АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за

апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства "Жилсервіс - 5" Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_3 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Індустріальний районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні шляхом виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Комунального підприємства "Жилсервіс - 5" Дніпропетровської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у мсті Дніпропетровську ради, Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Індустріального району м. Дніпропетровська, про визнання права користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просили визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з кімнати АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

У березні 2014 року ОСОБА_3 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати за нею та її неповнолітнім сином право користування житловою площею в кімнаті АДРЕСА_1, зобов'язати КЖЕП № 49 Дніпропетровської міської ради укласти з нею окремий договір найму кімнати АДРЕСА_1, а також зобов'язати Відділ ГІРФО Індустріального району м. Дніпропетровська зареєструвати її та неповнолітнього сина в цій кімнаті.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2014 року позов КП "Жилсервіс-5" Дніпропетровської міської ради задоволено частково та ухвалено визнати ОСОБА_8 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в гуртожитку - кімнатою АДРЕСА_1; усунути КП "Жилсервіс - 5" Дніпропетровської міської ради перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_5 з кімнати АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог та зустрічного позову відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, задовольнивши зустрічний позов, посилаючись на те, що рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що будівлі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 знаходяться на балансі Комунального підприємства "Жилсервіс - 5" відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 30 травня 2012 року № 35/24 "Про припинення як юридичної особи КП "Жилсервіс-3" та рішення міської ради від 02 березня 2011 року № 16/9, від 25 січня 2012 року № 27/20, від 30 травня 2012 року № 35/24 стосовно реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та балансоутримання житлового фонду (а.с 6, 7).

Відповідно до довідки КП "Жилсервіс-5" ДМР № 877 від 20 серпня 2013 року у кімнаті АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_4 тимчасово з 09 серпня 2005 року до 09 серпня 2006 року та постійно з 28 жовтня 2008 року за відсутності ордера, а згідно акту від 14 серпня 2013 року ОСОБА_4 у кімнаті АДРЕСА_1 не проживає. Оплату за проживання відповідачка не здійснює. Теперішнє місце проживання відповідачки не відоме (а.с.8, 9).

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_8 втратила право проживанні у кімнаті АДРЕСА_1 та рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, його не переглядає.

Крім того, судом встановлено, що згідно довідки КП "Жилсервіс-5" ДМР № 879 від 21 серпня 2013 року та довідки № 199 від 06 лютого 2014 року у кімнаті АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3 з 18 вересня 1989 року, її чоловік ОСОБА_6 з 18 травня 1989 року та їх діти: ОСОБА_7 з 13 грудня 1993 року та ОСОБА_5 з 19 липня 2001 року на підставі ордеру від 23 грудня 1994 року, виданого Дніпропетровським домобудівним комбінатом (а.с. 9), а сама ОСОБА_3 з 18 січня 2010 року працює муляром в КЖЕП № 21 та перебуває на обліку працівників цьому підприємстві, які потребують отримання службового житла. Крім того, ОСОБА_3 перебуває на квартирному обліку у виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради згідно рішення виконкому від 23 вересня 2011 року № 402, що підтверджується довідкою Індустріальної районної у місті ради № 3 від 17 січня 2014 року (а.с. 55-68).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки, а ст. 128 ЖК України пердбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Так, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 разом із неповнолітнім сином ОСОБА_5,у жовтні 2011 року самовільно зайняли кімнату АДРЕСА_1, де і проживають по теперішній час, що підтверджується актами, складеними комісією КП "Жилсервіс-5" від 10 лютого 2012 року, 14 серпня 2013 року та від 04 лютого 2014 року (а.с. 22, 81, 86).

Відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 179 від 23 квітня 2013 року "Про врегулювання питань щодо надання житлової площі та проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська" було затверджено Порядок надання житлової площі в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, згідно якого надання житлової площі здійснюється на підставі повного пакету документів: клопотання керівника підприємства на ім'я міського голови щодо надання кімнати в гуртожитку громадянину, який працює у зазначеної особи; заява громадянина з підписами усіх повнолітніх членів його сім'ї; спільне рішення адміністрації та профспілки щодо надання житлової площі в гуртожитку працівнику та членам його сім'ї; зобов'язання керівника підприємства у випадку розірвання трудового договору з працівником , негайно направити повідомлення про це до управління житлового господарства міської ради; довідка про відсутність свого гуртожитку на підприємстві; членів його довідка з місця роботи заявника та членів його сім'ї; копії паспортів; довідка з усіх попередніх місць проживання; підтвердження відсутності у заявника та членів його сім'ї права власності/володіння на нерухоме майно. На підставі наданих документів Комісія з питань надання житлової площі в гуртожитках в порядку і строки, встановлені для розгляду Комісією питань надання житлової площі в гуртожитку, приймає рішення, відповідно до якого Управлінням видається розпорядження про надання житлової площі в гуртожитку та ордер на житлову площу в гуртожитку, який є єдиною підставою для вселення в гуртожиток, строком на один рік з можливістю продовження цього строку у разі неможливості мешканцями цього приміщення набути альтернативне місце проживання, чи обґрунтована відмова в надання житлової площі у гуртожитку. Відмова у надані приміщення для проживання у гуртожитку може бути оскаржена в суді.

На виконання вказаного Положення начальник КЖЕП № 21 звертався із клопотанням до голови Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради 05 липня 2013 року, голови міської ради 30 листопада 2011 року з приводу надання ОСОБА_3 кімнати АДРЕСА_1 (а.с. 70-75). А згідно листа Дніпропетровської міської ради від 30 квітня 2014 року за вих №1/9-2259 відмовлено ОСОБА_3 у наданні житлового приміщення в гуртожитку з підстав самовільного зайняття приміщення без відповідно дозволу (ордеру) (а.с. 168).

Оскільки відповідач ОСОБА_3 разом із своїм неповнолітнім сином зайняли житлову кімнату з порушенням Порядку надання житлової площі у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про усунення КП "Жилсервіс - 5" Дніпропетровської міської ради перешкоди у користуванні кімнатою АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідача ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_5 із кімнати АДРЕСА_1, з тих підстав, що відповідач і її неповнолітній син зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_2 та мають право проживання в цьому житловому приміщенні.

Доводи апеляційних скарг про незаконність рішення суду, в яких представник апелянта та сам апелянт посилаються на те, що ОСОБА_9 погасила заборгованість по комунальним платежам та своєчасно сплачує за проживання у кімнаті АДРЕСА_1, а також те, що цю кімнату їй надала у користування ОСОБА_8 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки саме сплата за користування самовільно зайнятою кімнатою та надання цієї кімнати іншим користувачем не є підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки спірну кімнату апелянт зайняла з порушення законодавства.

Інші доводи апеляційних скарг суттєвими не являються, оскільки фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційні скарги підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Макаров М.О.

Судді Болтунова Л.М.

Тамакулова В.О.