Справа № 1008/6464/12 Головуючий у І інстанції Грибанова Ю.Л.
Провадження № 22-ц/780/6983/14 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 26 11.12.2014
УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого - судді Білоконь О.В.,

суддів Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", третя особа Національний банк України, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними ,-

встановила:

У жовтні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», посилаючись на таке.

25 вересня 2007 року між нею та ЗАТ «ОТП банк» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач повинен був надати їй кредит у розмірі 190000 швейцарських франків під фіксований відсоток 4,495 річних + FIDR, а вона повинна була повернути ці кошти у строк до 25 вересня 2027 року, сплативши відсотки за користування грошовими коштами.

З метою забезпечення виконання своїх зобов»язань за цим кредитним договором, того ж дня вона уклала із ЗАТ «ОТП банк» договір іпотеки, за яким вона передала банку іпотеку житловий будинок № 17 по вул. Дачній в с. Мархалівка Васильківського району Київської області.

Позивач зазначила, що умови вказаного кредитного договору щодо не попередження банком позичальника про те, що він несе валютні ризики, суперечать Закону України «Про захист прав споживачів та ЦК України, п.п.1.4.1.5.-4.1.5.2 щодо можливості банку збільшувати фіксовану процентну ставку при будь-якому порушенні кредитної дисципліни та в односторонньому порядку, корегування плаваючої процентної ставки; та умова договору є несправедливими та такими, що вводять її в оману щодо того, який насправді тип процентної ставки застосовано у договорі.

Також при укладенні договору позивачу було надано банком неповну інформацію про сукупну вартість кредиту та про її обов»язки, внаслідок чого вона уклала кредитний договір під впливом помилки, що є підставою для визнання його недійсним в силу вимог ст. 229 ЦК України.

Вказала, що банк не виконав своїх зобов»язань за кредитним договором, оскільки надав їй кредитні кошти у гривневому еквіваленті 190000 швейцарських франків.

Також зазначила, що вказаний кредитний договір позивач уклала під впливом тяжких обставин, оскільки вона знаходилась під загрозою втратити житло, оскільки вона продала свою квартиру і потребувала кредитних коштів для придбання будинку.

Позивач просила суд визнати кредитний договір від 25 вересня 2007 року недійсним з підстав, передбачених ст. 233 ЦК України як такий, що був укладений під впливом тяжкої обставини; в порядку реституції зобов»язати банк повернути сплачені позивачем по кредитному договору тіло кредиту, відсотки, пеню, штрафні санкції і комісію; визнати кредитний договір від 25 вересня 2007 року недійсним в частині умов кредитного договору, п.3 Плаваючої процентної ставки; визнати всі доповнення до кредитного договору недійсними в частині визначення процентної ставки; вважати умовою кредитного договору фіксований відсоток, який зазначений у договорі; вважати валютою зобов»язання гривню; визнати недійсними договір іпотеки та додатковий договір іпотеки, від 29 вересня 2011 року та зобов»язати нотаріуса виключити нерухоме майно з реєстру іпотек.

Посилаючись на порушення прав споживача за договором страхування майна, укладений позивачем з ТДВ «Страхова компанія «Наста», просила суд зобов»язати відповідача відшкодувати їй збитки та матеріальну шкоду на суму 309894 грн. 20 коп.

У вересні 2014 року представник позивача подав заяву про уточнення підстав позову, у якій просила визнати недійсним вказаний кредитний договір з підстав, передбачених ст. 203 ч.3 ЦК України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір, укладений 25 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1.

Визнано недійсними договір іпотеки, укладений 25 вересня 2007 року, та додатковий договір іпотеки, укладений 29 вересня 2011 року, між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_1.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини, які мають істотне значення для справи, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає за необхідне повернути справу до суду першої інстанції для винесення додаткового рішення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просила суд визнати кредитний договір від 25 вересня 2007 року недійсним з підстав, передбачених ст. 233 ЦК України як такий, що був укладений під впливом тяжкої обставини; в порядку реституції зобов»язати банк повернути сплачені позивачем по кредитному договору тіло кредиту, відсотки, пеню, штрафні санкції і комісію; визнати кредитний договір від 25 вересня 2007 року недійсним в частині умов кредитного договору, п.3 Плаваючої процентної ставки; визнати всі доповнення до кредитного договору недійсними в частині визначення процентної ставки; вважати умовою кредитного договору фіксований відсоток, який зазначений у договорі; вважати валютою зобов»язання гривню; визнати недійсними договір іпотеки та додатковий договір іпотеки, від 29 вересня 2011 року та зобов»язати нотаріуса виключити нерухоме майно з реєстру іпотек; зобов»язати відповідача ПАТ «ОТП Банк» відшкодувати їй збитки та матеріальну шкоду на суму 309894 грн. 20 коп.( а.с. 1-12, т.1)

За цією позовною заявою ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7 листопада 2012 року відкрито провадження ( а.с.101, т.1).

У вересні 2014 року представник позивача подав заяву про уточнення підстав позову, у якій просив визнати недійсним кредитний договір з підстав, передбачених ст. 203 ч.3 ЦК України та ст.ст. 11,18, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як такий, що укладений під впливом обману та з порушенням норм діючого законодавства, оскільки при укладенні договору банк приховав від позивача дійсне значення абсолютного подорожчання кредиту та реальну проценту ставку ( а.с.124-128, т.5).

Із змісту рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року випливає, що суд ухвалив рішення щодо визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів.

Однак встановлено, що суд першої інстанції не ухвалив рішення з приводу таких заявлених позивачем позовних вимог: в порядку реституції зобов»язати банк повернути сплачені позивачем по кредитному договору тіло кредиту, відсотки, пеню, штрафні санкції і комісію; визнати кредитний договір від 25 вересня 2007 року недійсним в частині умов кредитного договору, п.3 Плаваючої процентної ставки; визнати всі доповнення до кредитного договору недійсними в частині визначення процентної ставки; вважати умовою кредитного договору фіксований відсоток, який зазначений у договорі; вважати валютою зобов»язання гривню; визнати недійсними договір іпотеки та додатковий договір іпотеки, від 29 вересня 2011 року та зобов»язати нотаріуса виключити нерухоме майно з реєстру іпотек; зобов»язати відповідача ПАТ «ОТП Банк» відшкодувати їй збитки та матеріальну шкоду на суму 309894 грн. 20 коп.

Як свідчать матеріали справи, позивач не відмовлялась від цих позовних вимог, не просила їх залишити без розгляду, з приводу цих позовних вимог сторони подавали докази і давали пояснення, однак судом першої інстанції щодо них не ухвалено жодного рішення.

Відповідно до положень ч.4 ст. 297 ЦПК України при надходженні неналежної оформленої справи без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення справа підлягає поверненню до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність повернення справи до суду першої інстанції для винесення додаткового рішення в частині невирішених позовних вимог, встановивши строк для усунення вказаного недоліку протягом двадцяти днів з часу надходження справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", третя особа Національний банк України, про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними повернути до Васильківського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в частині позовних вимог, зокрема: в порядку реституції зобов»язати банк повернути сплачені позивачем по кредитному договору тіло кредиту, відсотки, пеню, штрафні санкції і комісію; визнати кредитний договір від 25 вересня 2007 року недійсним в частині умов кредитного договору, п.3 Плаваючої процентної ставки; визнати всі доповнення до кредитного договору недійсними в частині визначення процентної ставки; вважати умовою кредитного договору фіксований відсоток, який зазначений у договорі; вважати валютою зобов»язання гривню; зобов»язати нотаріуса виключити нерухоме майно з реєстру іпотек; зобов»язати відповідача ПАТ «ОТП Банк» відшкодувати їй збитки та матеріальну шкоду на суму 309894 грн. 20 коп.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: