У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Власова С.О.,

суддів Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі Чучка Н.В.,

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року, по справі поданням державного виконавця районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон,

В С Т А Н О В И Л А :

Начальник РВ ДВС Ужгородського МРУЮ в жовтні 2013 року звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон на період існування заборгованості.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.11.2013 року подання задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон на період існування заборгованості по аліментах.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, згідно якої вважає, що судом неповно з»ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, посилається на те, що він ніколи не ухилявся від сплати аліментів, а заборгованість по їх сплаті виникла через скрутний матеріальний стан апелянта, оскільки немає стабільного доходу і на його утриманні перебуває ще двоє його дітей, один з яких є інвалідом дитинства. Просить суд скасувати ухвалу від 14.11.2013 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання державного виконавця відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Представник РВ ДВС Ужгородського МРУЮ у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив суд її відхилити, ухвалу суду від 14.11.2013 року залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є підставною і підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі: Закон № 606-XIV), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Матеріалами справи встановлено, що 03.06.2003 року державним виконавцем Ужгородського РВ ДВС Ужгородського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 19.05.2003 року Ужгородським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.04.2003 року і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 23.09.2008 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 12 913,44 грн. (а.с.7).

При цьому, державним виконавцем не надано доказів ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, а також встановлено, що у ОСОБА_2 є інша сім»я, двоє дітей, один з яких ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, є інвалідом та потребує постійного лікування, а від так посилання боржника на скрутне матеріальне становище як на підставу несплати аліментів є доведеним.

Крім того, постановою старшого слідчого СВ Ужгородського РВ УМВС України від 28.11.2013 року встановлено, що ОСОБА_2 з метою утримання своєї сім»ї зайнявся підприємництвом, з цією метою 22.02.2006 року у АКБ «Раффайзенбанк Аваль» отримав кредит у розмірі 15000 дол. США, а 20.02. 2007 року-7700 дол. США. Проте у звязку із настанням фінансової кризи та порушенням зобовязань його контрагентів він не зміг в повній мірі розрахуватися з банком, що також вплинуло на можливість утримувати сім»ю та сплачувати аліменти. Кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України щодо нього, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України закрито - за відсутністю складу кримінального правопорушення а.с.20.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосується гарантованого ст. 33 Конституції України права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, і повинно застосовуватися як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання рішення.

З матеріалів справи убачається що постановою державного виконавця накладався арешт на майно боржника а.с.5.

Згідно ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Такі заходи, передусім, передбачені ст. 32 Закону № 606-XIV.

У справі відсутні докази використання державним виконавцем передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу (в т.ч., шляхом звернення стягнення на майно боржника за правилами Глави 4 Закону № 606-XIV).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а в задоволенні подання державного виконавця слід відмовити як не обґрунтованого.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянину України ОСОБА_2 -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: