Справа №2/638/1615/14
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2014 року Дзержинський районний суд м.Харкова
У складі- головуючого - судді - Наумової С.М.
секретаря - Бєділо Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м ,Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та відшкодування моральної шкоди.
Керуючись ст.209 ЦПК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та відшкодування моральної шкоди -задовольнити частково.
Усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 243 гр 60 коп., оскільки ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»
Позовні вимоги ОСОБА_1 відносно стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 гривень залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.
Суддя С.М. Наумова.
Справа №2/638/1615/14
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова
У складі - головуючого - судді - Наумової С.М.
секретаря - Бєділо Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м ,Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення до квартири , що знаходиться за адресою : м.Харків вул.Монтажна будинок 12-а кв 62.та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 гривень.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову і пояснила , що на цей час документи на квартиру знаходяться в агентстві нерухомості, у зв*язку з тим , що вона виставлена на продаж. Моральну шкоду у розмірі 5000 гр платити не буде , оскільки ОСОБА_1 хворіє давно і не з її вини.
Суд , вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлено: Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про народження, яке видане Дзержинським бюро ЗАГС м.Харкова від 07.02.1963 року VУР № 1190220 батьком записаний ОСОБА_4 ( а.с.11)
ОСОБА_4 помер 11 вересня 2005 року, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції 12 листопада 2005 року видано свідоцтво про смерть серія І-ВЛ № 039286.
Після його смерті відповідно до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина, яка складалася з однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: ОСОБА_5, АДРЕСА_2.
Ця квартира розташована на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з однієї жилої кімнати, житловою площею 17,7 м2, кухні площею 7,6 м2, сполученої вбиральні та ванної кімнати площею 3,1 м2 , коридору площею 4,8 м2, вбудованої шафи 1,6 м , балкона площею 3,2 м . Загальна площа квартири 35,8 м .
Згідно ст. 1261 ЦК України позивач - ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька ОСОБА_4.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1269. ч. 1 ст. 1270 ЦК України позивач у встановлений законом строк звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.
Позивач не може скористатися своїм правом власності, оскільки в спірній квартирі весь цей час проживає відповідачка. Розуміючи, що частина квартири є також і його об'єктом права власності, ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 вільно володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, чим порушує його законні права та інтереси власника. Відповідачка не допускає його входження до квартири, не відчиняє двері, не надає ключі від помешкання і не погоджується та ухиляється від будь-яких переговорів, домовленостей, чим фактично позбавила його права власності.
Відповідно до ст.ст. 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закот за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з вимогами ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно з вимогами ст. 155 ЖК України квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування квартирою крім випадків, установлених законодавством.
Не зважаючи на неодноразові звернення позивача особисто до відповідачки, використовуючи засоби телефонного зв'язку, а також звернення до дільничного інспектора міліції, ОСОБА_2 продовжує чинити перешкоди мені, ОСОБА_1 у користуванні житловим приміщенням (квартирою).
Таким чином, створюючи власнику майна перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні зазначеною часткою у праві власності, відповідачка сумлінно ігнорує всі наведені вище вимоги законодавства.
Позивач звертався до ОСОБА_2 з листом, в якому пропонував знайти можливість зв'язатися з ним у будь-який зручний спосіб і вирішити цю нагальну проблему. Це звернення датоване 05.12.2013 р. ОСОБА_3 звернення також залишилося проігнорованим.
Згідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На підставі викладеного , суд вважає , що позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення до квартири , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_4. підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 гривень
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1. У фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;
2. У душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;
3. У приниженні честі та гідності фізичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдавала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч. З ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. З, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 р., № 1 від 27.09.2009р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість і вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Позивач є інвалідом 1 групи, страждає на цілу низку хронічних захворювань
Він вказує ,що внаслідок навмисних дій відповідачки не має можливості скористатися наданим йому правом власності, ще більше посилили та загострили той біль, який він відчуває з приводу втрати свого батька, стан його здоров'я, весь цей час спричиняє йому значних, глибинних моральних та фізичних страждань.
Згідно ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом.
йЗгідно ч 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справій.
Суду не надано доказів на підтвердження позовних вимог позивача та причинно наслідкового звязку між діями відповідачки та настанням моральної шкоди.
На підставі викладеного , позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та відшкодування моральної шкоди , суд задовольняє частково:
Усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 243 гр 60 коп., оскільки ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»
Позовні вимоги ОСОБА_1 відносно стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 гривень залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст.10,11,60,61, 209,212-218 ЦПК України , ст.ст. 23,317,319 ,321 , 386,391,1220,1261,1270,,1297,-1299 ЦК України , ст..150,155 ЖК України ,суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, вселення та відшкодування моральної шкоди -задовольнити частково.
Усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у розмірі 243 гр 60 коп., оскільки ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»
Позовні вимоги ОСОБА_1 відносно стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5000 гривень залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.
Суддя С.М. Наумова.