У х в а л а

22 грудня 2014 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, а відтак її слід залишити без руху.

Так, позивачі всупереч п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладають обставини, якими обґрунтовують свої позовні вимоги в частині зазначення саме відповідача батьком дитини. Хто юридично на час звернення до суду із даним позовом є батьком дитини, оскільки позивачі оспорюють саме його батьківство. В даному випадку вирішальне значення має не біологічне, а юридичне визначення. Самі позивачі в своїй позовній заяві приводять роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.6 Постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» і положення ч.1 ст.129 СК України, згідно яким такий позов може бути пред`явлений до чоловіка жінки, якщо він записаний батьком її дитини.

Крім того, позивачі всупереч п. 6 ч. 2 ст.119 ЦПК України не зазначають доказів на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги (або не наводять підстав для звільнення від їх доказування), а саме не зазначають доказів на підтвердження того, що позивачі ведуть разом спільне господарство, що позивач ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем (оскільки як вбачається із медичного свідоцтва про народження дитини - в пункті 6 записано, що мати дитини в зареєстрованому шлюбі не перебуває). Не зазначено доказів на підтвердження того, що дитина, свідоцтво про народження якої відсутнє і взагалі не зазначено чи отримувалося позивачем ОСОБА_3, проживає за певною адресою в м. Києві. Крім того, суд роз`яснює положення цивільного законодавства, відповідно до яких місце проживання дитини визначається не за тією чи іншою адресою, а, зокрема, з матір`ю чи батьком.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання батьківства - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала в цій частині оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк