Справа № 185/1826/14-ц
Провадження № 2/185/1199/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 грудня 2014 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., при секретарі Шуліка Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 є власником магазину, розташованого по вул. К.Маркса, 21/42 на першому поверсі пятиповерхового будинку. Над магазином в даному будинку розташована квартира № 44, яка належить відповідачу ОСОБА_3.

08.02.2014 року стався порив батареї центрального опалення в квартирі відповідача. Протягом тривалого часу гаряча вода заливала магазин. Вона лилася по сходовому маршу на перший поверх і навіть по зовнішній стіні будинку. Залиттям завдано істотних пошкоджень приміщенню магазину, що вимагає проведення ремонтно-відновлювальних робіт. В наслідок залиття гарячою водою був пошкоджений товар (кондитерські вироби), який належав позивачу ОСОБА_2 і знаходився в магазині. Також вийшли з ладу її холодильні камери, кондиціонери, кавоварка, електричні лампочки, інше електрообладнання, торгівельне обладнання та устаткування. Крім того, позивач ОСОБА_1 поніс непередбачені витрати, сплачені спеціалісту за визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт.

З урахування уточнених позовних вимог позивачі просили стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 63 486 гривень, у відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 198 484,77гривень, у відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

В судовому засідання відповідач позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надала суду письмові заперечення на позов, в яких вказала, що в заявах позивачів не зазначено, яке саме обладнання знаходилось в магазині в момент підтоплення, його вартість, не долучено документів, підтверджуючих право власності на обладнання, документів, які підтверджують причини виведення обладнання з ладу, не надано акту пошкодження майна.

Представник відповідача ОСОБА_4 також позов не визнала, та послалась не те, що інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в магазині проведені без залучення відповідача, представників відділу захисту прав споживачів, акт утилізації товару відсутній. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши позивачів, їх представника, відповідача, представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належало нежитлове приміщення, розташоване по вул. Карла Маркса 21/ 42 в м. Павлограді Дніпропетровської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.05.2007 року ( т. 1 а. с. 8). 18.09.2014 року ним отримано свідоцтво про право власності на продуктовий магазин, розташований за вказаною адресою (т.2 а. с. 27). Позивач ОСОБА_2 згідно свідоцтв про державну реєстрацію є фізичною особою-підприємцем ( т. 1 а. с. 10). Між позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено договір безоплатного користування від 01.06.20012 року, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла у тимчасове користування вищевказане нежитлове приміщення для розміщення магазину для здійснення підприємницької діяльності ( т.2 а. с. 34-35)..

08 лютого 2014 року стався порив батареї централізованого опалення в належній відповідачу ОСОБА_3 квартирі АДРЕСА_1, яка знаходиться поверхом вище над приміщенням вищевказаного магазину, в результаті чого приміщення магазину, торгівельне обладнання та товар було залито гарячою водою (т.1 а. с. 11, 12). Відповідач факт пориву батареї опалення в належній їй квартирі не заперечувала.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше гне встановлено договором або законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до висновку спеціаліста від 15.02.2014 року № 3 вартість ремонтно- відновлювальних робіт приміщення магазину становить 63 486 гривень. Дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Згідно інвентаризаційної відомості № 3 від 14.02.2014 року в продуктовому магазині "Рошен", розташованому по вул. вул. Карла Маркса 21/ 42 в м. Павлограді, позивачем ОСОБА_2 проведено інвентаризацію пошкоджених товарно-матеріальних цінностей (товару) на суму 182 084,77 гривень ( т. 1 а. с. 13-17). Відповідно до довідки ОСОБА_2 від 11.02.2014 року в наслідок затоплення магазину частина документи на товар та всі документи на торгівельне обладнання знищено (т.2 а. с. 20). Позивачем ОСОБА_2 надано видаткові накладні, чеки на придбання товару, які є первинними документами (т. 1 а. с. 18-130). Між тим, з видаткових накладних № СП-0002441 від 11.10.2013 року (т. 1 а. с. 19), № ED-FER-0018654 від 06.11.2013 року ( т. 1 а. с. 20), № ED-FER-0018655 від 06.11.2013 року ( т. 1 а. с. 21), № 1625 від 20.12.2013 року ( т. 1 а. с. 66), № ED-FER-0003007 від 05.02.2014 року ( т. 1 а. с. 121), №№ ED-FER-0003007 від 05.02.2014 року ( т. 1 а. с. 122) вбачається, що товар вказаний в них на загальну суму 18127,09 гривень не належить ОСОБА_2.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили, що дійсно напередодні затоплення, а саме 07.02.2014 року , а також після затоплення з 10.02.2014 по 14.02.2014 року вони приймали участь в проведенні ОСОБА_2 інвентаризацій, допомагали прибирати в магазині. Залиттям була зруйнована стеля в магазині, пошкоджена проводка та освітлення. Яке саме торгівельне обладнання пошкоджене точно вказати не могли. В результаті затоплення під дією високої температури та вологи весь товар в магазині був пошкоджений, до вживання та реалізації він був не придатний, його весь викинули на сміття.

Тому суд вважає доведеним заподіяння позивачу ОСОБА_2 у звязку з пошкодженням товару майнової шкоди на суму 163 957,68 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Позивачем ОСОБА_2 не надано суду доказів, які підтверджують яке саме належне їй торгівельне обладнання, в тому числі холодильне, знаходилось в приміщенні магазину на час заливу, факт його пошкодження в результаті заливу, тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів на ремонт холодильного обладнання на суму 700 гривень та на придбання нового торгівельного обладнання замість пошкодженого на суму 15 700 гривень задоволенню не підлягають.

У звязку з пошкодженням майна позивачів їм завдано моральної шкоди, яка виразилась в їх душевних стражданнях та переживаннях з цього приводу. Вони були змушені витрачати свій час на відновлення пошкодженого майна, закупки нового товару. Це викликало у них негативні емоції та переживання, вимагало додаткових зусиль для організації їх життя.

При цьому, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає, що на користь позивачів необхідно стягнути у відшкодування моральної шкоди по 3000 гривень на кожного.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а саме на користь ОСОБА_1 - 878 гривень 46 копійок., на користь позивача ОСОБА_2 1883,10 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 63486.00 (шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 3000.00 (три тисячі гривень) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 163957.68 (сто шістдесят три тисячі девятсот пятдесят сім) гривень 68 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 3000.00 (три тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 878.46 (вісімсот сімдесят вісім) гривень 46 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1883.10 (одна тисяча вісімсот вісімдесят три) гривні 10 копійок.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_7