26.03.2014Провадження № 6/331/188/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Федченко І.М., перевіривши відповідність подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу, вимогам розділу VІІ ЦПК України,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року до суду надійшло подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви та подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Державним виконавцем зазначено, що на виконанні Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ знаходиться виконавче провадження № 38858680, відкрите на підставі виконавчого листа № 808/2460/13 виданий 25.04.2013р. Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави боргу в розмірі 22 749,84 грн.

У звязку з невиконанням боржником виконавчого документу у добровільному порядку, державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої реалізації, але не має можливості провести виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства, з метою виконання рішення суду, а тому просить обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин.

Статтею 2 Закону України про виконавче провадження передбачено, що примусове виконання покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства Юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державному виконавцю необхідно звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця, як посадової особи органу державної влади.

Проте, виконавче провадження за ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначається, як завершальна стадія судового провадження. Якщо судове провадження у справі здійснювалося в порядку цивільної юрисдикції, то, відповідно, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється також в порядку цивільного судочинства, що прямо встановлено Розділом VІІ ЦПК України.

Якщо виконавче провадження було відкрито на виконання судових рішень судів загальної юрисдикції при розгляді кримінальних, господарських, адміністративних справ (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») чи рішень інших органів (посадових осіб) суду необхідно вирішити питання щодо можливості розмежування цивільної, кримінальної, господарської чи адміністративної юрисдикції при розгляді справ про обмеження права боржника на виїзд за межі України.

Процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за кордон прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст. 377-1 ЦПК України).

Застосування процесуальних норм по аналогії права при здійсненні судочинства не допускається, а тому обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише в порядку цивільної юрисдикції на підставі ст. 377-1 ЦПК України, якщо здійснюється виконання судових рішень у цивільних справах.

Розділ VІІ ЦПК України «Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в цивільних справах та інших органів (посадових осіб)» передбачає вирішення судами в порядку цивільної юрисдикції процесуальних питань, повязаних з виконанням судових рішень виключно у цивільних справах.

Відповідно, вирішення процесуальних питань, в тому числі обмеження права на виїзд боржника за кордон, повязаних з виконанням рішень, ухвал, постанов в господарських та адміністративних справах та постанов органів в порядку цивільного судочинства не допускається.

Враховуючи те, що на виконанні державної виконавчої служби знаходяться виконавчий лист Запорізького окружного адміністративного суду про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, то питання щодо виконання зазначеного рішення та виконавчого листа повинно вирішуватися в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити державному виконавцю Жовтневого ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_1 у відкритті провадження за поданням про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Керуючись п.1 ч. 2 ст.122, ст. 377-1 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити державному виконавцю Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 у відкритті провадження за поданням про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Розяснити державному виконавцеві, що для вирішення спірної ситуації, йому слід звертатися до компетентного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя: І.М. Федченко