Справа № 2-1857/11
Провадження № 2/522/768/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів щодо забезпечення позову,

У С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представник позивачки звернувся до суду з заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідачок по справі, а саме: квартиру АДРЕСА_1, зареєстровану за ОСОБА_2 та квартиру АДРЕСА_2, зареєстровану за ОСОБА_3.

В обґрунтування вимог вказуючи, що в процесі розгляду справи суд неодноразово вживав заходи щодо забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно. Скориставшись тимчасовим скасуванням заходів забезпечення позову, спірна квартира була відчужена іншій особі. На теперішній час завдана ій шкода складає більше 300 000 гривень. З метою забезпечення позову 10 квітня 2013 року були отриманий лист КП «ОМБТІ та РОН» щодо належності на праві власності відповідачкам зазначених квартир. В звязку з чим просить накласти арешт на це майно. Відповідачі мають можливість здійснити відчуження своєї нерухомості та виїхати на постійне місце мешкання до чоловіка ОСОБА_2 у Голландію, що унеможливить реальне виконання рішення суду.

Представник ОСОБА_2 заперечував проти вжиття заходів щодо забезпечення позову, оскільки немає підстав накладення арешту на зазначені квартири. Зазначені квартири не є предметом спору та не співвмірні з заявленими вимогами. Відповідачі не уникають від відшкодування шкоди, а навпаки неодноразово пропонували досягти згоди щодо розміру відшкодування.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В проваджені суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги та останнє в листопаді 2012 року уточнила позовні вимоги та просить визнати договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3 від 13 вересня 2012 року недійсним; зобовязати відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 відновити первинний стан належної їм квартири згідно з проектом забудови, шляхом демонтування санвузлу і перенесення його на попереднє місце згідно технічного паспорту на квартиру, відновити вентиляційний канал, що проходить через їх квартиру; стягнути з відповідачів на ії користь матеріальну шкоду, спричинену самовільною реконструкцією квартири в сумі 16 352,45 грн. та сумі встановленою, будівельно-технічною експертизою; стягнення моральної шкоди в розмірі 70 000 гривень. (т.3 а.с. 52-57)

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно розяснень, що надані в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Суду не наведено обставин та не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вимоги про накладення арешту на зазначені квартири не є співвмирними з заявленими позивачкою вимогами про стягнення матеріальної шкоди в сумі 16 352,45 грн. та моральної шкоди.

Позивачка не навела належне обґрунтування щодо накладення арешту на дві квартири, що належать відповідачкам, які не є предметом спору.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, не є співмірним з заявленими вимогами.

В звязку з чим, немає правових підстав для накладення арешту на нерухоме майно, тому у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси ОСОБА_6

15.04.2014