Провадження № 2/752/5306/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.12.2014 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту психології імені Г.С.Костюка Національної академії педагогічних наук України про зобов»язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Інституту психології імені Г.С.Костюка про зобов»язання відповідача видати довідку про заробітну плату аналогічного змісту довідки № 142 та визнати дані довідки № 142 в особовому рахунку ОСОБА_1 оригіналом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він працював на підставі договору в Інституті психології ім.Г.С.Костюка. В подальшому Інститутом була видана довідка № 142, відповідно до якої за час роботи йому було нараховано пенсійні внески на заробітну плату в розмірі 50727 карбованців 30 копійок. В подальшому зазначена довідка була відкликана бухгалтерією Інституту і відомості про його заробіток, на його переконання, були підроблені відповідачем, а дані, відображені в особовому рахунку, оригінал якого йому не був наданий, не відповідають дійсності і містять помилки.

В судове засідання позивач не з»явився, заявивши клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що при видачі позивачу довідки № 142 від 21.09.2005 р. для оформлення пенсії бухгалтером була допущена помилка при переведенні карбованців в гривневий еквівалент в зв»язку з грошовою реформою. Посилання позивача на відсутність відомостей про заробітну плату за грудень 1990 р., на думку представника відповідача, не відповідають дійсності, оскільки вони відображені в особовому рахунку за 1991 рік в зв»язку з затримкою заробітної плати, яка мала місце.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 1989 р. по 1990 р. перебував у трудових відносин з Інститутом психології ім.Г.С.Костюка на підставі відповідного договору.

На підприємстві позивачу був відкритий особовий рахунок, куди вносились відомості про нараховану і отриману заробітну плату.

21.09.2005 р. Інститутом психології ім. Г.С. Костюка позивачу була видана довідка № 142 про заробітну плату для пред»явлення до органів пенсійного фонду і нарахування пенсії.

Відповідно до наданої довідки за період з серпня 1989 р. по грудень 1990 р. включно ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата в розмірі 50727,30 карбованців, з якої були сплачені відповідні страхові внески.

Відповідно до даних особового рахунку ОСОБА_1 за 1989 -1991 р., копії якого долучені до матеріалів справи, а оригінал оглянутий судом, позивач отримував заробітну плату щомісяця в розмірі 300 карбованців, в жовтня 1989 р. - 272 карбованців 73 копійки.

Тобто, за період серпень 1989 р. по грудень 1990 р. включно позивачу була нарахована заробітна плата в розмірі 5072,73 карбованців, а не як зазначено в Довідці про заробітну плату № 142 - 50727,30 карбованців.

В довідці № 142 бухгалтерією Інституту психології ім..Г.С.Костюка була наведена таблиця про суму заробітної плати, нарахованої за зазначений період (щомісяця), з розшифруванням в гривнях.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1002 від 26.08.1996 р. «Про переоцінку товарів (робіт, послуг) та механізм контролю за переглядом цін та формуванням вартісних показників в умовах грошової реформи» встановлено, що на день запровадження гривні ціни (тарифи, націнки, збори, тощо) на товари (роботи, послуги), а також усі вартісні показники (нарахування податків, інших обов»язкових платежів, заробітної плати, пенсій, інших соціальних виплат, допомоги, тощо) в гривні перераховуються у співвідношенні 1 гривня дорівнює 100000 карбованців.

З огляду на викладене заробітна плата позивача, яка становила 300 карбованців на місяць у співвідношенні до гривні складає 0,003 гривні. Однак в довідці № 142 зазначено, що заробітна плата позивача на місяць становила 0,03 гривні, що не відповідає даним особового рахунку.

Оцінюючи надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відомості, відображені в довідці № 142 про заробітну плату, яка видана позивачу для обчислення пенсії, не відповідають даним особового рахунку про нараховану заробітну плату, а саме невірно відображено співвідношення у перерахунку розміру заробітної плати в гривні в зв»язку з проведеною грошовою реформою.

Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на відсутність відомостей про нараховану заробітну плату за грудень 1990 р., оскільки зазначені дані містяться в особовому рахунку за 1991 рік, який наданий суду.

Обов»язок доказування законодавець покладає на сторони у справі.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду позивач посилається на внесення відповідачем неправдивих відомостей до даних особового рахунку в зв»язку з чим просив суд призначити у справі експертизу і обов»язок по оплаті за її проведення покласти на відповідача.

У задоволенні зазначеного клопотання судом було відмовлено в зв»язку з його необґрунтованістю.

Інших доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надано.

Досліджені судом докази, а саме дані особового рахунку позивача, є належними, допустимими і такими, що узгоджуються між собою.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість і недоведеність заявленого позову, в зв»язку з чим він не підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід держави судовий збір, який не був сплачений ним при зверненні до суду і суду не надано відомостей про те, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інституту психології імені Г.С.Костюка Національної академії педагогічних наук України про зобов»язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя