Справа №521/6698/14-ц
Провадження №2/521/4743/14
10 грудня 2014 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - Плавича І.В.,
при секретарі - Мазинській І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, треті особи - ОСОБА_3, яка діє власного імені, а також в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, -
В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, треті особи - ОСОБА_3, яка діє власного імені, а також в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги та підстави звернення до суду сторона позивача посилалась на ті обставини, що на підставі відповідного правовстановлюючого документу власником квартири 505/1000 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1
В травні 2012 року відбувалось залиття квартири позивача з квартири АДРЕСА_2, що є суміжною з квартирою позивача і належить відповідачеві на праві власності. Внаслідок залиття квартиру позивача пошкоджено.
Після виявлення та аналізу пошкоджень, відповідач не визнала власної вини в залитті квартири позивача, відмовилась позасудовим шляхом забезпечити її відновлення. З урахуванням викладеного позивач вважає, що відшкодовувати заподіяну майнову і моральну шкоду повинна ОСОБА_2 як особа, відповідальна за шкоду, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача суму майнової шкоди у розмірі 4936,00 гривень, суму компенсації моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень, витрати на проведення експертиз та судові витрати.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, але від особи на адресу суду надійшла заява про підтримання вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 УПК України.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не відомі.
Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі.
Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені суду та забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість часткового задоволення заявлених позовних вимог - виходячи з наступного.
Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 26 квітня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської нотаріального контори Драло Г.Л., під реєстровим №8-1437, ідеальна частка квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1
18 лютого 2012 року комісією КП «ЖКС «Хмельницький» було зафіксовано замокання стіни в квартирі №14 та парадній, але встановити причину залиття не вдалось у зв'язку із відмовою власника квартири №5 вскрити стіну, про що свідчить акт від 18 лютого 2012 року.
27 лютого 2012 року комісією КП «ЖКС «Хмельницький» було виявлено замокання стіни в кухні квартири №14, площею 6,0кв.м., вкриття полу грибком, площею 3,0кв.м. При вскритті несучої стіни виявлено пошкодження керамічного стояку. Сирість в квартирі №14 з'явилась після ремонту в квартирі №5 та заміни сантехнічного обладнання. Викладене підтверджується актом від 27 липня 2012 року.
Згідно висновку №24-13 про проведення будівельно-технічного експертного дослідження від 13 січня 2014 року, складеного судовим експертом Чорною Ю.П., вартість відновлювального ремонту по квартирі АДРЕСА_1 визначена на рівні 3936,00 гривень. За проведення дослідження заявником сплачено 1000,00 гривень.
Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно (індексний номер 28944728) від 03 листопада 2014 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2, ОСОБА_9 в рівних частках.
В силу ст. 319 ч.ч.1,5 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Як зазначає ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Спираючись на встановлені обставини та вказані норми цивільного закону, суд приходить до висновку, що шкода майну позивача ОСОБА_1 була завдана внаслідок дій відповідача ОСОБА_2, які полягли в неналежному утриманні останньою власної квартири.
Ураховуючи викладене та відповідно до встановлених фактичних обставин у справі, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає сума майнової шкоди в розмірі 3936,00 гривень. При цьому, суд вбачає обґрунтованим включити в загальний розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, суму витрат згідно квитанції №35 від 15 січня 2014 року, понесених ОСОБА_1 на проведення дослідження від 13 січня 2014 року, оскільки здійснення цих заходів було необхідно виключно у зв'язку із аварійним пошкодженням квартири, яке відбулось за наявності вини відповідача ОСОБА_2, що було встановлено судом при розгляді справи. Таким чином, суд вбачає, що за даним спором стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає сума майнової шкоди у загальному розмірі 3936,00 + 1000,00 = 4936,00 гривень.
В силу ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
У відповідності до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як роз'яснюють п.п. 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже зважаючи на відповідні вимоги суд погоджується, що позивачу з боку ОСОБА_2 дійсно було заподіяно певної моральної шкоди, однак суму компенсації, яку заявив до стягнення ОСОБА_1, суд вбачає надмірною. Спираючись на принципи виваженості, розумності та справедливості суд вважає обґрунтованим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму компенсації заподіяної моральної шкоди у зв'язку із пошкодженням майна - у розмірі 2000,00 гривень.
Згідно ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору в розмірі 243,60 гривень.
Дійсно, згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак як чітко зобов'язує ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
У зв'язку з цим, в процесі розгляду даної цивільної справи суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення інших вимог сторони позивача та прийшов до висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, треті особи - ОСОБА_3, яка діє власного імені, а також в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди - в розмірі 4936,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму компенсації заподіяної моральної шкоди - в розмірі 2000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму оплаченого судового збору - в розмірі 243,60 гривень.
В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.