Справа № 359/2865/14-ц
Провадження № 2/359/1209/2014р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Величко В.П.,

при секретарі - Колько Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_3 сільської ради Бориспільського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить встановлення факту прийняття спадщини її батьком, ОСОБА_4 після смерті його матері, ОСОБА_5, померлої 28 лютого 2003 року та визнання за її неповнолітньою дочкою, ОСОБА_2 права власності на житловий будинок що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул. Боженка, 10.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надав суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі, змін та доповнень до позову не має.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Бориспільського району Київської області, свого представника для розгляду справи не направила, надала суду заяву з клопотанням розглядати справу у відсутності їх представника. Заперечень по суті справи у відповідача не має.

Суд дослідив, проаналізував всі зібрані по справі докази приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна особа зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу свої вимоги і заперечень.

Судом встановлено, що 02.02.2012 р. помер батько позивачки, ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ОК №236407 виданим виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Бориспільського району Київської області 05 січня 2012 /а. с.18/.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким зробив розпорядження на випадок смерті, все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своїй внучці, ОСОБА_2. Заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано /а.с. 20/.

На час смерті ОСОБА_4, він проживав в будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул. Боженка, 10. Будинок зареєстрований Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_5, матірю померлого ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину від 27.10.1992 р. /а.с. 5/.

ОСОБА_5 за життя склала заповіт від 11.12.2002 р., яким на випадок смерті розпорядилася все належне їй майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті по закону, заповіла своєму сину, ОСОБА_4 /а.с. 13/.

28.02.2003 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-БК №427298 виданим ОСОБА_3 сільською радою 01 березня 2003 року /а.с. 15/. Після її смерті відкрилася спадщина на жилий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул. Боженка, 10.

На день смерті ОСОБА_5 заповіт заповідачем не змінено та не скасовано.

ОСОБА_4 на час смерті своєї матері проживав у вказаному будинку, користувався ним та утримував його в належному стані, а також утримував його після смерті матері, а також користувався земельною ділянкою біля будинку.

На час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_5 був чинним Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 року. Нормами якого передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном - фактичне прийняття спадщини.

До правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, не допускається застосування норм ЦК України 2003 р., а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, тобто ст. ст. 548-549 ЦК УРСР в редакції 1963 р.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, вступив в фактичне володіння та користування спадковим майном - будинком. З дня відкриття спадщини ОСОБА_4, з заявою до нотаріальної контори про отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, не звертався та не подавав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. А згідно ч. 1 ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового та немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

З наданих суду документів встановлено, що спору щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавців ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не існує.

Аналізуючи та оцінюючи у сукупності усі досліджені в судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 прийняв спадщину за заповітом після смерті матері, а ОСОБА_2 набула право власності на спадкове майно за заповітом з часу відкриття спадщини, однак не може його оформити на своє ім'я, таким чином позов слід задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті матері, ОСОБА_5, померлої 28 лютого 2003 року, шляхом постійного проживання та користування спадковим будинком.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок «А-1», веранду «а-1», ганок «а-2», погріб з шийкою «Б», сарай «В», хвіртку «N-1», ворота «N-2», колодязь питний «К», що знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки, вул.Боженка, 10, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 02 січня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_6