Справа №442/5344/13-ц
Провадження №2/442/112/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючого судді Коваль Р.Г.

при секретарі Чолавін Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне обєднання», Комунальне підприємство з приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня», про визнання частково протиправним рішення про приватизацію квартири, визнання частково недійсним свідоцтва про приватизацію квартири, усунення перешкод у користуванні спільним допоміжним приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідачів - виконкому Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб КП «Житлово-експлуатаційне обєднання», КП з приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня» про визнання частково протиправним протокольного рішення про приватизацію квартири, визнання частково недійсним свідоцтва про приватизацію квартири, усунення перешкод у користування спільним допоміжним приміщенням, з урахуванням змінених і уточнених в судовому засіданні позовних вимог просить визнати протиправним рішення виконкому Дрогобицької міської ради прийняте у формі протоколу № 6 від 29.04.2013 року та визнати недійсним свідоцтво від 29.04.2013 року видане Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради про приватизацію квартири АДРЕСА_1 в частині передання у власність відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 спільного допоміжного приміщення площею 1,2 кв.м., позначеного на технічному плані як туалет, за адресою АДРЕСА_2, а також просить зобовязати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні спірним допоміжним приміщенням шляхом розібрання спорудженого ними проходу до даного приміщення зі сторони загального коридору.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, послався на обставини, викладені у позовній заяві та заявах про зміну та уточнення позовних вимог, пояснив, що разом із своєю дружиною ОСОБА_7 періодично проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, яку він придбав в 1997 році. Його квартира має кімнату житловою площею 16,5 кв.м. та кухню. Комунальні вигоди у ній відсутні, так як квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку старого житлового фонду, в якому технічною документацією не було передбачено облаштування побутових кімнат у кожній квартирі. Його квартира № 4 і квартира відповідачів № 7 розташовані на другому поверсі, в будинку загальні туалети для спільного використання знаходились на першому поверсі. Згодом власники квартир на першому поверсі облаштували у своїх квартирах власні туалети, переробивши їх з допоміжних приміщень (кладовок). На другому поверсі у спільному користуванні мешканців квартир № 4 і 7 була передбачена кладова кімната площею 1,2 кв.м., яка мешканцями будинку була переобладнана у туалет з метою покращення побутових умов мешканців другого поверху. На даний час відповідачі приватизували квартиру № 7, оформивши право власності й на спірну кладову кімнату (спірне приміщення), чим позбавили його можливості користуватися побутовими вигодами, а тому вважає свої позовні вимоги підставними та просить задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві та заявах про зміну позовних вимог, пояснив, що відповідачі подали до Комісії з питань приватизації житла довідку КП «ЖЕО» про зайняті ними приміщення, в якій помилково зазначено про користування ними спірним допоміжним приміщенням. Комісія з питань приватизації житла при прийнятті оскаржуваного рішення зобовязана була перевірити, які саме приміщення надавались відповідачам та якими приміщеннями вони фактично користувалися. Згідно технічної документації на будинок вбачається, що спірне допоміжне приміщення не було закріплено за квартирою відповідачів, оскільки позивач ОСОБА_1 і відповідачі протягом тривалого часу спільно використовували спірне допоміжне приміщення як туалет, то відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не мали права на отримання у власність цього приміщення без письмової згоди усіх мешканців будинку та дозволу балансоутримувача будинку КП «ЖЕО», так як цим порушуються право на користування побутовими вигодами позивача ОСОБА_1 і він не має змоги іншим шляхом задовольнити свої побутові потреби. Просить задовольнити позов.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, хоча неодноразово належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли, заяв про розгляд справи у їх відсутності не подавали, а тому суд проводив розгляд даної справи у їх відсутності на підставі наявних доказів.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_9 позов не визнав, пояснивши, що зі слів своєї довірительки ОСОБА_4 йому відомо, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з початку проживання у своїй квартирі № 7 користувалися спірним допоміжним приміщенням, власним коштом переробили його у туалет, факт користування ними цим приміщенням підтверджується довідкою КП «ЖЕО», яка видана правомірно. Вважає, що позивач ОСОБА_1 може облаштувати туалет у своїй квартирі, як і мешканці інших квартир. Оскільки позивач не заперечував проти переобладнання загальних туалетів на першому поверсі в офісні приміщення, а тому фактично погодився на обмеження свого права на побутові вигоди. Відповідачі замурували вхід до допоміжного приміщення із сторони загального коридору правомірно, оскільки це приміщення перебуває у їх власності і мешканцям квартири зручніше мати вхід до цього приміщення із сторони своєї квартири, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача виконкому Дрогобицької міської ради ОСОБА_10 позов не визнав, пояснив, що оскаржуване рішення прийняте правомірно на підставі заяви відповідачів і технічної документації, представленої КП з питань приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня», довідки КП «ЖЕО». Будинок № 4 по вул. Шевченка м. Дрогобича Львівської області відноситься до багатоквартирного будинку, в якому розташовані квартири позивача і відповідачів, назва вулиці, по якій знаходиться цей будинок, неодноразово змінювалась. Чому в інвентаризаційних документах на цей будинок не зазначено, що спірне допоміжне приміщення площею 1,2 кв.м. закріплене за квартирою відповідачів, пояснити не зміг, вважає, що комісія з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради не зобовязана була перевіряти правдивість відомостей, вказаних у довідці КП «ЖЕО», а тому прийняла рішення на її підставі. Під час прийняття рішення про передання відповідачам квартири у власність комісія не витребовувала інвентаризаційні матеріали на будинок, так як в цьому не було потреби. КП з питань приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня» на даний час перебуває на стадії ліквідації, тому повноваження приймання рішень про приватизацію житлових квартир передані виконкому Дрогобицької міської ради в особі комісії з питань приватизації житла. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник КП з питань приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня» до суду не зявився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, тому суд ухвалив про розгляд справи у його відсутність.

Представник КП «ЖЕО» ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, подавши суду письмову заяву, в якій зазначила, що багатоквартирний житловий будинок, в якому розташовані квартири позивача і відповідачів, знаходиться у власності Дрогобицької міської ради, перебуває на балансі КП «ЖЕО», та даний будинок відноситься до старого житлового фонду. Згідно інвентаризаційно-технічної документації на будинок, в ньому не було передбачено облаштування індивідуальних комунальних вигод у кожній квартирі, а були створені загальні побутові кімнати (туалети) для мешканців квартир на першому поверсі будинку. Спірне допоміжне приміщення площею 1,2 кв.м., розташоване на другому поверсі поблизу квартири № 7, яке в даний час приватизоване відповідачами, мало функціональне призначення кладової кімнати й було призначене для спільного використання мешканцями будинку. На даний час дане допоміжне приміщення переобладнане в побутову кімнату (вбиральню), яке спільно використовується мешканцями квартир № № 4 і 7 для забезпечення своїх комунальних потреб, а тому з метою приватизації даного приміщення, відповідачі повинні були отримати письмову згоду усіх мешканців будинку на його приватизацію та отримати дозвіл на таку приватизацію від КП «ЖЕО». Оскільки КП «ЖЕО» згоди на приватизацію спільного допоміжного приміщення не надавало, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачами письмової згоди на приватизацію цього приміщення від усіх власників квартир у житловому будинку, а також зважаючи на те, що мешканці квартири № 4 не мають іншої змоги забезпечити свої побутові потреби, то дане допоміжне приміщення слід залишити у спільному користуванні мешканців квартир другого поверху.

В доповнення до своєї заяви представник КП «ЖЕО» ОСОБА_11 пояснила, що довідка про займані відповідачами приміщення видана без належної перевірки фактичних обставин, оскільки на час її видачі були відсутні інвентаризаційні документи на цей будинок, дана довідка була підготовлена майстром КП «ЖЕО» ОСОБА_12 із порушенням встановленого порядку, у звязку з чим за даним фактом проводиться службове розслідування. КП «ЖЕО» було відомо про переобладнання загальних туалетів в офісні приміщення, й проти такого переобладнання КП «ЖЕО» не заперечувало, оскільки були відсутні скарги від мешканців будинку. Крім цього переобладнання загальних туалетів в офісне приміщення усувало проблему поширення у будинку антисанітарних умов, більшість мешканців будинку облаштували індивідуальні туалети у своїх житлових приміщеннях, а мешканці квартир №№ 4 і 7 спільно використовували як туалет підсобне приміщення площею 1,2 кв.м., переобладнане в туалет і суперечок між ними з приводу використання цього допоміжного приміщення не виникало. Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що працює майстром КП «ЖЕО», до її функціональних обовязків входить підготовка довідок, необхідних для вирішення питання про приватизацію житлових квартир, у квітні 2013 року до неї звернулась відповідач ОСОБА_4 із заявою про надання довідки про фактично займані її сімєю приміщення, оскільки в той час інвентаризаційна документація на будинок № 4 по вул. Шевченка м. Дрогобича була відсутня, то вона не мала змоги перевірити факт закріплення за квартирою № 7 спірного допоміжного приміщення площею 1,2 кв.м., й підготувала довідку від імені КП «ЖЕО» на підставі технічного плану, наданому КП з питань приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня». Визнала, що під час підготовки цієї довідки нею були допущені порушення й дана довідка містить помилки в частині закріплення за відповідачами спірного допоміжного приміщення площею 1,2 кв.м. На даний час їй відомо, що такий технічний план був підготовлений працівниками КП з питань приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня» на підставі обстеження квартири відповідачів без перевірки інвентаризаційних документів на будинок.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що є дружиною позивача ОСОБА_1, з яким періодично проживає у житловій квартирі АДРЕСА_3. Дана квартира була придбана її чоловіком у 1997 році, і на той час на першому поверсі будинку знаходились загальні туалети для мешканців будинку, якими неможливо було належно користуватися у звязку із антисанітарними умовами. Їх будинок знаходиться в центрі міста й ці туалети використовувались в стихійному порядку усіма бажаючими. У звязку з цим мешканці квартир на першому поверсі облаштували собі туалети у власних житлових помешканнях, а загальні туалети були переобладнані в офісні приміщення. Деякі мешканці другого поверху, які мали більшу площу квартир, також обладнали у своїх квартирах індивідуальні туалети, а мешканці квартир № № 4 і 7 за спільною згодою погодились на переобладнання спірного допоміжного приміщення площею 1,2 кв.м. із підсобного приміщення в туалет, яким спільно користувались протягом тривалого часу. До даного приміщення був прохід із загального коридору, ключі від дверей цього приміщення перебували у мешканців квартир № № 4 і 7. В березні 2013 року їй стало відомо, що відповідачі мають намір приватизувати свою квартиру разом із спірним допоміжним приміщенням, а тому вона звернулась із заявою до КП «ЖЕО» за вирішенням цього питання і недопущення захоплення відповідачами вказаного приміщення. Проте у квітні 2014 року, вона отримала відповідь КП «ЖЕО», із змісту якого зрозуміла, що відповідачі вже отримали у власність спірне допоміжне приміщення. У серпні 2013 року відповідачі, мешканці квартири № 7, самовільно замурували вхід до допоміжного приміщення із сторони загального коридору, чим створюють їм перешкоди у використанні цього приміщення.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що є власником офісного приміщення у будинку, в якому розташовані квартири позивача і відповідачів № № 4 і 7. Приблизно в 2000 році він переобладнав загальні туалети на офісне приміщення, щоб запобігти поширенню антисанітарії у будинку, і мешканці житлових квартир цього будинку на першому поверсі погодились на таке переобладнання, так як у своїх квартирах облаштували індивідуальні туалети. Для мешканців другого поверху, зокрема для мешканців квартир № № 4 і 7, він своїми зусиллями переобладнав спірне підсобне приміщення площею 1,2 кв.м. в туалет, оскільки їм зручніше було мати туалет на другому поверсі. Проти таких переобладнань протягом тривалого часу не заперечував ніхто із мешканців будинку і претензії від КП «ЖЕО» до нього не предявлялись. Йому відомо, що спірним допоміжним приміщенням після переобладнання в туалет спільно користувалися мешканці квартир №№ 4 і 7.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що займається підприємницькою діяльністю, і у підвальному приміщенні будинку № 4 по вулиці Шевченка м. Дрогобича знаходиться її склад-гуртівня. Їй відомо, що спірне допоміжне приміщення площею 1,2 кв.м. на другому поверсі будинку було переобладнане в туалет, яким спільно користувались мешканці квартир № № 4 і 7, вона також систематично користувалась цим приміщенням для задоволення своїх побутових потреб за згодою мешканців квартири № 4 ОСОБА_1 і ОСОБА_7 У серпні 2013 року, відповідачі мешканці квартири № 7 самовільно замурували вхід до допоміжного приміщення із сторони загального коридору, чим створюють перешкоди у використанні цього приміщення їй і мешканцям квартири № 4.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, її квартира розташована на другому поверсі поряд із квартирами позивача і відповідачів, їй відомо, що спірне допоміжне приміщення протягом тривалого часу використовувалося як туалет позивачем ОСОБА_1 і його дружиною ОСОБА_7 спільно із мешканцями квартири № 7. У серпні 2013 року відповідачі самовільно замурували вхід до допоміжного приміщення із сторони загального коридору, чим створюють перешкоди у використанні цього приміщення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представників відповідача, представника третьої особи, заслухавши пояснення свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений гл. 3 зокрема ст. 16 ЦК України, а інші способи визначаються спеціальними законами, які регулюють конкретні цивільні правовідносини.

Матеріалами цивільної справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20.03.1997 року, позивач ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_4, квартира має кімнату і кухню, загальна площа квартири становить 16, 6 кв.м.

З оглянутого свідоцтва про право власності на квартиру вбачається, що квартира АДРЕСА_5 належить на праві власності відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, це свідоцтво видане згідно із протоколом № 6/8 від 29.04.2013 року Комісії з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради.

Згідно технічного плану і технічної характеристики на квартиру № 7 вбачається, що квартирі № 7 належать житлові приміщення площею 18,8 кв.м., 13,5 кв.м, кухня 4,6 кв.м., допоміжне приміщення (вбиральня) 1,2 кв.м., загальна площа квартири 38.1 кв.м., житлова площа 32,3 кв.м., а з технічного плану вбачається, що вхід до приміщення 1,2 кв.м. наявний зі сторони загального коридору.

З оглянутої довідки КП «ЖЕО» від 29.04.2013 року вбачається, що до житлової квартири АДРЕСА_6 належать дві кімнати, кухня і вбиральня площею 1,2 кв.м.

З оглянутої інвентаризаційної справи на будинок № 4 по вул. Чацького м. Дрогобича вбачається, що за квартирою № 7 закріплено дві житлові кімнати і кухня. Сторони погодились, що назва вулиці, яка в даний час має назву Шевченка змінювалась, й дана інвентаризаційна справа стосується багатоквартирного будинку, в якому розташовані квартири позивача і відповідачів, а також спірне допоміжне приміщення, а тому дана обставина визнається судом встановленою і не потребує додаткового зясування.

Згідно із відповіді виконкому Дрогобицької міської ради від 24.12.2013 року вбачається, що підставою для приватизації квартири відповідачів № 7 будинку № 4 по вулиці Шевченка м. Дрогобича разом із спірним допоміжним приміщенням та видання Свідоцтва про приватизацію від 29.04.2013 року, видане комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради про приватизацію, житлової квартири за адресою АДРЕСА_7, був протокол № 6 від 29.04.2013 року.

З оглянутого протоколу № 6 від 29.04.2013 року засідання комісії з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради та додатку до нього вбачається, що квартира (інформація з обмеженим доступом) загальною площею 38,1 кв.м., житлова площа 32,3 кв.м., передана у власність ОСОБА_2 та іншим особам (всього 5 чол.)

На підставі поданих сторонами і перевірених судом доказах встановлені наступні обставини.

Житловий будинок, в якому розташовані квартира № 4 позивача ОСОБА_1 і квартира № 7 відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, є власністю територіальної громади міста Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради та перебуває на балансі КП «ЖЕО», цей будинок є двоповерховим багатоквартирним приміщенням і відноситься до старого житлового фонду, в якому проектно-технічною документацією не були передбачені індивідуальні туалети в окремих квартирах, а були облаштовані загальні туалети на першому поверсі будинку для користування мешканцями квартир першого і другого поверху. Дана обставина визнається сторонами і підтверджується інвентаризаційними матеріалами на будинок.

Позивач ОСОБА_1 з 1997 року є власником квартири № 4, згідно договору купівлі-продажу, в якій періодично проживає разом із своєю дружиною.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є співвласниками квартири № 7, згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданому на підставі рішення комісії з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради (протокол № 6 від 29.04.2013 року).

Рішення про передачу квартири № 7 разом із спірним допоміжним приміщенням відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, яке було прийнято на підставі довідки КП «ЖЕО» від 29.04.2013 року і технічного плану, підготовленому КП з питань приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня», в яких зазначено, що допоміжне приміщення площею 1,2 кв.м. відноситься до квартири № 7 немає.

Довідка КП «ЖЕО» від 29.04.2013 року, видана з порушенням встановленого порядку без перевірки закріплення допоміжних приміщень за квартирою, згідно інвентаризаційних матеріалів, так як оскільки такі матеріали на момент видачі цієї довідки були відсутні в КП «ЖЕО», і вона видавалась лише на підставі технічного плану, складеному КП з питань приватизації державного житла та інформативних послуг «Берегиня», який, в свою чергу, був підготовлений за заявою відповідачів.

Показаннями свідків, які є мешканцями і користувачами цього багатоквартирного будинку, встановлено, що протягом тривалого часу спірне допоміжне приміщення площею 1,2 кв.м. мало функціональне призначення кладовки, згодом було самовільно переобладнано в побутову кімнату (вбиральню), яка спільно використовувалась мешканцями квартир № № 4 і 7 по вулиці Шевченка м. Дрогобича Львівської області.

Згідно інвентаризаційних документів на будинок, спірне допоміжне приміщення площею 1,2 кв.м. не закріплено за жодною квартирою, в тому числі і за квартирою відповідачів, а тому перебувало у спільній сумісній власності мешканців цього будинку і знаходилось на балансі КП «ЖЕО».

Відповідно до ст. 50 ЖК України, жиле приміщення, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Як встановлено в судовому засіданні, загальні туалети для мешканців будинку на першому поверсі не відповідали встановленим санітарним нормам і не забезпечували належні побутові умови, у звязку з чим власники більшості квартир облаштували у своїх квартирах індивідуальні туалети, а загальні туалети були переобладнані в офісні приміщення.

Згідно ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Оскільки переобладнання загальних туалетів в офісні приміщення, а також переобладнання спірного допоміжного приміщення з кладовки у вбиральню відбувалось відкрито і претензії щодо цього не висувались, то суд вважає, що таке переобладнання проведено із фактичного відома та згоди усіх співвласників.

Проте, сторонами не представлено і судом не здобуто доказів, що відповідачі отримували письмову згоду на приватизацію спірного допоміжного приміщення від усіх співвласників будинку, також відповідачі не звертались за отриманням письмового дозволу на зайняття спірного приміщення до балансоутримувача будинку КП «ЖЕО», що свідчить про неправомірність отримання відповідачами у власність приміщення, яке відноситься до спільної сумісної власності.

Згідно ст. 8 ч. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Згідно п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожиток у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, з метою приватизації квартири наймачі повинні подати ряд документів, в тому числі і копію ордеру про надання житлового приміщення. Згідно п. 19 вказаного Положення, орган приватизації зобовязаний перевірити інвентаризаційні матеріали щодо займаних наймачами приміщень.

Як встановлено в судовому засіданні, виконком Дрогобицької міської ради в особі комісії з питань приватизації житла під час прийняття рішення про передання відповідачам у власність квартири разом із спірним допоміжним приміщенням не перевірив інвентаризаційні матеріали на предмет правомірності закріплення за відповідачами цього приміщення, що свідчить про порушення порядку прийняття рішення.

На даний час мешканці квартири № 4, а саме позивач і члени його сімї, позбавлені можливості задовольнити свої побутові потреби, у звязку з чим, протягом тривалого часу спільно використовували спірне допоміжне приміщення як вбиральню, що підтверджується показаннями свідків, також частково з цією обставиною погодився і представник відповідачів ОСОБА_9, а саме з тим фактом, що позивач до моменту отримання відповідачами у власність цього приміщення користувався ним разом із членами своєї сімї.

Оскільки, при винесенні оскаржуваного рішення про приватизацію квартири, відповідачами було подано помилкові відомості щодо займаних ними приміщень, а органом приватизації і третіми особами не вжито необхідних заходів для перевірки інвентаризаційних матеріалів щодо займаних приміщень, це призвело до прийняття неправомірного рішення в частині безпідставної передачі у власність відповідачам допоміжного приміщення, яке є обєктом спільної сумісної власності мешканців будинку, а тому таке рішення підлягає скасуванню в частині передачі у власність допоміжного приміщення площею 1,2 кв.м., а також визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру в цій же частині.

Крім цього, суд вважає, що підлягає задоволенню позовна вимога про усунення перешкод у користуванні спірним допоміжним приміщенням зі сторони відповідачів.

Спірне допоміжне приміщення площею 1,2 кв.м. відноситься до обєкта спільної сумісної власності співвласників будинку, а тому користування і розпорядження цим приміщення повинно відбуватися за згодою усіх співвласників. Оскільки між співвласниками, зокрема між власниками квартир № № 4 і 7, відповідно позивачем і відповідачами, виник спір щодо порядку користування цим приміщенням, і відповідачі фактично чинять перешкоди у користуванні позивачем допоміжним приміщення, що визнається сторонами, то право позивача і членів його сімї на усунення перешкод у його користуванні підлягає судовому захисту, згідно ст. 391 ЦК України.

Оскільки згідно інвентаризаційних документів на будинок, вхід до даного приміщення був передбачений із сторони загального коридору, а відповідачі на даний час створили перешкоди у доступі до приміщення шляхом замурування вхідних дверей, то їх слід зобовязати усунути ці перешкоди шляхом розмуровування вхідних дверей і відновлення проходу до приміщення із сторони загального коридору.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 80, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати протиправним рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в особі Комісії з питань приватизації житла, прийняте у формі протоколу № 6 від 29.04.2013 року, в частині передання у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 допоміжного приміщення площею 1,2 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1, позначеного на технічному плані як туалет.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, в частині передання у власність допоміжного приміщення площею 1,2 кв.м., позначеного на технічному плані як туалет.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 усунути перешкоди ОСОБА_1 і членам його сімї в користуванні допоміжним приміщенням площею 1,2 кв.м. на другому поверсі будинку № 4 по вул. Шевченка м. Дрогобича Львівської області шляхом розібрання спорудженого ними проходу до даного приміщення із сторони загального коридору.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які не брали участь в судовому засіданні, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Р.Г. Коваль