У Х В А Л А

"25" березня 2014 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Шалота К.В. розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, Приватного підпримтсва "Творчо-виробиничий цент "Олеся", треті особи: Управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про припинення права користування земельною ділянкою -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до Житомирської міської ради, ПП «Творчо-виробничий центр «Олеся» ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_11, треті особи: Управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, в якій просили припинити право користування ПП «Творчо-виробничий центр «Олеся» земельною ділянкою площею 0,2280 га, призначеної для обслуговування житлових будинків 5-а і 5-б по вул. Театральній м. Житомира, яке посвідчено державним актом серії Б №022692 та який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право користування землею за №72.

18.03.2014 року позивачами подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ПП «Творчо-виробничий центр» вчинити дії щодо будівництва магазину з приміщеннями громадського обслуговування за адресою: м. Житомира, вул. Театральна, 6 до вирішення справи по суті.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодоваства при рогляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, з наданих сторонами документів вбачається, що між сторонами виник спір, предметом якого є припинення права користування земельною ділянкою площею 0,2280 га, призначеної для обслуговування житлових будинків 5-а і 5-б по вул. Театральній.

В поданій заяві заявник просить вжити заходи забезпечення позову, які по суті призведуть до фактичного вирішення спору по суті.

Таким чином, враховуючи, що вжитті заходів забезпечення є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, і є заходами, що спроможні заподіяти істотної шкоди законним правам та інтересам відповідач, а також те, що забезпечення позову фактично призведе до вирішення спору по суті, то в задоволенні такої заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. В. Шалота