ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді : Буймової Л. П., при секретарі : Корченко О.Я.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 грудня 2007 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк Надра та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 12/МКЗІ/2007-980, згідно з умовами якого позивач надав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 50 735,00 грн. на придбання Автотранспортного засобу із розрахунку 20.50 % річних строком з 13.12.2007 року по 12.12.2014 року. За договором поруки ОСОБА_2 зобовязалася відповідати перед Позивачем як солідарні боржники. Кредит було ОСОБА_1 отримано. ОСОБА_1 умови договору не виконував. У звязку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач неодноразово повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір.

Станом на 26.12.2013 року наявна заборгованість по кредитному договору становить 106970,91 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову про стягнення з ОСОБА_2 солідарно на користь банку заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 106970,91 грн. та витрат по сплаті судового збору заперечує.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк Надра та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 12/МКЗІ/2007-980.

Згідно пункту 1.1. Кредитного договору Банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 50 735,00 грн. на придбання Автотранспортного засобу.

Згідно пункту 1.1.3.1 Кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються Позивачем на підставі відсоткової ставки у розмірі 20,50 % відсотків річних.

Відповідно до пункту 2.2.1. Кредитного договору ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід»ємною частиною кредитного договору.

Відповідно до пункту 5.1. Кредитного договору у разі прострочення ОСОБА_1 строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню Кредиту, позичальник сплачує Позивачу (Банку) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

ОСОБА_1 умови Договору не виконав і відповідно до Розрахунку заборгованості за договором станом на 26.12.13 року заборгував позивачу суму у розмірі 106970,91грн.

Враховуючи те, що відповідач не виконав умови Договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому позов про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в заборгованості у розмірі 106970,91грн задовольняється у повному обсязі, а про стягнення з ОСОБА_2солідарно суми боргу у розмірі 106970,91грн. слід відмовити, оскільки 13 грудня 2007 року громадянин ОСОБА_1 відповідно до договору кредитування комерційного транспорту отримав кредит в сумі 50 735 грн. вказаний договір підписаний представником банку, позичальником та поручителем ОСОБА_2 Відповідно 13 грудня 2007 року підписаний договір поруки між банком «Надра» та ОСОБА_2

Під час отримання кредиту ОСОБА_1 був наданий графік повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до вказаного графіку ОСОБА_3 повинен був сплачувати суму платежу в розмірі 1150 грн., яка складалась із суми кредиту та відсотків.

Перший платіж необхідно було здійснити 11.01.2008 року. В подальшому ОСОБА_3 здійснив перший платіж. Але відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, було сплачено 601.07 грн. Вказана сума не відповідала графіку повернення кредиту та сплаті відсотків які повинен був повертати ОСОБА_3 Всього ОСОБА_3 здійснив десять про плат і кожний місяць порушував графік повернення кредити та відсотків.

Відповідно ОСОБА_3 с першої про плати став порушувати умови кредитного договору сплачуючи суми значно занижені ніж передбаченого графіком повернення кредити.

Як зазначено в умовах кредитного договору, викладених в п.2.2.1, Позичальник зобовязаний повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, згідно з Графіком повернення кредиту та сплаті відсотків, який є невідємною частиною кредитного договору.

Тому Позичальник порушив вимоги кредитного договору станом на 11.01.2008 року, тобто з першої про плати, а не з 26.12.2013 року як зазначено в позовній заяві.

Окрім зазначеного, Позичальник ОСОБА_3 відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом останній платіж здійснив 24.12.2008 року по тілу кредиту, а останній платіж по відсоткам здійснив 20.10.2009 року. Тому порушення вимог кредиту ніяк не можливо рахувати з 26.12.2013 року.

В позовній заяві зазначено, що відповідно до п.4.2.5 кредитного договору Позивач має право вимагати від першого відповідача ОСОБА_3. Є.В. дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, якщо відповідач не вніс черговий платіж ( або вніс черговий платіж не в повному обсязі) у термін, визначений п.2.2.1 кредитного договору.

Тобто позивач фактично визнає, що право вимоги дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту настав з першого платежу, тобто 11.01.2008 року, так як ОСОБА_3 заплатив кошти не в повному обсязі.

Але банк відповідно до п.3 кредитного договору ( забезпечення виконання зобовязань) не вжив належних заходів для виконання зобовязань по кредиту стосовно заставного майна.

За таких обставин суд не може погодитись із позицією позивача.

Стосовно другого відповідача ОСОБА_2:

Згідно п.2 Порядок виконання Зобовязання Поручителем зазначено, що Кредитор набуває права вимоги від Поручителя виконання Зобовязання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником Зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконання Зобовязання Позичальника в цілому (а бо в тій чи іншій частині).

В матеріалах справи відсутні докази які підтверджують направлення та отримання Поручителем повідомлення з вимогою про повернення боргу.

Відповідно до постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема розгляд справ за позовами, що виникають при укладенні, забезпеченні, виконанні та припиненні кредитних договорів, а також при визнанні їх недійсними, повинен здійснюватись у точній відповідності із законом та в установлені для цього строки.

При вирішенні таких спорів суди мають виходити з положень статей 41, 42, 99 Конституції України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також враховувати, що кредитні відносини врегульовано, зокрема, главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК), законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу»; від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»; від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; від 19 червня 2003 року № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет про валютне регулювання) та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі виданими Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України».

п.24. Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Виходячи з обставин справи суд дійшов висновку про те, що банк пропустив строк звернення позову до Поручителя.

Також відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Договір поруки між банком та ОСОБА_2 укладений 13 грудня 2007 року.

Тому порука припинилася по двох підставах: коли у банка виникло право на дострокове погашення кредиту, але банк на надіслав вимоги до поручителя на протязі шести місяців, та від дня укладення договору поруки пройшло більше одного року.

Тому позовні вимоги до ОСОБА_2 є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1069,71 грн та 420 грн за розміщення оголошення в газеті..

Враховуючи зазначене та керуючись статтями 525, 526, 530, 559, 610, 1054 ЦК України, статтями 10, 60, ЦПК України, Постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд,-

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра (к/р2, МФО 321024, ) заборгованість за кредитним договором № 12/МКЗІ/2007-980 від 13.12.2007 року у розмірі 106970,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра сплачений ним судовий збір в розмірі 1069,71 грн та 420,00 грн. за розміщення оголошення в газеті.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя