У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Леванчука А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності та поновлення державної реєстрації за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року та касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2008 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила, і остаточно просила на підставі ст. 234 ЦК України, а також ч. ч. 3, 5 ст. 203, ст. 230 ЦК України визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 12 квітня 2005 року між нею та ОСОБА_4, недійсним; визнати недійсними договори купівлі-продажу цієї квартири, укладені 8 листопада 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і 20 квітня 2007 року - між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і дублікат останнього договору, який має силу оригіналу з 7 грудня 2007 року; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 та визнати право власності і поновити державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_7

Свої вимоги обґрунтувала тим, що її волевиявлення при укладенні договору купівлі-продажу не відповідало її внутрішній волі і договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки не мала наміру відчужувати квартиру ОСОБА_4 і вважала, що укладає договір застави. Також вказувала, що договір є фіктивним, оскільки кошти їй не передавали, весь час майно, яке є предметом спірного правочину, перебувало у її володінні та розпорядженні.

17 квітня 2011 року ОСОБА_7 померла.

До участі у справі в якості правонаступника позивача залучена ОСОБА_3

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 липня 2013 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 10 вересня 2013 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 12 квітня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 8 листопада 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і договір укладений 20 квітня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнано недійсним дублікат договору купівлі-продажу, укладеного 20 квітня 2007 року, що має силу оригіналу з 7 грудня 2007 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_6, визнано право власності та поновлено державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 липня 2013 року в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 8 листопада 2005 року і від 20 квітня 2007 року, дублікату договору купівлі-продажу, укладеного 20 квітня 2007 року, скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 та поновлення такої за ОСОБА_7, визнання права власності за останньою скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційний скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року в частині, у якій ним скасовано рішення суду першої інстанції, і залишити в цій частині в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Судами встановлено, що 12 квітня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, за яким останній набув у власність зазначену квартиру.

8 листопада 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу цієї квартири, за яким останній став власником.

20 квітня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу, за яким остання набула у власність спірну квартиру.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24 грудня 2007 року ОСОБА_6 продала квартиру ОСОБА_8

Цього ж дня між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_8 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 54 000 доларів США, кінцевим терміном повернення якого є 24 грудня 2017 року, і у забезпечення виконання зобов'язання за договором сторони уклали договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року є недійсним з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203, ст. ст. 215, 234 ЦК України, а відтак - всі наступні правочини, вчинені після зазначеного договору, підлягають визнанню недійсними зі скасуванням державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 та визнанням права власності і поновлення державної реєстрації цього права за ОСОБА_7

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про визнання інших договорів купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності та поновлення державної реєстрації, суд апеляційної інстанції виходив з того, що інші правочини, укладенні після недійсного правочину, не підлягають визнанню недійсними, права позивача мають бути поновлені шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 5 ст. 203 ЦК України однією з необхідних загальних вимог для чинності правочину є те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України однією з підстав недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою ст. 203 ЦК України.

Частинами 1, 5 ст. 203 ЦК України ( у редакції чинній на час укладання спірного договору купівлі-продажу) передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно положень ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. При вчиненні фіктивного правочину його учасники мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений (нотаріальне посвідчення, державна реєстрація).

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, з урахуванням уточнень, просила визнати договір купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року недійсним як на підставі ч. ч. 3, 5 ст. 203, ст. 230 ЦК України, так і на підставі ст. 234 ЦК України.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, не визначившись з підставами позову, застосував до спірних правовідносин ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України та ст. 234 ЦК України; не врахував, що вищевказані підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним є самостійними та при вирішені позову одночасно застосовуватися не можуть.

Суд апеляційної інстанції цих розбіжностей не усунув.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на суд апеляційної інстанції покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини і усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, у порушення зазначених вище вимог цивільно-процесуального законодавства, не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги та, не зазначивши в ухвалі конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, не встановивши обставин справи з урахуванням підстав позову, дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції в частині без змін, що призвело до таких порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи.

Крім того, оскільки майно, яке є предметом оскаржуваних правочинів, перебуває в іпотеці у публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», суду у разі процесуальної необхідності слід вирішити питання про суб'єктний склад сторін.

За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не можуть бути визнані законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції, під час якого суду належить урахувати викладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року та касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.П.Гончар Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко А.О.Леванчук