Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2014 Справа №607/19414/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

за участі секретаря Зубко О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ПозивачкаОСОБА_1 звернуласьв суд з позовом до відповідача - Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції (далі ДВС) про зняття арешт з квартири АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що таке обмеження було застосовано державним виконавцем не підставі постанови «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» від 23 березня 2003 року № 729057, якою накладено арешт на майно їїсина - ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її син помер, а тому є підстави для скасування вказаного арешту.

Позивачкау судовому засіданні вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини таких дій та не надіславши на адресу суду заяви про розгляд справи за його відсутності, тому, на підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд розцінює як таку, що допущена без поважних причин і вважає, що розгляд справи слід провести без його участі на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень серії ЕЕМ № 954319, індексний № 29621441 від 18 листопада 2014 року, відносно квартири АДРЕСА_1 діє обтяження, підставою для якого є видана 25 березня 2003 року Державною виконавчою службою постанова серії АА № 729057. Суб'єктом обтяження, тобто особою, майно/права якої обтяжуються (власник) є ОСОБА_2.

Однак, згідно з копією свідоцтва про право власності не нерухоме майно серії САК № 622761, індексний номер 29621200 від 18 листопада 2014 року, квартира АДРЕСА_1 повністю належить ОСОБА_1

Таким чином державний виконавець безпідставно прийшов до переконання, що ОСОБА_2 є власником, або має частку у власності на квартиру АДРЕСА_1 і необґрунтовано наклав на неї арешт.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ч. 1 ст. 391 ЦК України)

Приймаючи до уваги, що власником вказаної квартири є позивачка, а не ОСОБА_2, а накладення на це майно арешту позбавляє ОСОБА_1 можливості розпоряджатися ним, тому це обмеження слід скасувати.

Окрім цього з відповідача в держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 224-232 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1, накладений згідно постанови Державної виконавчої служби про арешт майна боржника та заборони на його відчуження серії АА № 729057 від 25 березня 2003 року.

Стягнути з Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції в користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЯ. В. Процько