У Х В А Л А

Іменем України

24 січня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Боднар О.В., Готри Т.Ю.

при секретарі: Савариній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк») оскаржив в апеляційному порядку заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 84 691,14 грн. заборгованості за кредитним договором. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що суд безпідставно відмовив у позові до поручителя. Посилається на те, що договір поруки встановлює строк дії угоди, а саме: договір набирає чинності з дати підписання і діє до повного виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Оскільки рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовної вимоги банку до поручителя, то колегія суддів, відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Встановлено, що 05.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у сумі 8000 доларів США, з остаточним строком погашення до 05.09.2011 року (а.с.17-28).

В рахунок забезпечення зобов'язання по даному кредитному договору, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 05.09.2008 року укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася перед банком за виконання обов'язків ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором (а.с.29, 30).

ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість на суму 84 691,14 грн.

Задовольняючи позов лише частково та відмовляючи в стягненні заборгованості з поручителя, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки є припиненим в силу приписів ч.4 ст. 559 ЦК України.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права та відповідає обставинам справи.

Так, згідно ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що договором поруки встановлено строк його дії, оскільки умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником чи поручителем своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в своїй Постанові від 18.07.2012 року. Дана Постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Таким чином, оскільки в договорі поруки не встановлено строк його дії, строком виконання основного зобов'язання є 05.09.2011 року і на протязі шести місяців з настання вказаного строку банк не пред'явив вимоги до поручителя, то суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що порука є припиненою та відмовив у задоволенні позову до поручителя.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді