Справа № 565/1086/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Гончар В.П.,

- позивачки - ОСОБА_1,

- відповідача - ОСОБА_2,

- представника органу опіки та піклування - Дмитрук Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 з наступними вимогами: розірвати шлюб, укладений із відповідачем 22 вересня 2007 року та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 вересня 2007 року за №263; та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, у розмірі 1/3 (одної третьої) частини всіх видів заробітку (доходу) батька дитини щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами позивачки спільне сімейне життя із ОСОБА_2 не склалося, фактично шлюбні відносини сторін припинені. Причиною розірвання шлюбу, як вказано в позовній заяві ОСОБА_1, є відсутність взаєморозуміння та протилежність поглядів подружжя на життя, шлюб та сім'ю, а також втрата почуттів поваги та любові. Позивачка зазначила, що через різного роду непорозуміння, безпідставні ревнощі, а також на грунті зловживання відповідачем алкогольними напоями в сім'ї із ОСОБА_2 виникали і виникають постійні суперечки та конфлікти, які нерідко переростали у фізичне насильство. ОСОБА_1 стверджує, що саме з цих причин між сторонами склались неприязні відносини, що і призвело до фактичного припинення їх сімейно-шлюбних стосунків, окремого проживання та ведення окремого господарства. При цьому позивачка вказала, що відповідач не прикладає будь-яких зусиль до збереження їх сімейних взаємовідносин, а намагання позивачки зберегти шлюб виявилися безрезультатними. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що немає подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини із ОСОБА_2, а їх спільне життя та збереження шлюбу є неможливими. Окрім цього, в позовній заяві зазначено, що відповідач матеріально у належному розмірі не допомагає їхній спільній малолітній дитині - дочці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не приймає участі у її вихованні. Згідно з доводами позивачки вона самостійно утримує та виховує спільну малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та іншу малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач, одержавши кредити, для сім'ї нічого не придбав і невідомо на які цілі їх витратив. ОСОБА_1 стверджує, що без участі батька дитини належне матеріальне забезпечення малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, неможливе. При цьому позивачка покликається на фінансову спроможність ОСОБА_2, зазначивши, що відповідач працює у відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та отримує стабільний регулярний дохід у виді заробітної плати, інших утриманців немає, тому має можливість щомісячно надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дочці в розмірі 1/3 (одної третьої) частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просила суд розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_2, залишивши їй на виховання малолітню дитину - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з моменту звернення з даною позовною заявою в суд і до досягнення дочкою повнолітнього віку. В обґрунтування цих вимог, ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що з липня 2014 року вона з відповідачем не проживає, не підтримує з ним сімейно-шлюбних відносин і не веде спільного господарства. Позивачка вважає, що причиною погіршення взаємовідносин сторін є протиправна поведінка ОСОБА_2, який протягом останнього року періодично вживав алкогольні напої і в такому стані ображав її, постійно влаштовував сварки та бійки в сім'ї, в тому числі в присутності малолітніх дітей. З цих підстав ОСОБА_1 вважає неможливим примирення сторін та просить розірвати шлюб, укладений нею із відповідачем, залишивши їй на виховання малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання спільної малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття позивачка обґрунтовує невиконанням відповідачем батьківських обов'язків щодо матеріального забезпечення спільної малолітньої дитини протягом останніх трьох місяців, за виключенням надання ним 300 (триста) грн. 00 коп. для підготовки до школи, а також необхідністю лікування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка часто хворіє простудними захворюваннями, що потребує додаткових витрат на придбання необхідних ліків і медичних препаратів.

Відповідач у судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 з врахуванням їх уточнень. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що примирення подружжя та збереження шлюбу із ОСОБА_1 є неможливим, тому він не заперечує проти розірвання шлюбу та погоджується із залишенням малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на вихованні матері та із сплатою аліментів в користь позивачки на утримання спільної малолітньої дитини - дочки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач підтвердив окреме проживання з ОСОБА_1 протягом останніх двох місяців та припинення між ними сімейно-шлюбних відносин через часті сварки і непорозуміння в сім'ї.

Визнання відповідачем позову ОСОБА_1 в даному випадку не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України підлягає прийняттю.

Заслухавши пояснення сторін, висновок органу опіки та піклування, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази справи та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі.

Такий висновок суду грунтується на наступних встановлених фактичних обставинах.

22 вересня 2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 22 вересня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №263. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 вересня 2007 року. В період цього шлюбу 14 червня 2010 року у сторін народилася дочка ОСОБА_4, яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Любахівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області 22 червня 2010 року (актовий запис за №7 від 22 червня 2010 року).

Зі змісту позову та пояснень сторін, наданих ними у судовому засіданні слідує, що між подружжям ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відсутнє взаєморозуміння, під час спільного проживання між ними часто виникали непорозуміння, сварки та бійки, в зв'язку з чим протягом останніх двох місяців сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою та не ведуть спільного господарства. На теперішній час їх примирення не наступило. Проживати однією сім'єю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 обопільно не бажають.

Наведені обставини свідчать, що сім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не існує, подальше шлюбне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. Відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сім'єю сторони не бажають, тому за таких обставин шлюб не може бути збереженим.

Отже, зазначені фактичні обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Суд також врахував, що згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №176 від 29 серпня 2014 року, місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, доцільно визначити за місцем проживання її матері ОСОБА_1 З вказаного висновку слідує, що з 03 вересня 2013 року малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує дошкільний навчальний заклад №6, вона завжди доглянута, акуратна і чиста. ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні та навчанні дитини, забезпечує їй комфорт, спокій та якісне харчування. Окрім цього, у зазначеному висновку вказано, що останнім часом ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями, веде себе грубо, ображає нецензурними словами ОСОБА_1 та її старшу дочку і хоч має постійний дохід та житло, проте матеріально малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечує.

У судовому засіданні представник органу опіки та піклування - ОСОБА_3 повністю підтримала висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №176 від 29 серпня 2014 року.

Судом встановлено, що на теперішній час спір між сторонами щодо місця проживання їх малолітньої дитини - відсутній. Вказаних позовних вимог ОСОБА_1 не заявляла. Окрім цього, судом з'ясовано, що після проведення попереднього судового засідання відповідач змінив свою позицію. Пояснення ОСОБА_2, надані під час судового розгляду справи, свідчать, що в разі розірвання шлюбу він не заперечує проти залишення малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на вихованні матері - позивачки по справі ОСОБА_1

При вирішенні цієї частини спору сторін суд застосував наступні правові норми.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Судом встановлено, що згідно з довідкою Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області №719 від 21 липня 2014 року спільна малолітня дитина сторін - дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 у житловому будинку в с.Чудля Володимирецького району Рівненської області. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо у квартирі АДРЕСА_1, як слідує з його паспорту громадянина України серії НОМЕР_3, виданого Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області 09 березня 1998 року.

Довідка відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» №6341 від 01 серпня 2014 року свідчить, що ОСОБА_2 працює в цьому підприємстві мулярем і сукупний розмір його заробітної плати за період з липня 2013 року до червня 2014 року включно складає 83004 (вісімдесят три тисячі чотири) грн. 89 коп.

Отже, відповідач одержує регулярний щомісячний дохід у виді заробітної плати, тому за своїм матеріальним становищем є фінансовоспроможним утримувати малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, доказів, які б свідчили про надання ОСОБА_2 регулярної, добровільної матеріальної допомоги у належному розмірі на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, матеріали справи не містять. Факт одноразового надання відповідачем позивачці для підготовки малолітньої дитини до школи 300 (триста) грн. 00 коп. вже після пред'явлення в суд позову і початку розгляду справи не спростовує висновку про неналежне матеріальне забезпечення малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком ОСОБА_2 При цьому суд врахував пояснення ОСОБА_1, з яких слідує, що відповідач не виконує батьківських обов'язків щодо утримання малолітньої дитини протягом останніх трьох місяців. Жодних доказів, які б свідчили протилежне, ОСОБА_2 суду не надав.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, визнання ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини свідчить про визнання відповідачем обставин щодо невиконання ним батьківських обов'язків по матеріальному забезпеченню малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, слідуючи вимогам ч.4 ст.174 ЦПК України, в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

З наведених підстав, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, підтвердив свою фінансову спроможність щомісячно сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини: дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) щомісячно, з дня пред'явлення позову, тобто з 31 липня 2014 року, до досягнення дитиною повнолітнього віку та не спростував доводів позивачки про невиконання ним в добровільному порядку батьківських обов'язків по утриманню малолітньої дитини, суд вирішив задоволити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

З врахуванням викладених обставин, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112, ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, керуючись ст.4, ч.1 ст.11, ст.60, ч.1 ст.61, ч.ч.1, 3 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстрований у відділі РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 22 вересня 2007 року, актовий запис за №263, - розірвати.

Малолітню дитину сторін - дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишити на виховання її матері ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд