Справа №442/615/14-ц
Провадження №2/442/451/2014
07 квітня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді: Коваля Р.Г.
з участю секретаря: Далявській Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобич заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою у якій просить суд ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у якій просить стягувати з ОСОБА_2 у її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 50 % від усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати за подання позову в частині розірвання шлюбу.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між нею та відповідачем 14.03.2014 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було розірвано зареєстрований їх шлюб. Проте судом у вищевказаному рішенні не було вирішено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача у її користь аліментів на утримання малолітніх дітей. Окрім того судом не вирішено питання про розподіл судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання позову в частині розірвання шлюбу, а тому вона змушена звернутись до суду із даною заявою.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні подану нею заяву підтримала в повному обсязі, вказав, що оскільки, рішенням суду позовні вимоги задоволено, тому відповідно но норм чинного законодавства, просить покласти понесені нею судові витрати у даній справі на відповідача, а також просить стягувати з ОСОБА_2 у її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 50 % від усіх видів його заробітку до досягнення дітьми повноліття. Відзначила, що їй відомо про те, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів було залишено судом без розгляду, оскільки нею було заявлено відповідне клопотання.
Відповідач ОСОБА_4. В.Р. в судовому засіданні не заперечив щодо стягнення з нього в користь позивача сплаченого нею судового збору, вимоги про стягнення аліментів заперечив.
Заслухавши пояснення заявника, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що заяву слід задовольнити частково виходячи із наступного.
Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2014 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, та за позивачем ОСОБА_1 залишено дошлюбне прізвище Пелих.
Одночасно із вищевказаного рішення вбачається, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат у вигляді сплати судового збору за подання позову в частині розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, у випадках коли стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
В свою чергу ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», передбачає, що при подачі позовної заяви немайнового характеру сплачується 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на 1 січня календарного року становить 243,60 грн.
Відтак вимога заявниці ОСОБА_1 про стягнення в її користь судового збору підлягає до задоволення.
Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_5 в користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 50 % від усіх видів заробітку відповідача і до досягнення дітьми повноліття необхідно відзначити наступне.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що у відповідності до ухвали судового засідання Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2014 року позивачем ОСОБА_1 заявлено клопотання, щодо залишення позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів - без розгляду.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 своєї Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Зважаючи на те, що ухвалою судового засідання Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2014 року позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення аліментів було залишено без розгляду, а тому, суд вважає відсутніми підстави для ухвалення додаткового рішення, що стосується стягнення аліментів.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2014 року, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу задоволено повністю, однак судом не вирішено питання розподілу між сторонами судових витрат, суд вважає що у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача у цивільній справі № 442/615/14-ц, з провадженням № 2/442/451/2014 ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 243,60 грн. в користь позивача ОСОБА_1
Ураховуючи викладене, та керуючись ст. 220 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243,60 грн. сплаченого судового збору.
В задоволенні вимоги про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 50 % від усіх видів заробітку відповідача і до досягнення дітьми повноліття відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Р.Г. Коваль