Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03.11.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» про захист прав споживачів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3І звернувся до суду з вищевказаним позовом , який мотивував тим, що між ним та ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі відділення № 1 у місті Ужгород (скорочено ПАТ «ВіЕйБі Банк») був укладений договір банківського вкладу за № 691160/2013 від 11.12.2013 року на суму в розмірі 6500 американських доларів. На початку червня 2014 року позивачем було поставлено ОСОБА_2 до відома про те, що він розриває договір банківського вкладу та бажає повернути всю суму, що на той момент знаходилась на його депозитному рахунку . Однак, Банк відмовив позивачу у видачі всієї суми грошей, посилаючись на те, що в банку немає достатньо коштів, але запевнив, що кожного дня буде видавати йому по 100 доларів США, хоча жодним договором, або чиним законодавством такі обмеження не передбачені. Фактично, банк не виконав і цю обіцянку, видаючи по 100 доларів США всього 6 разів з моменту закінчення договору Це підтверджується Заявами на видачу готівки за № 668941 від 16.06.2014 року, №1110464 від 25.06.2014 року, №1260629 від 27.06.2014 року, №34358 від 01.07.2014 року, №137269 від 02.07.2014 року, №561273 від 13.08.2014 року. Станом на 18 вересня 2014 року позивачу не вдалось отримати повну суму грошей, що йому належить та розміщені у Банку. Фактично спочатку ОСОБА_2 порушив права позивача на отримання суми грошей однією сумою, або відповідно до норм, встановлених НБУ, в еквіваленті 15000 грн. в день, а потім, нехтуючи його правами, зовсім припинив сплату належних коштів. На даний час банк не виплачує позивачу відсоток і фактично користується його коштами, порушуючи права, в тому числі право вільно розпоряджатися своєю власністю. Таким чином, ОСОБА_2 винен суму коштів в розмірі 6349,61 доларів США.

13 серпня 2014 року позивачем була заявлена заява-претензія до Банку з вимогою про повернення всієї суми грошей та з проханням пояснити чому здійснюється затримка з боку . Банка щодо такої виплати. Однак, 11.09.2014 року ОСОБА_2 надіслав листа за № ВД-1-43/73, в якому фактично нічого не пояснювалось. Разом з тим, оскільки позивач вважає що вимоги закону порушено звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, просив стягнути на його користь суму в розмірі 6476,60 дол. США.

Окрім того, у зв"язку з систематичним порушенням прав позивача , йому було заподіяно також моральну шкоду в розмірі , яку ним оцінено в 25 000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовільнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Так, суд, заслухавши думку позивача, який проти розгляду справи у відсутності відповідача з винесенням заочного рішення по справі не заперечив, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1І та ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі відділення № 1 у місті Ужгород (скорочено ПАТ «ВіЕйБі Банк») був укладений договір банківського вкладу за № 691160/2013 від 11.12.2013 року на суму в розмірі 6500 американських доларів. На початку червня 2014 року позивачем було поставлено ОСОБА_2 до відома про те, що він розриває договір банківського вкладу та бажає повернути всю суму, що на той момент знаходилась на його депозитному рахунку . Однак, Банк відмовив позивачу у видачі всієї суми грошей, посилаючись на те, що в банку немає достатньо коштів, але запевнив, що кожного дня буде видавати йому по 100 доларів США, хоча жодним договором, або чиним законодавством такі обмеження не передбачені. Фактично, банк не виконав і цю обіцянку, видаючи по 100 доларів США всього 6 разів з моменту закінчення договору Це підтверджується Заявами на видачу готівки за № 668941 від 16.06.2014 року, №1110464 від 25.06.2014 року, №1260629 від 27.06.2014 року, №34358 від 01.07.2014 року, №137269 від 02.07.2014 року, №561273 від 13.08.2014 року. Станом на 18 вересня 2014 року позивачу не вдалось отримати повну суму грошей, що йому належить та розміщені у Банку. Фактично спочатку ОСОБА_2 порушив права позивача на отримання суми грошей однією сумою, або відповідно до норм, встановлених НБУ, в еквіваленті 15000 грн. в день, а потім, нехтуючи його правами, зовсім припинив сплату належних коштів. На даний час банк не виплачує позивачу відсоток і фактично користується його коштами, порушуючи права, в тому числі право вільно розпоряджатися своєю власністю. Таким чином, ОСОБА_2 винен суму коштів в розмірі 6349,61 доларів США.

13 серпня 2014 року позивачем була заявлена заява-претензія до Банку з вимогою про повернення всієї суми грошей та з проханням пояснити чому здійснюється затримка з боку . Банка щодо такої виплати. Однак, 11.09.2014 року ОСОБА_2 надіслав листа за № ВД-1-43/73, в якому фактично нічого не пояснювалось. Разом з тим, оскільки позивач вважає що вимоги закону порушено звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, просив стягнути на його користь суму в розмірі 6476,60 дол. США.

Окрім того, у зв"язку з систематичним порушенням прав позивача , йому було заподіяно також моральну шкоду в розмірі , яку ним оцінено в 25 000 грн. 00 коп.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.

Керуючись положеннями ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, які регулюються ст.ст. 15, 16, 626, 629, 638, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплатити вкладникові таку суму та проценти на неї, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту відсотки. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконною та безпідставною, оскільки відповідно до вимог статті 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Він не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Оскільки стороною договору банківського вкладу є фізична особа, то відповідач не міг відмовити у видачі вкладу. Закон (стаття 1074 ЦК України) не допускає обмежень прав клієнта щодо розпорядження такого вкладу. Такі обмеження можливі лише у випадках, передбачених законом і на підставі судового рішення. Такий закон станом на день подання позовної заяви відсутній. Отже, дії відповідача, направленні на ухилення від повернення ОСОБА_1І вкладу є протиправними.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до п.2 ст. 22 ЦК України позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди у вигляді доходів, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом також встановлено , що з червня місяця 2014 року ОСОБА_2 відмовив ОСОБА_1І у видачі коштів, закрив договір банківського вкладу та перерахував кошти на поточний рахунок, припинив нарахування відсотків по депозиту. Враховуючи те, що середня ставка по депозиту по Закарпатській області та по договору вкладу за № 691160/2013 від 11.12.2013 року становить 6% річних, тому ОСОБА_2 має відшкодувати упущену вигоду шляхом виплати відсотків за чотири місяці з червня по вересень по залишковій сумі 6349,61 доларів США в розмірі 127 доларів США. (.Розрахунок суми - 6349, 61 дол. США (сума, яку банк не видав) *0,5% (відсотки за місяць) = 31,75 дол. США (упущена вигода за один місяць). 31, 7 дол. США *4 (кількість місяців, на протязі яких я не можу отримати свої кошти) =127 дол. США (загальна сума упущеної вигоди).

Окрім наведеного , протиправними діями Банку позивачу були завдані значні моральні, душевні переживання, а також емоційний стрес.

Відповідно до ст. 23 ЦК України Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У судовому засіданні встановлено, що з вини відповідача було заподіяна позивачу моральна шкода, яка призвела до втрат немайнового характеру, враховуючи вимушеність змін у життєвих та виробничих стосунках.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача завдану з його вини моральну шкоду.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд, -

РІШИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» про захист прав споживачів - задоволити.

Стягнути з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі відділення № 1 у місті Ужгород (скорочено ПАТ «ВіЕйБі Банк») на користь ОСОБА_1 / м. Ужгород, вул. Бестужева, 8/3/ :

Залишкову суму вкладу в розмірі 6349,61 доларів США.

Упущену вигоду в розмірі 127 дол. США.

Моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень.

Стягнути з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» в особі відділення № 1 у місті Ужгород (скорочено ПАТ «ВіЕйБі Банк») на користь держави суму судових витрат в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4