Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2014 р. Суворовський районний суд міста Одеси

у складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 18 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення боргу за договором позики та процентів за користування грошима,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи про те, що 23.06.2014р. сторони уклали договір позики, відповідно, до п. 1 якого відповідач отримав гроші у сумі 910 000, еквівалент суми складав 76 612 дол.США. Договір-позики є процентним, сума відсотків відповідно до договору складає - 16 380 грн. Для зменшення ризику вчасного повернення коштів сторони того ж дня уклали договір застави предметом якого є належне відповідачу на праві приватної власності нежитлове приміщення, розташоване по вул. Дальницький 50/2-б у м. Одеса.

Оскільки останні відповідача (наявність у ОСОБА_2 певних фінансових труднощів, відсутність бажання нотаріально посвідчувати договір іпотеки) на думку ОСОБА_1 істотно змінюють правовідносини встановлені договором позики і відповідач відмовляється повернути борг, нотаріально посвідчити та зареєструвати договір застави, позивач вказує, що вимушений звернутися до суду і на підставі ч.2 ст.651 ЦК України просить ухвалити рішення про розірвання договору позики від 23.06.2014р., стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 910 000 грн. - як основну суму запозичення та 16 380 грн. як проценти за користування позикою відповідно до договору від 23.06.2014 року.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що з часу, коли було підписано договір, він на вимогу ОСОБА_1 перед зверненням останнього до суду сплатив відсотки за три місяці, але повернути всю суму зараз не має можливості.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до письмового договору позики між сторонами від 23.06.2014р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у власність грошові кошти в сумі 910 000 грн., та відповідач зобовязався щомісячно до 23 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування грошима в сумі 16 830 грн., але в будь-якому випадку загальна сума позики має бути повернута не пізніше 23.06.2015р. (а.с. 8-10).

Договір позики в п. 7.9 містить зазначення того, що його невідємною частиною є договір застави між сторонами від 23.06.2014р.

Також до позову додано договір застави між сторонами від 23.06.2014р., предметом якого, з метою забезпечення виконання зобовязань за договором позики між сторонами, виступає нежитлове приміщення, розташоване по вул.Дальницька 50/2-Б у м.Одесі (а.с. 11-13). Вказаний договір застави не містить зобовязання його нотаріального посвідчення.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідносини, згідно яких одна сторона зобовязана здійснити на користь іншої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, тощо) або утриматись від певної дії.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (займодавець) передає іншій стороні (заємщику) у власність (у оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути кредитору таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Таким чином суд дійшов до висновку про те, що у позивача згідно умов укладеного договору позики внаслідок невиконання обовязку відповідачем повернути позичену грошову суму виникає відповідне право вимагати повернення такої ж суми грошей.

Разом з тим, відповідно до положень ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так як кінцевий термін виконання зобовязання визначений у розписці як 23.06.2015р., то у позивача право вимоги виконання зобовязання у вигляді всієї суми позики не виникло.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором ч.1 ст. 1048 ЦК України.

Крім того, зважаючи на те, що ОСОБА_1 позов до суду подано 18.07.2014р., на час звернення до суду у позивача не виникло навіть права вимагати отримання процентів за користування грошима від відповідача.

Згідно положень ч.1 ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним ч.1 ст. 220 ЦК України.

Таким чином укладений між сторонами договір застави нерухомого майна від 23.06.2014р. є нікчемним.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору ч.2 ст. 651 ЦК України.

Таким чином, оскільки строк виконання зобовязання по договору позики не наступив, а позивач не обґрунтував та не довів наявності істотного порушення договору позики (який не містить зазначення про необхідність нотаріального посвідчення договору іпотеки як суттєвої умови договору), а також наявності завданої цим шкоди, внаслідок чого позивач значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору, у звязку з чим позов ОСОБА_1 має бути залишений без задоволення в повному обсязі.

В силу положень ч.6 ст. 154 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.07.2014р. у вигляді накладення арешту на нежитлові приміщення, загальною площею 184,9 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 50/2-Б, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право власності виконавчого комітету Одеської міської ради САЕ 076590, від 28.03.2011р., а також накладення арешту на 7/1000 часток будівель та споруд бази відпочинку «Одесаголовпостач» (незавершене будівництво) які розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий беріг, буд. 5, у складі з спального корпусу № 46 апартаменти № 10 у складі: 1-коридор, 2-приміщення, 3-санвузол, загальною площею 37,3 кв.м., які належать на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на підставі договору дарування № 1294 від 26.06.2012р.

Керуючись статями 10, 11, 60, 61, 88, 154, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення боргу за договором позики та процентів за користування грошима залишити без задоволення в повному обсязі.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.07.2014р. у вигляді накладення арешту на нежитлові приміщення, загальною площею 184,9 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 50/2-Б, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право власності виконавчого комітету Одеської міської ради САЕ 076590, від 28.03.2011р., а також накладення арешту на 7/1000 часток будівель та споруд бази відпочинку «Одесаголовпостач» (незавершене будівництво) які розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, бульвар Золотий беріг, буд. 5, у складі з спального корпусу № 46 апартаменти № 10 у складі: 1-коридор, 2-приміщення, 3-санвузол, загальною площею 37,3 кв.м., які належать на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на підставі договору дарування № 1294 від 26.06.2012р. скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси.

Суддя