Справа № 454/626/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди з наступних підстав: 14.08.1972 р. він був прийнятий на роботу учнем підземного машиніста шахтних машин і механізмів в шахті № 2«Червоноградська» 09.10.1972 р. звільнений з роботи у звязку із закінченням практики; 30.05.1973р. прийнятий на роботу підземним електрослюсарем на шахту "Ім.50 річчя СССР"; 26.07.1973 року у звязку із закінченням виробничої практики; 26.11.1973 р. прийнятий на роботу підземним електрослюсарем ІІІ розряду на шахту "Ім.50 річчя СССР"; 22.04.1974 р. звільнений з роботи; 05.08.1974 р. прийнятий на роботу підземним електрослюсарем ІV розряду на шахту "Ім.50 річчя СССР"; 29.10.1974 р.звільнений з роботи у звязку із призовом на військову службу; 27.12.1976 р. прийнятий на роботу підземним електрослюсарем ІV розряду на шахту "Ім.50 річчя СССР"; 05.02.1977 звільнений з роботи за власним бажанням; 05.02.1979 р. прийнятий на роботу підземним електрослюсарем ІV розряду на шахту "Ім.50 річчя СССР"; 02.11.1983 р. присвоєно V розряд підземного електрслюсаря;01.03.1995 р. переведений підземним гірничим майстром; 10.03.1998 р. переведений учнем слюсаря ремонтника по стану здоровя; 11.05.1998 року звільнений з роботи у звязку з виходом на пенсію по профзахворюванню

14.07.1995 р. стався нещасний випадок в наслідок якого позивачу травмовано спину про що складено відповідний Акт.

З 24.02.1997р. по 04.03.1997 р. стаціонарно лікувався з діагнозом емфізема легень, дформуючий спондилоартроз поперекового відділу.

З 16.02.1998 року по 24.02.1998 р. знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом антракосилікоз І ст. емфізема легень.

З 12.01.1999р. по 27.01.1999р. перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом щонічний обструктивний бронхіт ст.. загострення.

З 06.03.1999р. по 15.03.1999р. стаціонарно лікувався.

З 12.09.2000р. по 03.10.2000р. перебував на санаторно-курортному лікуванні з діагнозом антракосилікоз Іст., інтерстиціальна форма, емфізема легень, супутній діагноз: хронічний попереково-крижовий радикуліт в ст. ремісії на фоні деформуючого спондилоартрозу поперекового відділу хребта.

З 05.02.2001р. по 16.02.2001р. перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом антракосилікоз Іст., інтерстиціальна форма.

З 07.05.2002р. по 25.05.2002р. стаціонарно лікувався.

З 04.11.2002р. амбулаторно лікувався.

З 24.01.2003р. по 30.01.2003р. перебував на лікуванні в Львівській обласній клінічній лікарні

з діагнозом антракосилікоз Іст., емфізема легень.

З 08.12.2003р, по 27.12.2003р. стаціонарно лікувався.

З 02.03.2004р. по 15.03.2004р. знаходився на стаціонарному лікуванні в Соснівській МЛ

З 26.05.2004р. по 09.06.2004р. перебував на лікуванні в Соснівській МЛ з діагнозом антракосилікоз Іст., інтерстиціальна форма, емфізема легень, супутній діагноз: хронічний спондилоартроз поперекового відділу хребта.

З 17.12.2004р. по 28.12.2004р. стаціонарно лікувався.

З 09.02.2005р. по 15.02.2005р. перебував на стаціонарному лікуванні в Львівській обласній клінічній лікарні з діагнозом антракосилікоз Іст., інтерстиціальна форма, емфізема легень.

З 16.03.2007р. по 02.04.2007р. стаціонарно лікувався в Червоноградській ЦМЛ.

10.08.2008р. перебував на амбулаторному лікуванні.

З 13.07.2009р. по 23.07.2009р. перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом антракосилікоз Іст., інтерстиціальна форма, емфізема легень.

З 08.12.2010р. по 18.12.2010р. знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом емфізема легень, антракосикоз Іст.

З 1998р. по даний час позивач надалі звертається за медичною допомогою із скаргами на кашель. болі в грудях,в поперековому відділі хребта.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 06.03.1998 року встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин, в результаті довготривалого контакту з вугільно-породним шахтним пилом, вимушеного положення тіла.

Згідно відповіді на адвокатський запит наданої міжрайонною спеціалізованою профпаталогічною МСЕК від 06.01.2014р. вбачається, що:

- актом № 309 від 02.04.1998р. мені вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності.

- актом №641 від 30.03.1999р. позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності.

- актом № 468 від 06.03.2001р. позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності.

- актом № 389 від 25.02.2003р. позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності.

- актом № 197 від 24.02.2005р. позивачу безтерміново встановлено 50% втрати професійної працездатності та III групу інвалідності.

Згідно довідки серії ЛВА-2 № 020449 від 19.04.2007р. виданої міжрайонною спеціалізованою профпаталогічною МСЕК мені безтерміново встановлено 60% втрати працездатності, із яких 10% встановлено вперше по трудовому каліцтва від 14.05.1995 року.

Внаслідок отримання професійного захворювання та трудового каліцтвапозивачу завдано великої моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що позивач втратив працездатність; став інвалідом; в позивача з'явився сухий кашель, біль у грудях, задишка; порушилась працездатність; стан його здоров'я став незадовільним. У зв'язку із отриманим професійним захворюванням та трудовим каліцтвом порушено всі нормальні умови його життя; позивач відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства; позивачу стало важко займатись домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль; він змушений докладати додаткових зусиль для організації життя; на думку позивача він перестав бути повноцінною людиною.

Факт заподіяння моральної шкоди наявний, оскільки позивач частково на 60% втратив професійну працездатність від професійного захворювання, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, позивач відчуває незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною, як вдома перед рідними так і перед сторонніми людьми.

Крім того, позивач змушений лікуватися, як амбулаторно, так і в стаціонарах, однак, покращення не настає. В нього не має можливості навантажувати свій організм, страждає від задишки, кашлю, постійно душить в грудях. Змушені зміни в життєвих відносинах, сімейних

обставинах, викликають у нього значні моральні переживання, почуття безвихідності і відсутності перспектив на майбутнє.

На час виникнення спірних правовідносин, тобто 05.02.1998 року (встановлення інвалідності висновком МСЕК вперше) діяли Правила відшкодування власником підриємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, затв. постановою КМУ від 23.06.1993 року № 472 . Згідно п. 1 Правил, власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, характер отриманого трудового каліцтва, ступінь втрати професійної працездатності, обсяг фізичних та моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків професійного захворювання, оцінює моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з ДП "Львіввугілля" на його користь 30 000, 00 грн. (тридцять тисяч) відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок трудового каліцтва.

Позивач ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі в обґрунтування навели обставини вказані в позовній заяві.

Представник відповідача ДП «Львіввугілля» Слєсаренко В. М проти позову заперечив в повному обсязі та подав письмове заперечення проти позову. Зокрема позивач працював на посадах підземного електрослюсаря та гірничим майстром , це не є основні шкідливі професії на шахті. При роботі по цих професіях позивач не завжди був в шкідливих умовах праці. При поступленні на роботу йому роз»яснювали умови праці і ознайомлювали з умовами праці. Згідно ст.11 «Правил відшкодування шкоди потерпілим на виробництві …» , затверджених постановою Кабінету Міністрів від 23.06.1993 року моральна шкода стягується при першій втраті працездатності. Згідно «Правил відшкодування шкоди потерпілим на виробництві …» , затверджених постановою Кабінету Міністрів від 23.06.1993 року зі змінами і доповненнями передбачено від 31.10.1997 р. розмір моральної шкоди становить 150 мінімальних заробітних плат. Згідно Закону України № 780 -97-ВР від 23.06.1998 р. «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розмір мінімальної заробітної плати» з 01.01.1998 р. розмір мінімальної зарплати складає 45 гривень. Моральна шкода складає 45 грн. *150 = 6750 грн.. Позивач пропустив 3-річний термін позовної давності по ст. ст. 71, 72 ЦК України ( в редакції 1963 р.) . Моральна шкода нічим не доказана. На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 71, 72, 80 ЦК України ( в редакції 1963 р.) ДП « Львіввугілля» просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові ОСОБА_1. до ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди слід відмовити з наступних підстав :

На підставі ст. 71 ЦК України ( в редакції 1963 р.) вбачається, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

На підставі ст. 80 ЦК України ( в редакції 1963 р.) вбачається, що закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності порушене право підлягає захистові.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, оскільки час виникнення спірних правовідносин ( встановлення інвалідності в позивача) є 05.02.1998 року. Згідно ст.11 «Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров"я , пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків» , затверджених постановою Кабінету Міністрів від 23.06.1993 року моральна шкода стягується при першій втраті працездатності. Згідно «Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров"я , пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків» , затверджених постановою Кабінету Міністрів від 23.06.1993 року зі змінами і

доповненнями передбачено від 31.10.1997 р. розмір моральної шкоди становить 150 мінімальних заробітних плат. Згідно Закону України № 780 -97-ВР від 23.06.1998 р. «Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розмір мінімальної заробітної плати» з 01.01.1998 р. розмір мінімальної зарплати складає 45 гривень. Моральна шкода складає 45 грн. *150 = 6750 грн.. Позивач пропустив 3-річний термін позовної давності по ст. 71 ЦК України ( в редакції 1963 р.)

На підставі ст. 80 ЦК України ( в редакції 1963 р.) вбачається, що закінчення строку позовної давності до предявлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності порушене право підлягає захистові. Позивач не ставив в позовній заяві питання про поновлення строку позовної давності та не навів поважності причину пропуску строку позовної давності. Представник відповідача в письмовому запереченні та в судовому засіданні просив суд застосувати строки позовної давності та в зв"язку із цим відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог . На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 71, 80 ЦК України ( в редакції 1963 р.) в позові ОСОБА_1 до ДП « Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України та на підставі ст.ст. 1, 3, 21, 43, 46 Конституції України, ч.2 п.11 "Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди заподіяної працівникові ушкодженням здоров"я , пов"язаним з виконанням ним трудових обов"язків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472; стст. 71, 76, 80 ЦК УРСР (в редакції 1963 року),-

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля» про відшкодування моральної шкоди , спричиненої ушкодженням здоров»я при виконанні трудових обов»язків , внаслідок професійного захворювання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук