Справа № 462/7059/14-ц
УХВАЛА

21 жовтня 2014 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про розірвання договору та визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить розірвати договір побутового підряду №ВМ-652L від 13.07.2014 року та визнати недійсним кредитний договір №401633535 від 13.07.2-14 року. З метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 подала заяву, в якій просить накласти арешт на майно ФОП ОСОБА_2 в суцмі, еквівалентній договору, а саме 20000 грн. та заборонити відповідачу ПАТ «Альфа-Банк» стягувати з неї гроші по кредитному договорі №401633535 від 13.07.2-14 року.

У відповідності до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із розяснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із розяснень, даних в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Так, слід наголосити на тому, що з позовної заяви та матеріалів заяви про забезпечення позову позивачем не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, та те, що позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

Оригінал ухвали.