ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
провадження № 2/753/5620/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2014 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Куренкова Є.С.,

при секретарі Коліков Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №117 по вул. Кошиця, 5-А в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя і просила визнати за нею право власності на грошові кошти у розмірі 72 889 382 (сімдесят два мільйони вісімсот вісімдесят десять тисяч триста вісімдесят дві) грн. В своїй позовній заяві позивачка посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, їх шлюб існує лише формально і його збереження є неможливим, оскільки суперечить інтересам обох сторін. Також позивачка зазначила, що в період шлюбу та за час коли їх відносини не були офіційно зареєстровані, а вони фактично проживали разом і вели спільне господарство відповідачем було отримано дохід у розмірі 145 778 764 грн. (сто сорок пять мільйонів сімсот сімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят чотири) грн., однак на даний час домовленість щодо поділу майна між ними не досягнута.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, відповідач позов в частині розірвання шлюбу визнав, однак частково заперечував стосовно поділу спільного майна подружжя, а саме у звязку з тим, що позивачка при підрахуванні отриманих доходів не врахувала суму сплачених/утриманих податків.

Судом було встановлено, що з грудня 2005 р. по лютий 2012 р. сторони проживали однією сімєю, спочатку без реєстрації шлюбу, а з 25 лютого 2012 року сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 лютого 2012 року серії 1-ЖД № 163246.

Від шлюбу дітей немає.

Згідно пояснень сторін, їх спільне сімейне життя не склалося через повну відсутність взаєморозуміння і різних поглядів на сімейне життя. Уже тривалий час сторони не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть домашнє господарство. За час спільного проживання сімя повністю розпалася. Відповідач постійно відсутній у дома по своїм справам, та зовсім не приділяє достатньої уваги, зараз кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами.

Отже, сторони в судовому засіданні підтвердили, що їхня сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, та вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, а також не мають бажання їх відновити, у звязку з цим вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із подружжя.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

При виплаті доходу відповідачу, податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, яка діє на момент такої виплати. А тому позивачкою невірно було пораховано сукупних дохід відповідача, що підтверджується наданими до суду документами .

Згідно документів та пояснень вбачається, при виплаті отриманих доходів відповідачу податковими агентами були утримані податки, а саме: 2006 р. сума нарахованого доходу 37 045 000 грн., сума утриманого податку 4 810 000 грн. у звязку з чим сума отриманого доходу = 32 235 000,00 грн.; 2007 р. сума нарахованого доходу 50 050 000 грн., сума утриманого податку 7 500 000 грн. у звязку з чим сума отриманого доходу = 42 550 000 грн.; 2014 р. сума нарахованого доходу 58 683 764,71 грн., сума утриманого податку 9 976 240 грн. у звязку з чим сума отриманого доходу = 48 707 524,71 грн.

Загальна сума отриманих доходів за час спільного проживання становить 123 492 525 грн. Отже, відповідач за період їх спільного проживання отримав офіційний дохід у розмірі 123 397 524,71 (сто двадцять три мільйони триста девяносто сім гривень 71 коп.) грн., що підтверджуються довідками про доходи та іншими документами, наданими до суду.

Відповідно до ст. 74 Сімейного Кодексу України, якщо чоловік та жінка проживають однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, фактичні шлюбні відносини - це відносини чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю та при цьому не одружені. Правовий статус майна, набутого особами в цивільному шлюбі, є таким самим, як і правовий статус майна подружжя - спільна сумісна власність. Відповідно до норм законодавства, поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, відбувається згідно з положенням гл. 8 Сімейного Кодексу України. Таким чином, наразі поділ майна осіб, які перебувають у цивільному шлюбі, прирівняно до поділу майна подружжя, яке офіційно оформило свої стосунки.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, розяснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 177 ЦК України визначено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги результати інтелектуальної творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а згідно вимог ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Статтею 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд вважає, що надані докази свідчать про те, що спірне майно було набуте під час спільного проживання, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, виходячи с наявних доказів та пояснень відповідача, суд не може погодися с позивачем стосовно того, що майно яке було отримано відповідачем за період спільного проживання підлягає поділу між сторонами в рівних долях, а тому на підставі наданих доказів суд приходить до висновку, що позивачці повинно належати частина спільної сумісної власності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 60, 61, 208-212, 218 ЦПК України, ст.ст. 24, 60, 61, 70, 71, 104, 105, 110 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ширяївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 7 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.

В порядку поділу майна подружжя визнати право власності на грошові кошти за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) у сумі 53 000 000,00 (пятдесят три мільйони) грн, які були набуті під час шлюбу, та стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 53 000 000,00 (пятдесят три мільйони) грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, з дня отримання його копії.

СУДДЯ