Справа №266/4400/14-ц
Провадження№ 2/266/1324/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2014 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., при секретарі Маросіній Є.М., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом про визнання права власності на частку будинку, що належить ОСОБА_2, оскільки його частка не значна, а будинок не підлягає поділу.

З позовної заяви вбачається, що позивач має намір набути право власності на частку у домоволодінні яка належить відповідачу, шляхом виплати йому грошової компенсації вартості його частки у нерухомому майні. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Проте позивачем до наступного часу не визначено ціну позову, та не внесено на депозит суду суми компенсації.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, якою він просить накласти арешт на частку 13/50 домоволодіння №51-б по вул.. Жуковського в м. Маріуполі, яка належить ОСОБА_2

Заява обґрунтована тим, що відповідач має намір формально переоформити право власності на спірне майно шляхом його відчуження, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 151, ч. 3 ст. 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову№ 9 від 22.12.2006 року з наступними змінами, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст.316, 361 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Ст. 362 ЦК України передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову та доданої до нього нотаріально посвідченої заяви, обставиною за якою позивач побоюється про неможливість виконати рішення суду є саме отримання від відповідача нотаріально посвідченої заяви- проповідомлення позивача про намір продажу будинку, та пропозицію викупу позивачем його частки за оголошеною вартістю.

Тобто позивач не позбавлений в позасудовому порядку набути право власності на частку що належить відповідачу (відсутній дійсний спір). І накладенння арешту на частку будівлі належної відповідачу, взагалі позбавить сторони реалізувати своє право власності в позасудовому порядку у випадку відсутності між сторонами спору.

Крім того, за позовними вимогами позивача, суд не вбачає обставин неможливості чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки у разі відчуження частки відповідачем з порушенням переважного права купівлі, позивач не позбавлений відповідно до ч.4 ст.362 ЦК України перевести на нього прав та обов'язків покупця.

Інших мотивів забезпечення позову позивач суду не навів.

З урахуванням наведено суд вважає, що позивачем не доведено обставин, що у разі не накладення арешту на частку будинку, що належить відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за предметом позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 Афанасьєвни про забезпечення позову по цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 5 днів після отримання копії ухвали.

Суддя: Шишилін О. Г.