РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/52/14-ц

Провадження № 2/700/64/14

24 січня 2014 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Бесараб Н.В.

за участю секретаря Мельніченко Н.І.

представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ ДВС Бобринецького районного управління юстиції, про визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності, звільнення майна з-під арешту та припинення розшуку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ ДВС Бобринецького районного управління юстиції, та просять визнати укладеним договір купівлі-продажу напівпричепу, визнати право власності, звільнити майно з-під арешту та припинити розшук.

Позивач, представник позивача звернулися до суду із позовною заявою, в якій зазначили, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2011 року, який був укладений в простій письмовій формі, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 напівпричіп марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е, на підтвердження укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3 надав розписку від 17.12.2011 року про те, що він отримав кошти за продаж напівпричепа у сумі 12000 (дванадцять тисяч) євро, що в гривневому еквіваленті складало 128520,00 грн., після чого ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 напівпричіп та ключі від нього. При укладенні Договору купівлі-продажу напівпричепа вони досягнули домовленості щодо всіх істотних умов, передбачених договором. Даний напівпричіп належав відповідачу на підставі тимчасового реєстраційного талону серії ДАР №183457, виданого Бобринецьким МРЕВ 22.11.2011 року. На термін дії тимчасового талону було ОСОБА_3 видав на ім'я ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність від 17.12.2011 року на право керувати транспортним засобом. 01.03.2012 року напівпричіп був офіційно зареєстрованим Бобринецьким РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САК 297816, проте позивач на той час не мав фінансової можливості переоформити даний напівпричіп на своє ім»я, але продовжив користуватися транспортним засобом вже без довіреності, оскільки відповідно до Закону України (надалі по тексту - ЗУ) «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» від 5 липня 2011 року N3565-VI, який набрав 13 серпня 2011 року, передбачено скасування нотаріально оформлених довіреностей на управління транспортними засобами. 30.11.2013 року ОСОБА_1 у м.Кагарлик, Київської області було зупинено працівником ІДПС взводу №1 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, яким було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого напівпричіп марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е було затримано та передано на зберігання на спеціальний майданчик, що знаходиться за адресою: м.Кагарлик, пер.Серпневий,8 та інспектор надав пояснення, що дані дії були здійснені в межах виконання постанов ВДВС Бобринецького РУЮ м.Кіровоград про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також про розшук майна боржника, а боржником у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_3

ОСОБА_1 вважає, що напівпричіп належить йому на праві власності, він має право на володіння, користування та розпорядження майном, але у звязку з винесенням постанов державного виконавця про накладення арешту та оголошення розшуку на напівпричіп за боргами ОСОБА_3, він не може реалізувати своє право власності на майно.

Відповідач ніколи ніяких претензій не предявляв, не оспорював право власності на напівпричіп, крім того, напівпричіп було придбано до моменту виникнення у ОСОБА_3 боргових зобов'язань, а отже ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна і за ним може бути визнане право власності на напівпричіп із зняттям арешту та припиненням розшуку накладеного державним виконавцем.

За таких обставин, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на майно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, просила задовольнити вимоги, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд без його участі, та у даній заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Третя особа ВДВС Бобринецького РУЮ подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.2011 року, який був укладений в простій письмовій формі, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 напівпричіп марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е, на підтвердження укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_3 надав розписку від 17.12.2011 року про те, що він отримав кошти за продаж напівпричепа у сумі 12000 (дванадцять тисяч) євро, що в гривневому еквіваленті складало 128520,00 грн., після чого ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 напівпричіп та ключі від нього. При укладенні Договору купівлі-продажу напівпричепа вони досягнули домовленості щодо всіх істотних умов, передбачених договором.

30.11.2013 року ОСОБА_1 у м.Кагарлик, Київської області було зупинено працівником ІДПС взводу №1 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, яким було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, відповідно до якого напівпричіп марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е було затримано та передано на зберігання на спеціальний майданчик, що знаходиться за адресою: м.Кагарлик, пер.Серпневий,8 та інспектор надав пояснення, що дані дії були здійснені в межах виконання постанов ВДВС Бобринецького РУЮ м.Кіровоград про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також про розшук майна боржника, а боржником у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_3

Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є договори.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач позов визнав і не оспорює право власності на напівпричіп, крім того, напівпричіп було придбано до моменту виникнення у ОСОБА_3 боргових зобов'язань, а отже ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна і за ним може бути визнане право власності на напівпричіп із зняттям арешту та припиненням розшуку накладеного державним виконавцем.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі, автобуси, самохідні машини, сконструйовані на шасі автомобілів, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, причепи, напівпричепи та мотоколяски.

Власники таких транспортних засобів зобов'язані зареєструвати їх протягом десяти діб після придбання, одержання або виникнення підстав, що потребують внесення змін у реєстраційні документи, в органах державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України.

Реєстрація транспортного засобу в органах ДАІ шляхом внесення відомостей до бази даних, не має правовстановлюючого значення.

З такою реєстрацією (договору купівлі - продажу напівпричепа) законодавець не пов'язує виникнення у особи права власності.

Згідно з п.3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції.

Тобто, метою державної реєстрації є не посвідчення права власності, а вищезазначений контроль.

Даним порядком також передбачені наслідки порушення строків подачі відомостей про зміну власника напівпричепа - заборона експлуатації транспортного засобу (п.7 Порядку).

Однак, нормами законодавства не передбачено, що порушення строків подачі відомостей про зміну власника напівпричепа є підставою для визнання недійними договорів купівлі - продажу транспортного засобу та повернення його попередньому власнику.

Відчуження майна відбулось 17.12.2011р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору купівлі - продажу напівпричепа недійсним не визнавався.

Статтями 391, 392 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу напівпричепа укладений між позивачем та відповідачем не суперечить ст. 203 ЦК України, тобто загальним вимогам, дотримання яких є необхідним для дійсності угоди.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, умови договору виконані обома сторонами, тому що сторони виконали свої зобов'язання, тобто покупець заплатив продавцю оговорену суму, а продавець, у свою чергу, передав покупцю у власність напівпричіп.

Згідно роз'яснень п. 13 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ щодо визнання правочинів дійсним за правилами статті 220 ЦК України суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Діючим законодавством не передбачено обов'язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу напівпричепа.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно і виключення його з опису.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України.

Згідно ст. ст. 52, 57 України «Про виконавче провадження», для забезпечення реального виконання рішення, державним виконавцем може бути накладений арешт і звернено стягнення тільки на майно боржника.

Як вбачається з постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2013р., а також постанови про розшук майна боржника від 14.11.2013 року боржником являється ОСОБА_3

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається зі статті 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з роз'ясненнями наданими в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про виключення майна з опису.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 року (із змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Тобто підставами на визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним.

Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 328, 626, 627, 655 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, представника позивача за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Відділ ДВС Бобринецького районного управління юстиції, про визнання укладеним договору купівлі-продажу, визнання права власності, звільнення майна з-під арешту та припинення розшуку задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу напівпричепа марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - укладеним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на напівпричіп марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е.

Зняти арешт та заборону відчуження з напівпричепа марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е накладений постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції ОСОБА_4 від 14.11.2013р. у межах виконання виконавчого провадження №14871623 з примусового виконання виконавчого листа №2-2642 виданого 26.05.2008р. Кіровським районним судом м.Кіровограда.

Припинити розшук напівпричепа марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е оголошеного постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції ОСОБА_4 від 14.11.2013р. у межах виконання виконавчого провадження №14871623 з примусового виконання виконавчого листа №2-2642 виданого 26.05.2008р. Кіровським районним судом м.Кіровограда.

Виключити напівпричіп марки BENALU 2S21, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, шасі (кузов) №VFKXXT34CJ1NA0495, тип ТЗ-н/причіп-самоскид-Е з акту опису та арешту майна складеного 14.11.2013 року в рамках виконавчого провадження №14871623 з примусового виконання виконавчого листа №2-2642 виданого 26.05.2008р. Кіровським районним судом м.Кіровограда.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Лисянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н. В. Бесараб