Справа №333/7270/14-ц
Провадження №2/333/2826/14
Ухвала

Іменем України

17 вересня 2014 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину транспортного засобу КІА Маджентіс, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна. Згідно абзацу 2 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості майна несе позивач, тому він повинен вказати у позовній заяві ціну позову, обґрунтувати її та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи в порушення зазначених вимог позивач ніяких доказів вартості спірного майна, що підлягає поділу, на час звернення до суду не надав, ціну позову не зазначив.

Таким чином, враховуючи викладене, позивачу в позовній заяві треба вказати ціну позову ринкову вартість 1/2 частини спірного майна (для чого звернутися до субєкта оціночної діяльності, який надасть висновок про вартість спірного майна, або підтвердити ціну позову іншим передбаченим законодавством способом), та згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі необхідності доплатити судовий збір, виходячи з реальної вартості майна, що підлягає поділу. У разі неможливості встановити точну ціну позову позивач повинен надати суду докази цього та клопотання про визначення судом попереднього розміру судового збору.

Також однією з обовязкових вимог до позовної заяви, передбачених ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, є зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. В позовній заяві позивач зазначає, що рішенням суду від 30.06.2011 року солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ТОВ «Автоком» стягнуто на користь ПАТ «СЕБ Банк» грошові кошти у розмірі 8175510,93 гривень; що 29.03.2012 року судом видано виконавчий лист; що 21.06.2012 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження; що 18.09.2012 року змінено сторону виконавчого провадження. При цьому ніяких доказів на підтвердження зазначених фактів до позовної заяви позивач не додає, чим можуть бути підтверджені зазначені обставини в позовній заяві не зазначає, клопотання про витребування доказів не заявляє.

Крім того, в позовній заяві не визначено обсяг спільно нажитого майна, наявного на даний час, не зазначено із наданням підтверджуючих доказів джерело і час його придбання, теперішнє місце знаходження.

Також, позивачем в позовній заяві в якості третьої особи не зазначений стягувач за виконавчим провадженням, хоча рішення суду може вплинути на його права.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков