Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом: ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК", звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 08 серпня 2008 року у розмірі 24 766,02 гривень та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 247,66 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08 серпня 2008 року ОСОБА_1 08 серпня 2008 року отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28 серпня 2014 року має заборгованість - 24766,02 гривень, яка складається з наступного: 3000,00 гривень - заборгованість за кредитом; 12445,50 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7665,00 гривень - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1155,52 гривень - штраф (процента складова).

Представник позивача в судовому засіданні 02 грудня 2014 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити. В подальшому, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 02 грудня 2014 року проти позову заперечувала, з підстав викладених у запереченні, зазначила, що договір укладався строком лише на один рік, при цьому банк жодного разу не звернувся до неї, з претензіями, не повідомив про стан заборгованості. Вона мала у даному банку декілька кредитів та погашала їх, у зв'язку з чим вважала, що і даний кредит був погашений. Також, просила застосувати строки позовної давності. В подальшому, в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Відповідно до п.п. 3.1. п.3 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту картки, їх вид і термін дії визначений в заяві та в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата відкриття рахунку, вказана в розділі "Відмітки банку" заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідачу будо надано кредитну картку на загальну суму кредитного ліміту у розмірі 3000 гривень з базовою процентною ставкою за кредитом 2% на місяць на залишок заборгованості, при сплаті щомісячної комісії в сумі 3,5%. При цьому позичальник була ознайомлена та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, що підтверджується підписом відповідача у заяві про отримання кредиту.

Згідно п.п. 6.5. п. 6 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, позивальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 6.6. п.6 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується у випадку невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту), оплаті винагороди банку.

Згідно п.п. 8.6. п. 8. Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових обов'язків, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 08 серпня 2008 року станом на 28 серпня 2014 року відповідач має заборгованість має заборгованість - 24766,02 гривень, яка складається з наступного: 3000,00 гривень - заборгованість за кредитом; 12445,50 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7665,00 гривень - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1155,52 гривень - штраф (процента складова).

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 ст. 260 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною першою статті 259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Як роз'яснено в пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі №1-26/2011 року "за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг)", встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За правилами ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові.

Згідно з нормами частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п. 9.12. Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє строком на 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонговується на такий строк.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Умов та Правил надання банківських послуг, строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (поле MONTH).

Як вбачається з виписки по рахунку, відповідачем в період часу з 08 серпня 2008 року по 28 листопада 2014 року грошових коштів у рахунок погашення кредиту не було сплачено.

Таким чином, договір про надання банківських послуг - кредиту у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку був укладений між сторонами 08 серпня 2008 року є строковим, з терміном дії до 08 серпня 2009 року.

Оскільки протягом часу його дії сторони не заявляли про припинення дії договору, він автоматично був пролонгований на 12 місяців, тобто до 08 серпня 2010 року, що є кінцевим терміном повернення кредиту та відповідає строку дії картки.

Посилання сторони позивача на те, що пролонгація вказаного вище договору відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг відбувалася щорічно і дія договору не припинена, оскільки жодна з його сторін про це не заявила не може бути прийнято судом, оскільки за змістом вказаного п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, умова про те, що пролонгація договору відбувається щорічно відсутня, зазначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і за відсутності заяв сторін про припинення його дії автоматично пролонгується на такий самий строк, тобто на 12 місяців.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що укладений 08 серпня 2008 року між сторонами кредитний договір діяв до 08 серпня 2009 року, був пролонгований на 12 місяців до 08 серпня 2010 року, підстав вважати його пролонгованим на інший термін судом не встановлено.

Крім того, за змістом п.п 3.1.1. Розділу ІІ Умов і Правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця.

Відповідно до п. п. 3.1.3 Розділу ІІ Умов і Правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

В судовому засіданні не було встановлено того, що строк дії картки був продовжений у визначеному Правилами користування платіжною карткою порядку, у зв'язку з чим посилання на те, що строк дії картки не збігається зі строком дії кредитного договору не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає підставним застосування в межах даного спору строку позовної давності, оскільки строк дії договору, визначеним сторонами як обов'язковий, скінчився 08 серпня 2010 року. Відповідно не отримавши виконання зобов'язань за договором, у позивача виникає право протягом трьох років, у відповідності до вимог ст. 257 ЦК України звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Перебіг позовної давності за вимогами позивача скінчився 08 серпня 2013 року. Таким чином, позивач мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права в строк до 08 серпня 2013 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором лише 29 вересня 2014 року, про що свідчить штемпель вхідної кореспонденції суду, тобто пропустив строк позовної давності для звернення до суду, що є підставою для відмови в позові.

В той же час, позивачем не подавалось до суду клопотання про визнання поважними причини пропущення строку позовної давності та відповідно про захист судом порушеного права, а судом з наданих позивачем матеріалів позовної заяви не встановлено поважності причин пропущення позивачем позовної давності.

За вимог ст. 266 Цивільного кодексу України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на позов у цивільно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у цивільно-правових відносинах.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 253, 256, 257, 259, 260, 261, 266, 267, 526, 530, 610, 612, 631, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст. ст. 1, 4, 10, 11, 60, 88, 197, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: