Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 січня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати із цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Голінко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 15 листопада 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів, які заборгував відповідач. Боргові зобовязання виникли між сторонами внаслідок правовідносин, що повязані були з діяльністю по виробництву, переробці деревини та виробів із деревини. На підтвердження виконання договірних правовідносин, ОСОБА_1 підписав борговий документ (розписку) від 18.04.2007 року про сплату ОСОБА_2 суми в розмірі еквівалентній 20000 дол. США.

Рішенням Воловецького районного суду від 15 листопада 2013 року задоволено позов. Накладено арешт на майно в рахунок забезпечення позову та допущено негайне виконання позову.

ОСОБА_1 подав на рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову в позові. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду ухвалено в порушення вимог норм процесуального та матеріального законодавства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_1 підтримав, доводи апеляційної скарги та просив задовольнити таку з наведених підстав.

Позивач ОСОБА_2 та його представник в особі адвоката ОСОБА_3 заперечили вимоги скарги з тих підстав, що такі суперечать обставинам справи та вимогам норм матеріального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається, рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

За правилами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини.

А ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

На виконання між сторонами зобовязальних правовідносин, позивач предявив борговий документ (розписку) у відповідності до якої відповідач зобовязався виплатити суму в розмірі 20000 доларів США, а.с. 23.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться.

А ст. 1053 ЦК України встановлено, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію й здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст. 1047 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України передбачено укладення договору позики в письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно із ч. 4 ст. 604 ЦК України новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Отже, правовідносини із приводу здійснення реконструкції молочно-товарної ферми під виробничо-адміністративний корпус для переробки деревини, які існували між сторонами до укладення договору позики, припинили свою дію з моменту новації у формі договору позики укладеного за спільною домовленістю сторін для впорядкування боргового зобовязання в сумі 20000 доларів США.

Виходячи з цього, новація припиняє попередні зобовязання, повязані з первісним зобовязанням, які замінені новим зобовязанням (ч. 2 ст. 604 ЦК України).

А звідси, нове зобовязання, що виникло між сторонами в порядку новації боргу в позикове зобовязання, повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Дослідивши умову боргового документу (розписки), що полягає в наступному : … 45 тисяч грн. (або 8800 доларів США) перерахунком за виконані будівельні роботи після представлення необхідних документів на рахунок підприємця ОСОБА_2М. з урахуванням пояснень сторін, колегія суддів дійшла до думки, що зазначена умова стосується надання ОСОБА_2 документів ОСОБА_1 повязаних із відповідними реквізитами розрахункового рахунку на який слід здійснити перерахунок відповідних коштів за борговим зобовязанням.

Стосовно тверджень апелянта, що позивачем пропущено строк позовної давності, колегія суддів, зазначає наступне.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Після спливу строку зазначеного в борговому документі (розписці) сторони ще працювали разом певний час по 14.05.2012 року, коли був звільнений із роботи позивач. До цього періоду, ОСОБА_1 визнавав боргові зобовязання й не заперечував, щодо їх виконання. Дана обставина підтверджена також показами свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Також у травні 2011 року позивач у рахунок погашення боргу продав стрічковий станок, що належав відповідачу, а отримані гроші зарахував у рахунок часткового погашення боргу відповідача. Дану обставину підтвердив і свідок ОСОБА_4. З того часу й до моменту звернення позивача з позовом до суду, відповідач не виказував своєї незгоди з такими діями позивача, що також свідчить про не заперечення ним із приводу виплати наявного боргу.

Проаналізувавши зазначені обставини та враховуючи вимоги матеріального права, колегія суддів дійшла до думки, що позивачем не пропущено строк на звернення до суду. А звідси, твердження апелянта про сплив строку позовної давності не можна вважати підставними.

Не дивлячись на те, що судом першої інстанції правильно встановлені всі обставини справи та їм дана належна правова оцінка, рішення суду стосовно накладення арешту на майно в рахунок забезпечення позову та допущення негайного виконання позову не відповідає вимогам норм процесуального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 і ч.ч. 1, 5 ст. 153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, у якій зазначає вид забезпечення позову й підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

А виходячи з вимог пунктів 7, 8 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

В супереч вимог зазначених процесуальних норм, суд першої інстанції вирішив заяву про забезпечення позову в непередбаченій процесуальній формі, що вказує на невідповідність рішення суду в цій частині вимогам норм процесуального права. Крім цього, позивач не просив допустити негайне виконання рішення в частині забезпечення позову та більше того, ст. 367 ЦПК України не передбачає такої підстави для допущення негайного виконання рішення суду.

За цих обставин, підлягає виключенню з резолютивної частини рішення суду посилання суду стосовно накладення арешту на майно та допущення негайного виконання рішення суду в частині забезпечення позову.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла до думки, що рішення суду першої інстанції відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні в частині виключення з резолютивної частини посилання на накладення арешту на майно і допущення негайного виконання рішення суду. Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Зважуючи на встановлене та керуючись вимогами статей 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду від 15 листопада 2013 року змінити.

Виключити з резолютивної частини рішення суду посилання стосовно накладення арешту на майно належне ОСОБА_1, що знаходиться за адресою в с. Завадка, 40а Воловецького району Закарпатської області в межах позовних вимог у сумі 146150 гривень та допущення негайного виконання рішення в частині забезпечення позову.

У решті, рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ______________________

Судді : ______________________

______________________