Справа 237/1337/14-ц
Провадження 2/237/819/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 березня 2014 року

Марїнський районний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Ліпчанського С.М. при секретарі Бахтіяровій Н.В. розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду у м.Марїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала наступним.

27 травня 2011 року між ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досягнуто угоди купівлі продажу нерухомого майна, а саме будівлі зерносховища, що знаходиться у сільськогосподарській зоні № 6 у селі Олександрівка. Вищевказана будівля належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ДН Х1 111682 на імя ОСОБА_3, та серії ДН Х1 111803. Вказана будівля це складське приміщення, яке розташоване біля току СТОВ «Олександрівське», і яке раніше було виділено членам КСП ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На момент укладання угоди між ними, досягнуто всіх істотних умов виконання договору купівлі-продажу вказаного майна. На підтвердження укладання договору відчуження майна, ОСОБА_2, ОСОБА_3 передали позивачу свідоцтво про право власності на майновий пай членів КСП ОСОБА_2, та ОСОБА_3 Позивачем, у свою чергу було передано обумовлену між ними грошову суму.

З часу придбання обєкту, позивач здійснює експлуатацію обєкту нерухомого майна за призначенням, проводить капітальні та поточні ремонти. На момент укладання угоди купівлі-продажу нерухомого майна позивачем та відповідачами погоджено, всі витрати з юридичного переоформлення прав власності на будівлю пологового відділення несе самостійно. Нотаріально договір купівлі-продажу укладено не було, оскільки матеріальних коштів на оплату послуг нотаріуса позивач на той час не мав, укладання письмового тексту договору з подальшим нотаріальним посвідченням було відкладено на деякий строк. У свою чергу, ОСОБА_2, ОСОБА_3 погодилися, що нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу вищевказане майна на першу його вимогу. До теперішнього часу відповідачі на його неодноразові пропозиції переоформити нерухоме майно не реагують.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні.

Відповідачі до суду не зявилися, суду надали заяву, у якій вказують, що з позовними вимогами згодні, не заперечують проти винесення рішення по справі та просять справу розглянути у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановлений законом.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 203,220,392 ЦК України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будівлі зерносховища, що знаходиться у сільськогосподарській зоні № 6 біля току в селі Олександрівка, Марїнського району, Донецької області, укладений 27 травня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежиле приміщення зерносховище, загальною площею 1475,3 кв.м., основною площею 1443,0 кв. метрів, яке складається з основних приміщень: розміром 1246,1 кв.м., основною площею 1246,1 кв.м.; 125,0 кв.м.; основною площею 125 кв.м.; 71,9 кв.м.; основою 71,9 кв.м.; підсобних приміщень 6,3 кв.м., допоміжних 6,3 кв.м.; 3,6 кв.м., допоміжних 3,6 кв.м.; 9,3 кв.м., допоміжних 9,3 кв.м.; коридорів 8,5 кв.м.; допоміжних 8,5 кв.м.; 4,6 кв.м.; допоміжних 4,6 кв.м., та яке розташоване за адресою: Донецька область, Марїнський район, село Олександрівка Сільськогосподарська зона, 6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Марїнського районного суду С.М. Ліпчанський

27.03.2014