Справа №442/8996/14-ц
Провадження №2/442/2709/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

про секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі Дрогобицького відділення № 30 ПАТ «ВіЕйБі Банк», Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» в його користь: 35 154, 71 доларів США у відповідності до умов Договору банківського вкладу «Марафон лояльності -Подвійний доходу Статус ЕПС» № 821657/2014 від 14 липня 2014 року укладеного в м. Дрогобичі Львівської області між ним та Дрогобицьким відділенням №30 ПАТ «ВіЕйБі Банк» за адресою: м. Дрогобич, пл. Ринок, б. з нарахованими згідно умов даного Договору відсотками; - 625,08 доларів США упущеної вигоди за 59 днів прострочки виконання зобов'язання, виходячи з 11% річних від невиплаченої суми та 5000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок неналежного виконання умов укладеного Договору.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12 травня 2014 року у місті Дрогобичі між ним та Дрогобицьким відділенням №30 ПАТ «ВіЕйБі Банк» за адресою: м.Дрогобич пл. Ринок, в особі керуючого згаданим відділенням ОСОБА_3 було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № 790043/2014 про внесення вкладу на депозитний рахунок.

Предметом Договору було розміщення ним у Банку депозитного вкладу в сумі 40 028 доларів США на строк 3 місяці з виплатою в його користь відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 12,5 відсотків річних. Він виконав свої зобов»язання внісши готівкою на депозитний (вкладний) рахунок гроші в сумі 40028 доларів США, що підтверджується квитанцією № 423943 від 12.05.09 року до вищевказаного Договору №790043/2014 про відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ "ВіЕйБі Банк". 14 липня 2014 року ним, на прохання відповідача, згаданий договір був переоформлений на Договір банківського вкладу «Марафон лояльності -Подвійний доходу Статус ЕПС » № 821657/2014 (в доларах США) терміном на 3 місяці.

Після закінчення строку даного Договору, керуючись положеннями укладеного Договору та п. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України він повідомив відповідача про свій намір на умовах, зазначених Договором, повернути йому готівкою депозитний вклад з нарахованими відсотками.

Однак, в подальшому, в обумовлений Договором термін нараховані відсотки він не отримав і тому звернувся за роз'яснення до представників Дрогобицького відділення, які йому повідомили, що необхідно зачекати оскільки кошти з нарахованим відсотками йому повернуть найближчим часом. Після його неодноразових скарг від 04 липня 2014 року, 29 вересня 2014 року та 06 жовтня 2014 року ОСОБА_2 почав частково проводити виплати та повідомив, що подальші розрахунки з ним в іноземній валюті будуть здійснюватися у відповідності до Постанови НБУ №328 від 01 червня 2014 року. Як наслідок, в порушення умов укладеного правочину, щодо строків та суми належних йому виплат, борг відповідача складає 35 154,71 доларів США. Після цього, ОСОБА_2 взагалі припинив виплачувати йому гроші по вкладу мотивуючи відсутністю у них для цього необхідних грошових коштів.

Відповідно до п.2 ст. 22 ЦК України позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди у вигляді доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Із змісту укладеного ним іншого Договору №495318-ДР-05 від 22.10.2014 року банківського вкладу строком на 1 місяць в банку «Національний кредит» вбачається, що даний банк пропонує внесення коштів на депозитні рахунки під 11 % річних.

Відмова відповідача від повернення депозиту у відповідності до умов укладеного правочину ставить його у важке матеріальне становище та спричинила моральні страждання та переживання на нервовому ґрунті. Оскільки він є хворою людиною похилого віку (81 рік), не працює, потребує лікування, а відсутність коштів унеможливлює це зробити. Всі ці обставини в сукупності заподіяли йому моральну шкоду, яку він оцінює в 5000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні вищенаведеним, просить позов задоволити.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. Заперечень на позовну заяву представниками відповідачів суду подано не було. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає, що слід проводити заочний розгляд справи на підстав наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності -максимум доходу» № 790043/2014, за умовами якого ОСОБА_1 розмістив в банку вклад в розмірі 40028 доларів США на строк 3 місяці з дня укладення договору та виплатою відсотків за ставкою 12,5% річних. 14 липня 2014 року даний договір було переоформлено на Договір банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійного доходу Статус ЕПС » № 821657/2014 (в доларах США) терміном на 3 місяці.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором..

Статтею 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до п.п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ №516 від 03.12.2003р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно з умовами договору банківського вкладу сторонами було визначено строк розміщення вкладу, який становив 3 місяці з дня укладення договору, та дату вимоги вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 04.07.2014 року, 29.09.2014 року та 06.10.2014 року звертався до відповідача з письмовими вимогами про повернення коштів за договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що відповідачем не виконано в повному обсязі умови укладеного договору банківського вкладу та повернуто позивачу лише частину депозитного вкладу, неповернутою залишається сума в розмірі 35154,71 доларів США.

Згідно з нормами ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

З урахуванням того, що відповідачем не було своєчасно повернуто позивачу в повному обсязі кошти з депозитного рахунку, з останнього на користь позивача слід стягнути проценти за банківським вкладом за період з 14.10.2014 року по 11.12.2014 року за ставкою 11% річних відповідно до умов договору, розмір яких згідно з розрахунком позивача, перевіреним судом, становить 625,08 доларів США.

За наведених обставин, вимоги позивача щодо стягнення суми боргу за договором банківського вкладу, з урахуванням процентів підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1, ч.2 п. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України підставами для присудження моральної шкоди є фізичний біль чи страждання, пережиті особою у зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, душевні витрати по причині неправомірної поведінки третіх осіб неї, знищення чи пошкодження майна, приниження честі і гідності.

Як вбачається із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд приходить до висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення її прав та спричинення моральних страждань, проте оцінює її у розмірі значно меншому ніж заявлено у позові.

Згідно пункту 3 статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно частини другої пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» в користь ОСОБА_1: 35154, 71 доларів США заборгованість за Договором банківського вкладу № 821657/2014 від 14 липня 2014 року з нарахованими згідно умов даного Договору відсотками; 625,08 доларів США упущеної вигоди та 500 грн. моральної шкоди.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь держави судові витрати в сумі 3654 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмо0вою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя Крамар О.В.