Дата документу 17.09.2014
ЄУ № 420/937/14-к
Провадження №1-кс/420/96/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року смт.Новопсков

Слідчий суддя Новопсковського районного суду Луганської області Тарасов Д.С., при секретарі Виходцевій А.Л., за участю прокурора Сичова М.М., заявника ОСОБА_1, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову заступника начальника СВ Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області майора міліції Табунщикової Ю.В. від 05.09.2014 року, про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2014 року до Новопсковського районного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову заступника начальника СВ Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області майора міліції Табунщикової Ю.В. від 05.09.2014 року, про відмову у визнанні потерпілим.

Скарга вмотивована тим, що постанова заступника начальника СВ Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області майора міліції Табунщикової Ю.В. від 05.09.2014 року, про відмову у визнанні потерпілим є необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки йому (заявнику) та його неповнолітньому сину ОСОБА_3, 1999 року народження, злочином (вбивством його дружини ОСОБА_4) було завдано моральної шкоди, проте слідчий при винесенні постанови безпідставно посилалась на п.5 ст.55 КПК України. Також, оскільки він та померла ОСОБА_4 проживали разом 17 років, мали спільний побут, виховували неповнолітнього сина, то вони, у чинність п.2 ст.3 СК України були сім'єю, а тому на нього розповсюджується положення п.6 ст.55 КПК України. Посилання слідчої в постанові на ст.2 СК України, де йдеться про сімейні особисті немайнові та майнові відносини, є некоректним.

В судовому засіданні заявник наполягав на задоволенні скарги з підстав викладених в скарзі, та пояснив, що загибеллю його дружини ОСОБА_4 йому спричинена моральна шкода і тому слідчий неправомірно відмовив у визнанні його потерпілим, тим самим порушив його законні права потерпілого. Не визнаючи його потерпілим, слідчий намагається вбивство його дружини зробити нещасним випадком.

Заступник начальника СВ Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області майор міліції Табунщикова Ю.В. в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить судове засідання провести без її участі.

Прокурор в задоволенні скарги просив відмовити, підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачає.

Вислухавши заявника, прокурора, вивчивши скаргу, та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження № 0000270 від 28.08.2014 року, перевіривши доводи скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчим суддею встановлено, що 28 серпня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270, були внесені відомості щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом знаходження трупу громадянки ОСОБА_4, з ознаками насильницької смерті.

04 вересня 2014 року заявник ОСОБА_1 звернувся до начальника СВ Новопсковського РВ ГУ УМВС України в Луганській області Бур'ян І.В. із заявою про залучення його до кримінального провадження як потерпілого.

Постановою слідчого СВ Новопсковського РВ ГУ УМВС України в Луганській області Табунщикової Ю.В. від 05 вересня 2014 року, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні заяви про визнання його як потерпілого.

Відповідно до ст.110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Однак, слідчим зазначене положення кримінально - процесуального закону не дотримане та невірно зроблені висновки щодо відмови у визнанні потерпілим заявника ОСОБА_1

Так, в постанові про відмову у визнанні потерпілим від 05 вересня 2014 року, слідчий Табунщикова Ю.В. зазначає, що на даний час органами досудового слідства ОСОБА_1 перевіряється на причетність до вчинення даного кримінального правопорушення, що не дає можливості визнати останнього потерпілим по кримінальному провадженню, а також, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не зареєстрований у органах державної реєстрації актів цивільного стану, а відповідно до ст.21 СК України, проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Також посилається на ст.2 СК України, відповідно до якої Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Однак, як вбачається з матеріалів доданих до скарги, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_3, проживали разом, що підтверджується випискою з по господарської книги, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 15 лютого 1999 року Новопсковським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Отже, слідчим суддею встановлено, що оскільки заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом, були пов'язані спільним побутом і мали взаємні права та обов'язки щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3, то вони були членами сім'ї.

Так, згідно ч.ч.1,6 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої-третьої цієї статті поширюється на близьких родичів чи членів сім'ї такої особи.

В матеріалах кримінального провадження, на час прийняття слідчим рішення про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим, знаходилися матеріали, що підтверджували, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільно проживали, були пов'язані спільним побутом та мали вза'ємні права та обов'язки щодо неповнолітнього ОСОБА_3 (довідка виконавчого комітету Новопсковської селищної ради № 1178 від 03.09.2014 року, характеристика ОСОБА_4, копія свідоцтва про народження ОСОБА_3).

Проте, в ході досудового розслідування, слідчим проігноровано вказані обставини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеній у частині першій цієї статті, слідчий може винести мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Однак, жодних доказів того, що наявні очевидні та достатні підстави вважати, що заявнику ОСОБА_1 кримінальним правопорушенням не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, слідчий Табунщикова Ю.В. в оскаржуваній постанові не зазначає.

Згідно ч.ч.1,2 ст.307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення слідчого під час досудового розслідування, залежно від того, чи були встановлені обставини, що підлягають доказуванню, зазначені в ст.91 КПК України та виконані інші вимоги КПК України, при прийнятті постанови про відмову у визнанні потерпілим, приймає одне з таких рішень: скасовує рішення слідчого, чи відмовляє у задоволенні скарги.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, на підставі п.1 ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя вважає що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

В матеріалах кримінального провадження доказів про отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови не має, а згідно пояснень заявника ОСОБА_1, заявник копію постанови слідчого від 05 вересня 2014 року отримав 11 вересня 2014 року. Тому у чинність ч.1 ст.304 КПК України, строк подання скарги на рішення слідчого заявником не пропущено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 110, п.5 ч.1 ст.303, 304, 306, 307 КПК України, ч.2 ст.3 СК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову заступника начальника СВ Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області майора міліції Табунщикової Ю.В. від 05.09.2014 року, про відмову у визнанні потерпілим, задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника СВ Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області майора міліції Табунщикової Ю.В. від 05.09.2014 року, про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: