Справа № 128/1778/14-ц
УХВАЛА

іменем України

22 липня 2014 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Бондаренко О.І.,

при секретарі Городнюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на рішення (постанову) державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення (постанову) державного виконавця, посилаючись на те, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.05.2014 року накладено арешт на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 44,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:004:0406, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: вул. Шевченка, 60 в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області та належить на праві власності ОСОБА_2. Дана ухвала суду направлена на виконання до ВДВС Вінницького РУЮ.

13.05.2014 року державний виконавець ВДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_3 виносить постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ надійшов до відділу без заяви стягувача, що суперечить ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», при цьому посилається на п.2 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», як на підставу свого висновку.

Дану постанову скаржник вважає неправомірною, такою, що ґрунтується на хибних висновках, неправильному розумінні норм закону та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження передбачено», що виконавче провадження відкривається за заявою стягувача або його представника для примусового виконання рішення.

За наведених обставин, оскільки судом було винесено ухвалу суду за клопотанням скаржника, останній вважає, що оскаржувана постанова порушує його право на виконання судового рішення, ухваленого в його інтересах.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, згідно наданих заяв просять розглянути скаргу без їх участі, вимоги скарги підтримали та просять її задовольнити.

Головний державний виконавець ВДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_5, в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить скаргу розглянути в його відсутність та відмовити в її задоволенні, оскільки стягувачем не було подано заяву про відкриття виконавчого провадження, що передбачено п.1 ч.1 ст. 19 ЗУ «Про виконаче провадження», разом з тим, виконавчий документ був виданий в порушення п.3 ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: не зазначено адресу проживання боржника і стягувача, а також індивідуальні ідентифікаційні коди сторін.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.05.2014 року накладено арешт на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 44,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер :02:004:0406, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: вул. Шевченка, 60 в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області та належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 4).

Постановою державного виконавця ВДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_3 13.05.2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження по виконанню даної ухвали суду, оскільки виконавчий документ надійшов до відділу без заяви стягувача, що суперечить ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.5).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», об'єктом примусового виконання є рішення, ухвали, постанови судів, судові накази, виконавчі написи нотаріусів, тощо.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом. В даному випадку законодавством не вимагається подання такої заяви.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження передбачено», що виконавче провадження відкривається за заявою стягувача або його представника для примусового виконання рішення. В даному випадку до виконання предявлявся не виконавчий лист, виданий судом чи наказ господарського суду із зазначенням стягувача (виконавчий документ, передбачений п.1 ч.2 ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження»), а ухвала суду, до якої вказаний Закон не містить додаткової вимоги про надання заяви стягувача, так як стягувач, в даному випадку, відсутній.

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби; скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

З матеріалів скарги вбачається, що з матеріалами справи представник скаржника ознайомилася 28.05.2014 року, а сама скарга була направлена до суду 05.06.2014 року (а.с.6 - 7). Таким чином, скаржником не пропущено строк, передбачений ЦПК України для оскарження дій державного виконавця.

Оскільки постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження винесена з порушенням зазначених вище норм діючого законодавства України, тому за вищевказаних обставин, підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 19, 26, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383 389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_3 від 13.05.2014 року про відмову у відкритті виконавчого провадження при примусовому виконанні ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 06.05.2014 року по справі № 128/1778/14 ц.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд 1-ої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: