АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія"

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство "Акціонерно-комерційний банк "Капітал" про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій посилався на те, що 10 червня 2008 року між ПАТ "АКБ "Капітал" та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 05/100608/541К, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 11323 грн. 98 коп. На підставі кредитного договору, між ПрАТ "Українська страхова компанія" та ПАТ АКБ "Капітал" було укладено договір поруки № 541 від 10 червня 2008 року. Однак, відповідач своєчасно не сплатив суму боргу за кредитом.

В свою чергу, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі перед банком зі сплатою суми боргу по кредиту, нарахованих процентів, пені, штрафу та відповідно повідомлення банку № 3/1753 від 17 червня 2011 року, загальна сплачена позивачем сума боргу відповідача становить 26152 грн. 07 коп. У зв'язку з чим, у порядку регресної вимоги, ПрАТ "Українська страхова компанія" просило суд стягнути на свою користь з ОСОБА_2 зазначену суму боргу.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підставі.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10 червня 2008 року між ВАТ "АКБ "Капітал", правонаступником якого є ПАТ "АКБ "Капітал" та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 05/100608/541К, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 11323 грн. 98 коп., строком до 09 червня 2010 року зі сплатою 26% річних за користування кредитом.

Відповідно до умов договору поруки № 541 від 10 червня 2008 року позивач поручився солідарно відповідати перед банком за своєчасне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за вказаним кредитним договором.

У подальшому, 11 серпня 2010 року між ПАТ "АКБ "Капітал" та ПрАТ "Українська страхова компанія" було укладено договір застави майнових прав №04/08-03. Предметом вказаного договору є забезпечення позивачем, як майновим поручителем, виконання зобов'язань за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "АКБ "Капітал" та фізичними особами, зазначеними у додатку, зокрема ОСОБА_2 За умовами вказаного договору позивач передав у заставу заставодержателю майнові права на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку заставодавця НОМЕР_1.

На підставі договору застави майнових прав, 17 червня 2011 року ПАТ "АКБ "Капітал" направило на адресу ПрАТ "Українська страхова компанія" повідомлення № 3/1753 про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, в якому було зазначено про наявність у позичальників заборгованості за кредитними договорами.

Зокрема, ОСОБА_2 станом на 17 червня 2011 року, мав заборгованість в сумі 26152 грн. 07 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 9978 грн. 96, заборгованості за процентами - 6649 грн. 57 коп., штрафу - 6649 грн. 57 коп., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 1724 грн. 70 коп., пені за несвоєчасну сплату відсотків - 1149 грн. 27 коп.

Згідно витягу про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 17 червня 2011 р. здійснено звернення стягнення за договором застави майнових прав № 01/08-3 від 11 серпня 2010 р., укладеного між ПАТ "АКБ "Капітал" та ПрАТ "Українська страхова компанія", пунктом 7.2. якого передбачено звернення стягнення на предмет застави шляхом списування з вкладного рахунку заставодавця.

Відповідно до виписки з особового рахунку від 19 серпня 2011 р., ПАТ "АКБ "Капітал" здійснив списання грошових коштів ПрАТ "Українська страхова компанія" у зв'язку із зверненням стягнення на предмет застави на загальну суму 3754000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.557 ЦК України поручитель, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, у зв'язку з ненаправленням йому боржником повідомлення про виконання ним свого обов'язку, має право стягнути з кредитора безпідставно одержане або пред'явити зворотну вимогу до боржника.

Розглядаючи по суті даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що виконання зобов'язань боржника за кредитним договором здійснено у примусовому порядку відповідно до правовідносин між ПАТ "АКБ "Капітал" та ПрАТ "Українська страхова компанія" за договором застави майнових прав, а не договору поруки, а також позивачем не надано доказів фактичного укладення кредитного договору, а тому дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача, не підлягають задоволенню.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апелянта у скарзі про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, районним судом були виконані всі вимоги процесуального закону, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального та процесуального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" -відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.О. Макаров

Судді Л.М. Болтунова

В.О. Тамакулова