Справа № 658/3964/14-ц
(провадження № 2/658/1197/2014)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Рахімової О.В.

при секретарі Завізьон С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховці Херсонської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом про визначення права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю.

Вимоги мотивовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить 4/6 частини житлового будинку № 122, розташованого по вул. Мелітопольській, 122, в м. Каховка, Херсонської області в якому позивачка проживає з 2000 року. По 1/6 частині даного будинку належали матері позивачки ОСОБА_3, яка померла 01.11.2002 року та дядькові позивачки ОСОБА_4, який помер 20.03.1981 року. Спадкоємцем на 1/6 частину будинку, яка належала померлому ОСОБА_4 була мати позивачки ОСОБА_3, однак свідоцтво про право на спадщину остання не отримала. Інші спадкоємці на майно померлих відсутні. З дня смерті матері та дядька минуло більше 10 років. Весь цей час позивачка проживала у вищевказаному будинку, за власні кошти робила ремонт, побудувала господарчі будівлі, сплачувала комунальні послуги. В звязку з чим вважає себе такою, що добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і набула на нього права власності.

В судовому засіданні позивач на заявлених вимогах наполягала. Просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач не заперечувала проти задоволення вимог позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 4/6 частини житлового будинку № 122, розташованого по вул. Мелітопольській, 122, в м. Каховка, Херсонської області, в якому позивачка проживає з 2000 року, що підтверджується технічним паспортом № 2043 від 04.01.1995 року виданим КП «Каховське БТІ» та домовою книгою (а.с.14-15, 16).

По 1/6 частині вищевказаного житлового будинку належали матері позивачки ОСОБА_3, яка померла 01.11.2002 року та дядькові позивачки ОСОБА_4, який помер 20.03.1981 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим Каховською державною районною нотаріальною конторою 22.04.1955 року, реєстр № 1133 та свідоцтвами про смерть (а.с.3,5,10).

Спадкоємцем на 1/6 частину будинку, яка належала померлому ОСОБА_4 була мати позивачки ОСОБА_3, однак свідоцтво про право на спадщину остання не отримала. Інші спадкоємці на майно померлих відсутні.

З листа державного нотаріуса Каховської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, слідує, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа Каховською районною державною нотаріальною конторою не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття або про відмову від спадщини не зверталися.

З дня смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 минуло більше 10 років. Весь цей час позивачка проживала у вищевказаному будинку, за власні кошти робила ремонт, побудувала господарчі будівлі, сплачувала комунальні послуги. В звязку з чим вважає себе такою, що добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і набула на нього права власності.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно з положенням ст. 5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

У судових рішеннях по справах даної категорії Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обрав правову позицію, відповідно до якої: у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого власності на річ виникає вперше або незалежно від права власності попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Як слідує зі ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст. 16 ЦК України).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Позивач правомірно заволоділа частиною будинку, що належала померлим - чуже нерухоме майно, яким добросовісно, відкрито та безперервно володіє, проживаючи в ньому, сплачуючи всі комунальні послуги, підтримуючи його в належному стані понад десять років. Окрім цього, в момент заволодіння спірним будинком не існувало інших підстав для виникнення у позивача права власності на таке майно. Вбачає, що під час судового розгляду встановлено необхідна сукупність обставин, зазначених у ч. 1 ст. 334 ЦК України, а саме: тривалість, добросовісність, відкритість та безперервність володіння позивача частиною будинку як своїм власним, а тому є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/6 частини житлового будинку № 122, розташованого по вул. Мелітопольській в м. Каховка Херсонської області в силу набувальної давності. Визнання права власності за позивачем в силу набувальної давності не порушує нічиїх прав чи законних інтересів третіх осіб.

Керуючись ст. ст. 8,21, 22, 24, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 317, 321, 344, 355, 368 - 370, 372, 380, 397 ЦК України, ст. ст. 3 - 11, 57 - 61, 212 - 215, 222 - 223 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частини житлового будинку літ. «А» - жилою площею 26.1 м2, загальною площею 41.4 м2 та на 2/6 частин господарських споруд та будівель (тамбур «а»; літню кухню «Б»; тамбур «б»; сараю «Г»; сараю «Д»; сараю «Е»; входу в підвал «В»; підвал під «В»; туалет «З»; воріт № 1; огорожу № 2,5; вимощення № ; водопровід № 4; арт. Свердловину № 7; вигрібну яму № 8) розташованих за адресою: Херсонська область, м. Каховка, вул. Мелітопольська, 122, за набувальною давністю, що належали ОСОБА_3, померлої 01.11.2002 року та ОСОБА_4, померлому 20.03.1981 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя: О. В. Рахімова