АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/915/14 Справа № 2-78-11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2014 року м. Дніпропетровськ 17 березня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Лаченкової О.В.,

суддів Варенко О.П., Григорченка Е.І.,

при секретарі Гасановій С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними. -

в с т а н о в и л а:

16.03.2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення.

ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з зустрічним позовом про визнання дій позивача незаконними щодо змін умов кредитного договору № DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року в частині збільшення відсоткової ставки кредиту з 12% до 15.35% річних.

26 вересня 2011 року Заводський районний суд м. Дніпродзержинська рішенням задовольнив позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки та виселення., за яким постановив рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року в розмірі 22674,63 долари США, - звернув стягнення на квартиру , яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл.., АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки № DZHCGK00770421 від 23.03.2007 р.) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та виселив ОСОБА_2, яка зареєстрована і проживає у квартирі, розташованій за адресою : АДРЕСА_2, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Дніпродзержинську.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» судовий збір у розмірі 8,5 грн. та 1700,00 грн та 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу. В задоволенні зустрічного позову відмовив.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними та просить рішення суду скасувати та відмовити в позові в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині виселення ОСОБА_2 , яка зареєстрована і проживає у квартирі, розташованій за адресою : АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Дніпродзержинську.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки,суд першої інстанції обґрунтовано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року в розмірі 22674,63 долари США, - звернув стягнення на квартиру, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл..,АДРЕСА_3, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки № DZHCGK00770421 від 23.03.2007 р.) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню згідно ст.ст.526,530,1050 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені зустрічних вимог відповідачки про визнання незаконними дій відповідача щодо змін умов кредитного договору № DZHCGK00770421 від 23 березня 2007 року в частині збільшення відсоткової ставки кредиту з 12% на 15,35% річних,оскільки відповідно до п.п.2.3.1. п.2.3. умов кредитного договору № DZHCGK00770421, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору, зміни облікової ставки НБУ, зміни розміру відрахувань у страховий фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Як вбачається з листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 31.12.2008 року, відповідачка повідомлялася позивачем про збільшення відсоткової ставки кредиту.

Листом від 27.02.2009 року, ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив відповідачку, що відсоткову ставку за кредитом збільшено не буде, якщо відповідачкою своєчасно виконуються зобовязання по погашенню кредиту в розмірі , передбаченому кредитним договором , і на 01.03.2009 року відсутня прострочена заборгованість.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № DZHCGK00770421 від 23.03.2007 року, станом на 25.02.2008 року відповідачка мала поточну заборгованість за кредитом та станом на 01.03.2009 року її не погасила. Відсоткова ставка кредиту була збільшена позивачем до 14,04% річних.

Задовольняючи позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в частині виселення ОСОБА_2, яка зареєстрована і проживає у квартирі, розташованій за адресою : АДРЕСА_2, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України без надання іншого житлового приміщення, суд першої інстанції посилався на те, що добровільно звільняти предмет іпотеки відповідачка не бажає, а відповідно до ст.40 ч.1 Закону України Про іпотеку: звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Проте з даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

Як вбачається з матеріалів справи в квартирі, яка є предметом іпотеки, за адресою: АДРЕСА_4 окрім позивачки зареєстровані та проживають в квартирі, а саме чоловік позивача ОСОБА_4 та діти ОСОБА_5, 2008р.н., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст.109 ЖК України, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Крім того, згідно ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 3940 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині виселення ОСОБА_2 необхідно відмовити з вищезазначених підстав.

Отже, вирішуючи справу по суті позовних вимог суд першої інстанції не повно та не всебічно зясував та оцінив обставини справи, не визначився, які правовідносини виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому, рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині виселення ОСОБА_2 та зняття з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Дніпродзержинську і в цій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2011року - рішення скасувати частково. В частині виселення ОСОБА_2, яка зареєстрована і проживає у квартирі розташованій за адресою : Дніпропетровська область , м. Дніпродзержинськ , пров . БільшовицькийАДРЕСА_5, зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Дніпродзержинську - відмовити.

В іншій частині рішення залишити - без змін

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: