ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.12.2014 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайнного суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з квартири.
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1, с власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Дану квартиру позивач придбав за договором купівлі-продажу квартири №3648 укладеного 24 грудня 2013р. від громадянки ОСОБА_3. На момент укладення цього договору у квартирі крім продавця була прописана також Відповідач ОСОБА_2 - племінниця продавця ОСОБА_3, про що зазначено у договорі та підтверджується довідкою КП ЖРЕР № 5 за №5108 від 11.12.2013 року. Оскільки громадянка ОСОБА_2 не погодилася добровільно звільнити дану квартиру та знятися з реєстрації за даною адресою, чим порушує права позивач як власника квартири, а саме володіти користуватися та розпоряджатися законно придбаним нерухомим майном, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Рішенням суду від 21.08.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку задоволено. На виконання рішення суду Ужгородським МВ ГУ ДМС в Закарпатській області було знято з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2. Не дивлячись ні на вимоги позивача щодо звільнення приміщення ні на рішення суду від 21.08.2014 року громадянка ОСОБА_2 не виселилися з квартири позивача. Відповідач на даний момент в квартирі вже не зареєстрована, не оплачує та не оплачувала ніяких комунальних платежів, займає приміщення самоправно.
З урахуванням наведених обставин, позивач вважає, що його права мають бути захищені усуненням перешкод у користуванні на його квартиру, а отже просить виселити ОСОБА_2 з квартири за адресою АДРЕСА_1 без надання іншого житла, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.
В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних в матеріалі справи доказів. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Окрім цього, відповідач повідомлявся про розгляд вищевказаної цивільної справи через ЗМІ, а саме через газету «Новини Закарпаття».
Враховуючи наведене та беручи до уваги ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно копії договору купівлі-продажу №3648 укладеного 24 грудня 2013р. ОСОБА_1 придбав від громадянки ОСОБА_3 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно копії з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2013 р. встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
На момент укладення договору купівлі-продажу у квартирі крім продавця була прописана також Відповідач ОСОБА_2 - племінниця продавця ОСОБА_3, про що зазначено у договорі та підтверджується довідкою КП ЖРЕР № 5 за №5108 від 11.12.2013 року.
Згідно копії рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.08.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку задоволено.
Натомість, не дивлячись ні на вимоги позивача щодо звільнення приміщення ні на рішення суду від 21.08.2014 року громадянка ОСОБА_2 не виселилися з квартири позивача. Відповідач на даний момент в квартирі вже не зареєстрована, та займає приміщення самоправно.
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно положень ч.1, 2 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Своїм перебуванням по теперішній час за адресою належного позивачам майна, відповідач створюють позивачу перешкоди в реалізації ними в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна.
Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст. 3, ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Таким чином на підставі вищенаведених норм законодавства, а також наявні в справі матеріали, суд приходить до переконання, що відповідач по справі ОСОБА_2 проживає та користується квартирою за адресою:АДРЕСА_1 безпідставно, тобто самоправно при цьому не маючи будь-яких дозвільних законодавством України на це права. А отже, враховуючи зазначене суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири підлягають задоволенню, оскільки є в повній мірі обґрунтованими та законними.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 3, 6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 232, 233, 294 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири - задовольнити.
Виселити ОСОБА_2, з квартири за адресою АДРЕСА_1 без надання іншого житла.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.