Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" грудня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 2572 грн. 31 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., що є предметом позову.

Представник позивача Макєєв В.М. в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток, за адресою, вказаною у позовній заяві, яка підтверджується даними наданими Адресного бюро міста Києва, про причини неявки відповідач суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення та/або заперечення по суті предмету спору не скористався.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 9)

Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови суду: « 03 червня 2012 року о 21.30 годині ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ГАЗ-24» д/н НОМЕР_4, в м. Києві на вул.Гродненська, 1/35 під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпечно, в результаті чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль «Hyundai» д/н НОМЕР_3, після чого залишив місце пригоди та зник. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.10.1, 10.9, п.2.10 ПДР України».

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-0101-12-0238, де об'єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Hyundai», державний реєстраційний номер НОМЕР_3. (а.с.2)

Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

05 червня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про виплату страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце 03 червня 2012 року за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіль «Hyundai», державний реєстраційний номер НОМЕР_3. (а.с.3)

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

На підставі страхового акту №ДККА-17486 від 08 червня 2012 року, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» визначено суму страхового відшкодування в розмірі 2188,31 грн., яка підлягала виплаті страхувальнику ОСОБА_3, за вирахуванням безумовної франшизи, як вартість відновльовального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахована ТОВ «Богдан-Авто-Київ» на підставі рахунку-фактури №БД-0006043 від 05 червня 2012 року. (а.с.4,5,6)

12 червня 2012 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» перераховано ТОВ «Богдан-Авто Київ» суми страхового відшкодування в розмірі 2188,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6490 від 12 червня 2012 року. (а.с.8)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого.

Суброгація (зустрічний регресний позов) означає можливий позов до третьої (винної) особи в збитку з метою компенсації матеріальних витрат страховика в обсязі виплаченого ним страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується

у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» безпідставно включено до суми майнового збитку франшизу в розмірі 384,00 грн., оскільки в розумінні положень ст. 9 Закону України «Про страхування» ця частина збитків не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» правомірно пред'явленні вимоги до ОСОБА_1, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, з вимогою про відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування в розмірі 2188 грн. 31 коп., на підставі ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 2188,31 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп., який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 3415031 від 06 жовтня 2014 р. (а.с.13)

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 9, 25, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 2188,31, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а всього на загальну суму 2431 (дві тисячі чотириста тридцять одна) грн.91 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я