Справа № 140/3438/13-ц
№2/140/432/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2014 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі : головуючого судді Царапори О.П.

при секретарі Євтодієвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

В С Т А Н О В И В :

12.12.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 доводиться їй онуком.

15.11.2007 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання.

За умовами даного договору відповідач, а надалі набувач за договором ОСОБА_2 зобовязувався забезпечити відчужувачу, надалі позивачу ОСОБА_1 утримання та догляд за нею довічно.

Предметом договору був житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований по вулиці Хоменко,11, в с. Ковалівка, Немирівського району, Вінницької області.

Відповідно за даним договором між сторонами були обговорені та затвердженні умови і обовязки утримування.

Відповідач відповідно до умов договору зобовязувався належно виконувати умови договору, однак жодних умов договору по догляду та утриманні позивача не виконував.

Створеною 05.12.2013 року комісією Ковалівської сільської ради, Немирівського району при свідках було проведено обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 та зафіксовано порушення з боку відповідача, а саме невиконання умов договору.

Позивач є людиною похилого віку, часто хворіє та не може самостійно пересуватися і відповідно потребує стороннього догляду.

Мати відповідача, дочка позивачки, ОСОБА_3 забрала та володіє всіма документами позивача у тому числі і на житловий будинок з господарчими будівлями.

За таких обставин вважає, що відповідач не виконав свої зобов'язання по виконанню договору довічного утримання, тому звернулася за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримали і пояснили, що відповідач ОСОБА_2 постійно ухилявся від виконання умов договору, однак користувався житловим будинком, що був предметом даного договору. Усі документи на житловий будинок забрала матір відповідача, а відповідач зареєстрував будинок на себе та проживав у ньому. В даний час не проживає у будинку оскільки позивач його вигнала. Позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталася по допомогу по своєму утриманню до інших людей та платила їм за це кошти. Всю худобу, що утримувала ОСОБА_1 відповідач продав,а за кошти від продажу викопав криницю на території прилеглій до будинку.

Просили суд даний договір розірвати та повернути позивачу майно, будинок з господарчими будівлями, що розташований по вулиці Хоменко,11, в с. Ковалівка, Немирівського району, Вінницької області.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Перед початком розгляду справи зателефонував до суду та повідомив, що не може приймати у часті у судовому засіданні у звязку з виниклою травмою ноги. Просив розгляд справи відкласти до його одужання.

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо подальшого розгляду справи у звязку з відсутністю його адвоката та позовні вимоги не визнавав.

Приватний нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася. До початку розгляду справи надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність.

Суд, вислухавши думку позивача, представника позивача, які вважають, що перешкод для продовження слухання справи не має, відповідача, який заперечував, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, вважає, що слід продовжити розгляд справи у відсутність представника відповідача виходячи із наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право кожного на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановлений законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи враховується період з дня надходження до суду позовної заяви до завершення виконання рішення суду.

Право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (рішення ЄСПП у справі «ОСОБА_7 проти Італії»). Європейський суд дотримується думки, що неможливість особи домогтися виконання рішення протягом тривалого часу становить втручання у його право на мирне володіння своїм майном у сенсі пункту 1 статті 1 Протоколу №1 до Конвенції. (рішення ЄСПП у справі «Шмалько проти України»). Обов'язок забезпечувати ефективну реалізацію прав, захищених цим документом, має бути результатом позитивних обов'язків держави (зокрема, рішення ЄСПП у справі «X і Y проти Нідерландів»), ці позитивні зобов'язання повинні встановлювати певні засоби, потрібні для захисту права на власність (рішення ЄСПП у справі «Лопез Остра проти Іспанії»).

При вирішенні питання про можливість продовження слухання справи у відсутність представника відповідача суд керується наступним.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки суду, а й осіб які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що справа тривалий час не може знайти свого вирішення. Представник відповідача у судове засідання вкотре не з'явився, поважність причини його неявки нічим не підтверджена, письмових заяв та клопотань від нього на адресу суду про відкладення розгляду справи у звязку із хворобою не надходило. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що неявка представника відповідача без поважних причин згідно ч. 2. ст.169 ЦПК України або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи.

Вказані дії представника відповідача суд розцінює як зловживання останнім своїми процесуальними правами, яке направлене на затягування розгляду справи та порушення права позивача на своєчасний розгляд справи. Крім того, слід зазначити про те, що будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача не був позбавлений права заздалегідь, до дня судового засідання, надіслати письмову заяву, чи клопотання, окрім того передати її до суду своїм довірителем, відповідачем ОСОБА_2

Тому, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ЦПК України, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.11.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвічений, договір довічного утримання за умовами якого відповідач, ОСОБА_2 зобовязувався забезпечити позивачу ОСОБА_1 належне утримання та догляд за нею довічно, а відчужував у свою чергу зобовязується передати у власність набувачеві житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований по вулиці Хоменко,11, в с. Ковалівка, Немирівського району, Вінницької області (а.с.6).

У відповідності до ст.ст.744-746 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) відчужувач передає у власність набувачеві житловий будинок чиквартиру, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом. Договір довічного утримання укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, за виконання цих умов у відповідності дост.748 ЦК України набувач стає власником майна переданого йому за договором довічного утримання за правилами ст.334 ЦК України, тобто право власності на майно за договором який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним і наступна державна реєстрація тільки дає підстави на виготовлення та оформлення технічної документації. Відповідач зареєстрував нотаріально посвідчений договір довічного утримання в нотаріуса і право власності на житловий будинок перейшло до нього, тобто він зобов'язався повністю виконувати взяті на себе обов'язки по утримуванню та догляду позивачки. Але після укладення договору відповідач не виконував покладені на нього обов'язки.

У відповідності за ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. І як вбачається із встановлених судом обставин відповідач дійсно не виконує своїх обов'язків і вимоги позивачки обґрунтовані.

Фактично відповідач ОСОБА_2 відвідував позивача, в повному розумінні цих обставин, але належного догляду не здійснював, а саме як передбачено договором не забезпечував відчужувача придатним для носіння одягом, не надавав допомогу, не забезпечував лікувальними засобами, не обробляв земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. Відповідач лише кілька разів відвідував позивачку протягом дії договору та приносив хліб. Тобто догляд цим і обмежився тоді як остання за віком та станом здоров'я, потребувала щоденного догляду.

Відсутність належного догляду та утримання фактично підтвердила свідок ОСОБА_8, дочка позивачки, яка пояснила, що відповідач ОСОБА_2 не доглядав ОСОБА_1, допомоги не надавав та не цікавився її життям. Позивачку доглядала дочка.

Свідок ОСОБА_9, друга дочка позивача, суду пояснила, що вона проживає у місті Дніпропетровськ. Весь час приїжджала до матері, однак жодного разу не бачила, щоб відповідач доглядав її матір та надавав матеріальну допомогу. Він не купував ліків, а ні продуктів харчування, не лагодив житловий будинок та не обробляв земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона проживає по сусідству із позивачем. Бачила, що за ОСОБА_1 здійснює догляд ОСОБА_11, ОСОБА_8,ОСОБА_12. Відповідача ОСОБА_2 вона дуже рідко бачила. Майже один раз на тиждень відвідувала позивачку та спілкувалася із нею, а та скаржилася, що ОСОБА_2 її ображає. ОСОБА_2 по господарству не працював та допомоги їй не надавав.

Свідок ОСОБА_13 , дочка позивачки суду пояснила, що позивач їй сказала, що не хоче продовження договору довічного утримання. Відповідач ОСОБА_2 вже протягом пяти років не проживає із позивачкою. Допомоги ОСОБА_1 не надавав. По господарству допомагали сторонні люди, яким платила кошти ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_11, дочка позивачки, суду пояснила, що восени 2013 року вона дізналася, про існування договору довічного утримання. Відповідач догляд за ОСОБА_1, не здійснював та допомоги не надавав. Вона особисто платила кошти ОСОБА_14, який здійснював догляд. Відповідач протягом 2-ох років лише приносив хліб, а останні роки вона особисто доглядала за матірю.

Свідок ОСОБА_12 внучка позивача, суду пояснила, що в 2013 року вона дізналася, про існування договору довічного утримання. За тих обставин, що відповідач не доглядав за бабусею і вона вимушена була звільнитися з місця роботи, щоб її доглядати. Відповідач навідував позивачку один раз на два тижні та принесив дві буханки хліба. Особисто вона здійснює догляд за бабусею з 24 листопада 2013 року.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що є сусідкою позивачки ОСОБА_1 Знає, що відповідач допомоги не надавав та не доглядав за позивачкою, лише один раз на тиждень привозив хліб.

Актом обстеження господарства ОСОБА_1 від 05.04.2008 року ( а.с.32), складений комісією Ковалівської сільської ради в присутності свідків встановлено, що господарство занехаяне та потребує благоустрою і впорядкування.

Виходячи з вищенаведеного, аналізуючи викладені факти та докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову і вважає що він підлягає задоволенню.

За правилами ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з не виконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Тому факт, що сторона по договору довічного утримання відповідач ОСОБА_2 не виконував належним чином взяті на себе за даним договором зобов'язання знайшов своє підтвердження у судовому засіданні,а відповідно вбачаються підстави для розірвання даного договору та повернення позивачу у власність майна у виді житлового будинку з господарчими будівлями, що розташований по вулиці Хоменко,11, в с. Ковалівка, Немирівського району, Вінницької області.

Керуючись ст. ст. 744,749, 755,756 ЦК України, ст.ст.10,60, 157,169, 208, 209, 213-215, 218, 221-223, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 15 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Немирівського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №2829.

Повернути житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований по вул. Хоменко,11, в с. Ковалівка, Немирівського району, Вінницької області у власність відчужувача, ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10-и днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

Копія вірна:

Рішення набирає законної сили 23.05.2014 року.

Суддя: