Справа №333/2836/14-ц
Провадження №2/333/1603/14
Ухвала

Іменем України

10 квітня 2014 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, треті особи ЖБК «Радіоприлад 5», ЖБК «Машинобудівельник 8», Райадміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, треті особи ЖБК «Радіоприлад 5», ЖБК «Машинобудівельник 8», Райадміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, в якій позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як за спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 569,00 гривень, зазначено ціну позову 56896 гривень.

Згідно вимог ст.80 Цивільного процесуального кодексу України у позовах про визнання права власності на майно ціна позову складається з дійсної (ринкової) вартості майна на час звернення до суду.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що позовна заява оплачується судовим збором залежно від ціни позову, яка визначається виходячи з вартості відшукуваного майна. Відповідно до підпункту «а» пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості спірного майна несе позивач, тому він повинен обґрунтувати у позовній заяві ціну позову та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення зазначених вимог позивач, звертаючись до суду із позовом 09.04.2014 року, зазначив ціну позову станом на грудень 2013 року.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. На підставі ст.34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину покладається на державні нотаріальні контори.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді зазначеної справи суду слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається до суду з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування, однак жодних доказів неможливості оформлення спадщини через нотаріальну контору суду не надає. У матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивачу необхідно обґрунтувати з наведенням доказів необхідність звернення до суду з заявою в позовному провадженні, неможливість оформлення права на спадщину через нотаріальну контору, для чого надати суду відповідні докази, а саме відмову нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, або підстави при яких оформлення спадщини неможливо, для чого звернутися до нотаріальної контори за отриманням відмови або письмового розяснення.

Згідно ст.4 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право давати роз'яснення з питань вчинення нотаріальних дій і консультації правового характеру. Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус чи інша посадова особа, що вчиняє нотаріальні дії, на прохання особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, повинні викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. У разі коли нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, він не пізніш як у триденний строк виносить постанову про таку відмову.

За відсутності зазначених документів у суду немає достатніх підстав вважати вимоги позивача підлягаючими розгляду в судовому порядку в позовному провадженні.

Отже, позивачу в позовній заяві треба обґрунтувати подачу заяви в позовному провадженні.

Крім того, позивач звертається з позовом до ОСОБА_2, при цьому в позовній заяві не зазначено, яким саме чином відповідачем порушено його право. У звязку з чим, позивачу необхідно визначитися із субєктним складом спірних правовідносин.

Також в позовній заяві зазначена дата її подання 10.04.2014 року, хоча вона до канцелярії суду надійшла 09.04.2014 року.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири, треті особи ЖБК «Радіоприлад 5», ЖБК «Машинобудівельник 8», Райадміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви пять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков