РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2014 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

при секретарі Надь Н.Ю., -

з участю:

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином. Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.02.2013 року ОСОБА_5 визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України , а саме за вчинення крадіжки належних йому речей: наручного годинника марки «Апелла» вартістю 2 700,00 гривень та золотої каблучки-перстень вартістю 2 400,00 гривень, чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 5 100 гривень. Крім того, діями ОСОБА_5, йому була завдана і моральна шкода, яку він зазнав внаслідок злочинних дій відповідача, що проявилося в перенесенні душевних страждань, він втратив почуття спокою і правової поведінки у житті внаслідок викрадення належних йому речей. Вказав на те, що відповідач на досудовому слідстві відшкодував йому 1000 гривень. З посиланням на норми ст.ст. 16, 23,22 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь завдану йому матеріальну шкоду в сумі 4 100,00 гривень, завдану моральну шкоду в сумі 4000 гривень та витрати повязані з правовою допомогою в сумі 1 500 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі, з підстав та мотивів викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Звернув увагу суду на те, що згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 20.02.2013 року загальна сума матеріальної шкоди завданої злочином становить 2963 гривні, з яких : наручний годинник марки «Апелла» вартістю 1052 гривні та золота каблучка-перстень вартістю 1911 гривень. Просив врахувати те, що відповідач на досудовому слідстві в рахунок відшкодування шкоди надав відповідачу 1000 гривень, а тому визнає позов в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 1963 гривні. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в сумі 4000 гривень визнав частково, пояснивши, що розмір моральної шкоди є необгрунтованим та не підтверджений доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, заперечення представника відповідача , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 27.08.2012 року, близько 18.30 год. ОСОБА_5, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_1, що в м. Ужгороді, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав наручний годинник марки «Апелла», вартістю 1 052 гривень та золоту каблучку-перстень вартістю 1 911,00 гривень, чим спричинив ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 2 963 гривень, що стверджується вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.02.2013 року копія якого приєднана до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 20.02.2013 року Ужгородським міськрайонним судом було винесено вирок відносно громадянина ОСОБА_5, згідно з яким його визнано винним за ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК

України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки, що стверджується вироком Ужгородського міськрайонного суду від 20.02.2013 року по справі №712/21270/12, копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с.3-4/.

Як вбачається, з вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2013 року ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України при викладених вище обставинах визнав повністю.

Частиною 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільноправовими та урегу-льовані положеннями ЦК України.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв'язку із заподіяною позивачу матеріальною та моральною шкодою.

Відповідно до ч. 2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, якою передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи вищенаведене, судом не може бути прийнято до уваги розмір майнової шкоди, заявлений позивачем в розмірі 4 100 гривень, оскільки згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.02.2013 року, спричинена позивачу матеріальна шкода становить 2 963 гривень.

Разом з тим, судом встановлено , що відповідач ОСОБА_5 частково відшкодував позивачу ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1000 гривень і вказані обставини стронами в судовому засіданні не оспорювались, а тому суд вважає, що сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1 963 гривень.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до вимог ст. 23 ЦК України суд визначає розмір моральної шкоди залежно від характеру правопорушення, глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), ступеня вини особи яка завдала моральної шкоди та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із наступними змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 5 цієї Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема,

повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно п.17-1 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред'явити позов про її відшкодування.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження факт спричинення позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди внаслідок винних дій відповідача , які знаходилися в причинному зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_2 переніс душевні страждання через викрадення його майна, що спричинило порушення нормальних життєвих звязків, він був позбавлений можливості повноцінно користуватися належним йому майном та змушений звернутися до суду для захисту своїх прав.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, глибину душевних страждань позивача, тяжкість та незворотність змін у його житті, та виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення у розмірі 1 500 гривень.

Що стосується , вимог про стягнення з відповідача витрат повязаних з правовою допомогою в сумі 1 500 гривень, суд приходить до висновку що такі не підлягають до задоволення , оскільки позивач в порядку приписів ст.60 ЦПК України не довів суду тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема не надав суду жодного доказу, на підтвердження понесених ним витрат повязаних з правовою допомогою в сумі 1500 гривень

Частиною 3 ст.88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.16,23, 1166, 1167, 1177, 1192 ЦК України, Постанова Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 1963 грн.( одна тисяча девятсот шістдесят три гривні) та моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн.( одна тисяча пятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави суму судового збору в розмірі 229,40 грн.( двісті двадцять девять гривень 40 копійок) .

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1