок строкової заборгованості за кредитом; 7 357,43 доларів США за курсом НБУ (1 долар США - 7,993грн.) на 28.12.2012р. становило 58 785,86 грн. - сума відсотків- несплачені відсотки за користування кредитом; 1 008 464,90 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно умов договору, вимог даного Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Окрім того у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» та ст.589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.38 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві, якщо таке право надано рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателяза за умов дотримання процедури передбаченої ЗУ «Про іпотеку».

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідачі та інші особи підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки.

В той же час, відповідно до Закону України від 03.06.2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності 07.06.2014 року, протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вбачається з наявних документів в матеріалах справи, нерухоме майно яке є предметом іпотеки а саме: квартира АДРЕСА_1, належить майновому поручителю ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 117242 від 02.06.2005р., зареєстроване в КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 741890 від 03.06.2005р., є її місцем реєстрації та місцем постійного проживання .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що предмет іпотеки не може бути примусово стягнутий (відчужений без згоди власника) так як відповідає усім сукупним вимогам вищевказаного Закону України від 03.06.2014 року № 1304-VII та підлягає під дію мораторію, оскільки вказаний предмет іпотеки - житлова квартира, переданий як забезпечення зобов'язання за кредитом наданим кредитною установою в іноземній валюті ОСОБА_1, який є громадянином України, зазначена квартира використовується як місце його постійного проживання і в нього немає іншого нерухомого житлового майна.

Поряд з цим, виходячи з вимог ч.3 ст.551 ЦК України та враховуючи те, що розмір нарахованої банком пені є значним, а також те, що ОСОБА_1 перебуває в важкому матеріальному становищі, суд вважає зазначені обставини істотними, а тому приходить до висновку, що слід зменшити розмір пені до 285 773,72 грн., задовольнивши позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача судові витрати по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 509, 524, 525, 526, 527,530, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 33, 38, 39-40 ЗУ "Про іпотеку", ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті",ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст.4,5, 10,14, 60,81, 88, 179,208,209, 212, 224,294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Уточнений позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д, код СДРПОУ 36789421) заборгованість за кредитним договором у розмірі 630 355,37 грн. та 3 441,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя: Лемак О.В.