Справа № 755/264/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" лютого 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що відповідач тривалий час в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі не має, вселятись до квартири наміру не має, комунальні послуги не сплачує.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяв, пояснила, що згідно з обмінним ордером №4668 від 22 серпня 1981 року позивачу та членам сім'ї: чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_3 та тітка ОСОБА_5, була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1. З 21 березня 1980 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який розірваний 22 грудня 1992 року, що підвереджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу, відповідач забрав свої особисті речі і добровільно залишив спірну квартиру, як позивачу стало відомо, відповідач має іншу сім'ю, однак фактичне місце проживання (перебування) відповідача позивачу невідоме. Факт не проживання відповідача в квартирі підтверджується, актом про відсутність останнього за адресою його реєстрації, з відповідними заявами про неможливе проживання чи збереження реєстрації за адресою спірної квартири відповідач до компетентних органів не звертався. Незважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, його особистих речей в квартирі не має, однак знятись з реєстраційного обліку добровільно наміру не має, до квартири не навідується, тому позивач вимушена сплачувати житлово-комунальні послуги з урахуванням відповідача, у зв'язку з чим просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, про поважні причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористався.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що зареєстрована та постійно проживає в АДРЕСА_1 з моменту заселення, відповідач, колишній чоловік позивача, після розірвання шлюбу добровільно залишив квартиру, забравши всі свої особисті речі, з того часу до квартири не навідується, за комунальні послуги не сплачує, як і не несе інших витрат на утримання квартири, в той же час інші мешканці квартири вимушені сплачувати за житлово-комунальні послуги з урахуванням відповідача, що ставить їх сім'ю в тяжке матеріальне становище, оскільки на даний час тарифи на житлово-комунальні послуги значно зросли.

Представник третьої особи - Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився, третя особа скористалась процесуальним правом подала заяву про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника та прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства.

На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи ОСОБА_3, свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що згідно з обмінним ордером №4668 від 22 серпня 1981 року, який видано Бюро по обміну жилої площі Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів, ОСОБА_1 разом з членами сім'ї: чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_4, донька ОСОБА_3 та тітка ОСОБА_5, була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1. (а.с.6)

Згідно відомостей викладених у довідці Житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 402 (форма №3) від 01 листопада 2013 р. за № 847, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (з 1981 року), ОСОБА_2 (з 1981 року), ОСОБА_3 (з 1991 року), ОСОБА_8 (з 2011 року). (а.с. 14).

Судом встановлено, що 22 грудня 1992 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. (а.с.10)

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 змінила прізвище та ім'я на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені по батькові. (а.с.10)

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з пояснень позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_3, після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 добровільно виселився зі спірної квартири, забравши свої особисті речі, з цього часу в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, фактичне місце проживання відповідача невідоме, особисті речі відповідача в квартирі відсутні, квартирну плату та інші комунальні платежі не сплачує.

На підтвердження факту відсутності відповідача у спірній квартирі, позивачем надано Акт від 06 листопада 2013 року, яким члени комісії: мешканці квартири №37 та №42 ОСОБА_6 та ОСОБА_10, підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_1 з січня 2013 року, також надано довідку ЖРЕО №402 від 15 листопада 2013 року про відсутність будь-яких заяв (звернень) від ОСОБА_2, та лист-відповідь Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві від 08 листопада 2013 року (вих. №48/15799) про відсутність будь-яких звернень від гр. ОСОБА_2 про чинення йому перешкод в користуванні житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 з січня 2013 року по дату звернення з цим запитом. (а.с.15, 18, 19)

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що тривалий час проживає в АДРЕСА_2, добре знає сім'ю позивача, підтвердив, що ОСОБА_2, колишній чоловік позивача, не проживає в АДРЕСА_1 з січня 2013 року, ці обставини свідок підтвердив як член комісії, коли був запрошений для оформлення акту про не проживання відповідача у квартирі, зазначив, що під час проведення обстеження свідок разом з іншими членами комісії заходили до квартири позивача та особисто підписав акт про відсутність відповідача в цій квартирі.

З огляду на викладене, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивачем чиняться перешкоди відповідачу у користуванні житловим приміщенням, після припинення сімейно-шлюбних відносин з позивачем відповідач добровільно звільнив житлове приміщення, наміру вселятись до квартири не має, не несе витрати по утриманню житла, зібрані по справі докази підтверджують факт припинення відповідачем користування житловим приміщенням поза межами визначених законодавством строків, як це передбачено ст.71 Житлового кодексу України.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд визнає ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, оскільки як встановлено судом відповідач більше року у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.64, 65, 71, 72 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я