У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Власов С.О.,

при секретарі: Чучка Н.В.,

за участю представника відділу ДВС Хустського районного управління юстиції ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на ухвалу Хустського районного суду від 16 червня 2014 року у справі за поданням державного виконавця відділу ДВС Хустського районного управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року державний виконавець відділу ДВС Хустського районного управління юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, вказавши, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню постанови №2798/30500/13, яка видана 25.12.2013 року Чопською митницею Міндоходів про стягнення з ОСОБА_2 на користь Чопської митниці Міндоходів штраф в розмірі 8500,00 грн. Станом на 20 травня 2014 року боржником у добровільному порядку постанову Чопської митниці Міндоходів не виконано, за ним наявна заборгованість по сплаті штрафу в сумі 8500,00 грн.

Ухвалою Хустського районного суду від 16 червня 2014 року подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання ним зобовязань.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, якою просить: скасувати ухвалу районного суду Закарпатської області від 16 червня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження виїзду за кордон.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно встановивши обставини, які мають значення для справи.

В судовому засіданні представник відділу ДВС Хустського районного управління юстиції ОСОБА_1 просила суд відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС від 07.02.2014 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню постанови №2798/30500/13, яка видана 25.12.2013 року Чопською митницею Міндоходів про стягнення з ОСОБА_2 на користь Чопської митниці Міндоходів штраф в розмірі 8500,00 грн. (а.с.7).

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього постановою.

Однак такого висновку суд першої інстанції дійшов на неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, і з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що цей захід примусу застосовується як крайня міра, коли вжитті всі інші заходи впливу на боржника.

В ухвалі судом не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобов'язання, покладеного на нього постановою. Наведені судом в ухвалі висновки суду ґрунтуються на припущеннях

Як у поданні державного виконавця так і в ухвалі суду не наведено будь - яких посилань на ухилення боржника від виконання постанови.

Отже, з вказаного слідує, що підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не було.

Ухвала постановлена без належного зясування обставин справи, перевірки їх доказами, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.307, 312-315,317,319 ЦПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Хустського районного суду від 16 червня 2014 року, скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Хустського районного управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді