справа № 1309/4333/12
УХВАЛА

12 березня 2014 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 про невиконання державним виконавцем судового рішення щодо цивільного позову у кримінальній справі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на невиконання вироку Залізничного районного суду м.Львова від 11.12.2012 року в частині цивільного позову та бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчого листа №1309/4333/12 від 27.12.2012 року, в якій зокрема просить зобовязати виконувати вказане рішення суду та притягнути до відповідальності винну посадову особу Залізничного ВДВС Львівського МУЮ, яка не виконала своїх обовязків щодо стягнення з боржника ОСОБА_3 на його користь 20786,41 грн.

Пунктом 1 ч.2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Як вбачається із розяснень, даних в п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст.128 КПК України). Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до ст.181 КАС України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Зі змісту поданої ОСОБА_1 скарги вбачається, що така подана в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України, однак, з огляду на вищезазначені норми, в даному випадку слід було подавати адміністративний позов за правилами Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду. Отже, скаржник, обираючи суд, помилково вважав, що його скаргу належить розглядати в порядку цивільної юрисдикції відповідно до розділу VІІ ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, даний спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а тому, відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про невиконання державним виконавцем судового рішення щодо цивільного позову у кримінальній справі.

Розяснити позивачу його право на звернення до адміністративного суду для вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

Оригінал ухвали.