РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бондаря В.Я.

при секретарі Іщик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них заборгованість за договором позики у розмірі 305 320 (триста пять тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) гривень 00 копійок. При цьому посилалась на те, що 01 листопада 2012 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач позичила у позивача кошти на суму 34 695, 00 доларів США, з терміном повернення до 01.11.2013 року зі сплатою 10% річних за користування коштами. У якості забезпечення виконання даного договору позики відповідач ОСОБА_3 прийняла на себе зобовязання відповідати по зобовязанням ОСОБА_2, які виникають з договору позики від 01.11.2012 року. Проте строк, вказаний у договорі позики закінчився, а відповідачі свої обов'язки щодо повернення грошових коштів не виконали. Несвоєчасне повернення вказаної суми грошових коштів спричинило позивачу моральну шкоду, яка виразилась у невиконанні нею домовленостей по фінансовим зобовязанням, що завдало їй душевні та фізичні страждання, привело до порушення звичайного образу життя, погіршення стану здоровя. Спричинену моральну шкоду позивач оцінила в 50 000, 00 гривень.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання зявилась, позовні вимоги в частині заборгованості за договором позики визнала, проти їх задоволення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач позичила у позивача кошти на суму 34 695, 00 доларів США, з терміном повернення до 01.11.2013 року зі сплатою 10% річних за користування коштами. У якості забезпечення виконання даного договору позики відповідач ОСОБА_3 прийняла на себе зобовязання відповідати по зобовязанням ОСОБА_2, які виникають з договору позики від 01.11.2012 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Враховуючи те, що сторонами були дотримані усі вимоги норм чинного законодавства щодо укладення договору позики, а факт отримання грошей та написання розписки сторонами не спростований, суд вважає, що між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики на загальну суму у розмірі 34 695, 00 доларів США.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якшо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно до розрахунку наданого позивачем, сума заборгованості відповідачів перед позивачем за договором позики від 01.11.2012 року становить 38 165, 00 доларів США за курсом НБУ складає 305 320, 00 гривень та включає суму боргу у розмірі 277 560, 00 гривень та суму 10% річних у розмірі 27 760, 00 гривень.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 гривень, суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналізуючи зміст ст. 611 ЦК України можна стверджувати, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Правовідносини, що виникли між сторонами є договірними, а оскільки ст. 1050 ЦК України, яка встановлює наслідки порушення договору позичальником, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди, і таких наслідків не встановлено договором, підстав для задоволення відповідної вимоги позикодавця немає

Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, ОСОБА_1 як інвалід 2-ї групи звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, ч. 3 ст.209, ст.ст.213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 01.11.2012 року у розмірі 305 320 (триста пять тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок, що включає:

- суму основного боргу - 277 560, 00 гривень;

- відсотки за користування коштами 27 760, 00 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути у рівних частках із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 3 053, 00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Я. Бондар