Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 лютого 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої по довіреності діє ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та встановлення порядку користування житловим будинком із господарськими будівлями та спорудами, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 від імені якої по довіреності діє ОСОБА_2 звернулась в суд із вищенаведеним позовом та як на підставу своїх вимог посилалась на наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2011 року, яке зареєстровано 05.04.2012 року в ОСОБА_4 районному комунальному (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна набула права спільної часткової власності в 1/2 частці на будинок № 52 по вул. Садовій у с. Невицьке. Інша частка цього будинку на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3. Проте, останній здійснює їй перешкоди в користуванні житловим будинком, оскільки не надає ключі від будинку, гаражу та інших господарських будівель і споруд. Подвіря будинку та гараж, ОСОБА_3 використовує для здійснення підприємницької діяльності по ремонту автомобілів. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2013 року відмовлено в задоволенні позову.

Заперечуючи рішення суду, ОСОБА_1 від імені якої по довіреності діє ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому посилалась на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити скаргу з наведених у ній підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в особі ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, але подали заяву про розгляд справи в їх відсутність.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, пояснення сторони та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом про усунення перешкод у користуванні спільною частковою власністю, встановлення порядку користування таким майном та зобовязання відповідача припинити займатися підприємницькою діяльність на подвірї будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами частин 1, 3, 5 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Оскільки, право власності є непорушним. То ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ч.ч. 1 і 2 ст. 321 ЦК України.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 328 ЦК України, ОСОБА_1 набула права спільної часткової власності на житловий будинок в 1/2 частці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2011 року. ОСОБА_4 районним комунальним (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна здійснено 05.04.2012 року державну реєстрацію в книзі № 1 за записом № 90 права власності ОСОБА_1 на 1/2 частку на будинок № 52 по вул. Садовій у с. Невицьке, а.с. 8-11.

Таким чином, ОСОБА_1 є повноправним співвласником житлового будинку, якій на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка.

А звідси, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України.

Не дивлячись на це, ОСОБА_3 вчиняє дії по створенню ОСОБА_1 перешкод у здійсненні нею права володіння та користування спільною частковою власністю. У підтвердження таких дій із боку ОСОБА_3 є висновок Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області від 22.10.2013 року, а.с. 53-54.

А згідно відповіді ОСОБА_4 РВВС від 22.10.2013 року за № 38/9266 із ОСОБА_3 було проведено індивідуальну профілактичну бесіду про неприпустимість вчинення подібних дій у майбутньому, а.с. 52.

Як передбачає ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що житловий будинок перебуває в непридатному для проживання стані не може являтись тією підставою, яка б перешкоджала власнику володіти та користуватись своєю спільною частковою власністю.

Виходячи із цього, вимоги позивачки про усунення перешкод у володінні та користуванні житловим будинком із господарськими будівлями й спорудами є підставними.

Позивачка просила надати їй у користування жилі кімнати під №№ 2 і 3. Проте в цих кімнатах мешкає відповідач, так-як проживав у них разом зі своєю мамою, а бабусею позивачки. Батько позивачки проживав у жилих кімнатах під №№ 4 і 5 і вони перебувають у непридатному стані. Оскільки в жилих кімнатах під №№ 4 і 5 проживати неможливо, а відповідач проживає в жилих кімнатах під №№ 2 і 3 та з огляду на те, що позивачка проживає в Чеській Республіці, колегія суддів дійшла до думки, що позивачці слід надати в користування жилі кімнати під №№ 4 і 5, а не під №№ 2 і 3 як вона того вимагає. Крім цього, представник позивачки пояснила, що принципового значення для позивачки не має, які жилі кімнати їй будуть надані в користування.

Стосовно вимог про зобовязання відповідача припинити займатися підприємницькою діяльність на подвірї будинку, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно довідки Камянського карєроуправління від 15.11.2013 року за № 581 ОСОБА_3 працює на посаді майстра з ремонту та утримання виробничих та житлових будівель із повним режимом робочого дня по теперішній час, а.с. .

У супереч вимог ст. 60 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду належного та допустимого (статті 58, 59 ЦПК) доказу із приводу того, що ОСОБА_3 зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності та що здійснює таку діяльність у супереч вимог відповідних дозвільних документів. Надані фотографії не являються тими належними доказами, які би підтверджували вимоги позивачки в частині того, що відповідач займається підприємницькою діяльністю.

Виходячи із цього, вимоги із приводу зобовязання відповідача припинити займатися підприємницькою діяльність на подвірї будинку не знайшли свого підтвердження, а тому в цій частині вимог, слід відмовити.

За наведених обставин, ухвалене судом першої інстанції судове рішення не можна визнати законним, а тому підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення суду про часткове задоволення позову. Оскільки, доводи апеляційної скарги не є підставними у цілому, а тому, така підлягає частковому задоволенню.

На підставі вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивачки слід стягнути з відповідача судовий збір у сумі 121,80 гривень, а.с. 93.

Зважуючи на вищезазначене та керуючись вимогами статей 10, 11, 60, 212, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені якої по довіреності діє ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення суду про часткове задоволення позову.

ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком № 52 по вул. Садовій у с. Невицьке - ОСОБА_1 шляхом надання доступу до будинку та господарських будівель і споруд та надання копій ключів.

Встановити для сторін наступний порядок користування житловим будинком із господарськими будівлями та спорудами по вул. Садовій 52 в с. Невицьке Ужгородського району:

- надати ОСОБА_1 в користування жилі кімнати під №№ 4 і 5 загальною площею 32,6 м.2, а ОСОБА_3 надати в користування жилі кімнати під №№ 2 і 3 загальною площею 37,5 м.2;

- інші приміщення житлового будинку, гараж та надвірні споруди залишити в спільному користуванні сторін.

У решті позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 121,80 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : ____________________

____________________