АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3095/14 Справа № 206/7645/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року м. Дніпропетровськ

27 серпня 2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

при секретарі - Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

«Комерційний банк «Надра»

на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач вважає, що судом неправильно визначені спірні правовідносини та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи / а. с. 66-67 /.

Зазначеним рішенням від 07.03.2014 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 878022/ФЛ від 08.09.2008 року, яка складається з: 123875,92 грн. - заборгованості по кредиту, 13954,60 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості, 4233,32 грн. - індекс інфляції, а всього 244315,88 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Крім того, з відповідачки на користь банку стягнено судові витрати по справі у розмірі 2443,15 грн. / а. с. 57-59 /.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 878022/ФЛ (далі Договір), згідно якого ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 126418,59 грн. на придбання нового житла з виплатою процентної ставки 18,59 % річних строком до 07.08.2028 року. Погашення кредиту та сплату процентів за користування ним позичальник зобов'язаний здійснювати щомісячно в розмірі мінімального щомісячного платежу 2007,29 грн. у строки, що передбачені умовами договору, зокрема п. п. 3.3.; 3.3.2; 3.3.3, який підписано сторонами / а. с. 5-6 /.

Кредитні кошти надані ОСОБА_3 в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами № № 121, 125 від 08.09.2008 року та випискою з особистого рахунку / а. с. 7-9 /.

Згідно п. 2.1 Договору, в забезпечення виконання відповідачкою спірного Договору, між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки відповідно до якого відповідачкою передано в іпотеку придбаний нею за кредитні кошти житловий будинок по АДРЕСА_1.

Попри взяті на себе зобов'язання відповідачка ОСОБА_3 не виконувала умови Договору стосовного своєчасного повернення отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у зв'язку з чим, за Договором виникла заборгованість, яка була визначена позивачем станом на 03.04.2013 року в сумі 256957,74 грн., де: 123875,92 грн. - заборгованість за кредитом; 102252,04 грн. - заборгованість по процентам; 13954.60 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 1264,86 грн. - штраф; 4233,32 грн. - індекс інфляції / а. с. 1- 4,10 /.

За таких обставин, та виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що, в силу ст.ст. 526,549,610,611,615,626,628,629,1054,1055,10561 ЦК України та умов Договору, - позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню в частині стягнення 123875,92 грн. - заборгованість за кредитом; 102252,04 грн. - заборгованість по процентам; 13954,60 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 4233,32 грн. - індекс інфляції, оскільки кредитний договір укладено між сторонами у відповідності з вимогами чинного законодавства і банком при укладенні договору було надано боржнику всю необхідну, достовірну та доступну інформацію про послугу у вигляді надання кредиту, що підтверджено підписами кредитора та боржника у спірному кредитному договорі.

Щодо стягнення з відповідачки на користь банку 12641,86 грн. штрафу, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки суперечать вимогам п. п. 5.3; 4.3.3; 4.3.4;3.3.1;3.3.2;3.3.3 Договору. Такий штраф, на думку суду першої інстанції, може бути стягнений лише за порушення п. п. 4.3.1; 4.3.2;4.3.5 - 4.3.14 Договору, умови яких не стосуються поверненню грошових коштів, при цьому в позовній заяві взагалі відсутнє обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача зазначеного штрафу, як і не надано будь-яких доказів, які підтверджують ці позовні вимоги. Крім того, штраф у вигляді 10% від суми кредиту за порушення умов кредитного договору, щодо своєчасного повернення отриманих коштів, Договором не передбачений.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував прав і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ « КБ «Надра» в силу ст.ст. 525,526,549,610,611,612,615,625,626,628,629,1054,1055,10561 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов Кредитного договору № 878022/ФЛ від 08.09.2008 року, що укладений та підписаний сторонами.

Розрахунок заборгованості в частині стягнення: 123875,92 грн. - заборгованість за кредитом; 102252,04 грн. - заборгованість по процентам; 13954,60 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості; 4233,32 грн. - індекс інфляції, - проведено правильно у відповідності з вище зазначеними нормами матеріального права та умовами Кредитного договору № 878022/ФЛ від 08.09.2008 року.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права та умов кредитного договору.

Відповідно ж до ст. 212 ПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, справа розглянута судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі (які підтримані представником позивача і в суді апеляційної інстанції) є надуманими та такими, що не відповідають вимогам матеріального і процесуального права та матеріалам справи, оскільки суд першої інстанції задовольнив в повному обсязі позовні вимоги банку про стягнення з відповідачки 123875,92 грн. - заборгованості по кредиту; 102252,04 грн. - заборгованості по процентам; 13954.60 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості; 4233,32 грн. - індексу інфляції, а отже підстав для скасування рішення в цій частині та ухвалення нового рішення про стягнення цих же сум не має.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно відмовив банку у стягненні з відповідачки штрафу в розмірі 12641,86 грн.

оскільки позичальником, тобто відповідачкою, порушено п.4.3.11 Договору, а тому згідно п. п. 5.3; 4.3; 4.3.3; 4.3.4 Договору позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми кредиту, - не можуть бути прийняті до уваги, так як є надуманими і такими що не відповідають ні вимогам норм матеріального права, ні умовам Договору, що укладений між сторонами.

Так, згідно п. 4.3.4 Договору - позичальник у випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених Договором, зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції, визначені у п. п. 5.1 - 5.3 Договору.

Відповідно п. 5.3 Договору - у разі порушення позичальником вимог п. 4.3, за виключенням п. п. 4.3.3; 4.3.4 цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1. 1 цього Договору, за кожен випадок.

Доказів того, що відповідачкою було порушено вимоги п. 4.3 Договору - банк суду не надав, які не вказав на такі порушення в своєму позові / а. с. 2-4 /.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідачкою порушено п. 4.3.11 Договору, згідно якого позичальник зобов'язаний надати додаткове забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором у разі суттєвого погіршення фінансового стану позичальника, невиконання умов або визнання недійсним Договору застави, зазначеного у п. 2.1 та/чи договору поруки, визначеного у п. 2.4 цього Договору, зниження вартості за цим Договором, - є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема умов спірного Договору, кредит в сумі 126418,59 грн. відповідачці було надано для придбання нового житла - будинку АДРЕСА_1 (п. п. 1.1;1.2 Договору) і в забезпечення виконання позичальником (відповідачкою) своїх зобов'язань, щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, - відповідачка уклала з банком договір іпотеки предметом якого є придбаний за кредитні кошти житловий будинок АДРЕСА_1 (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2.2. Договору - банк, у разі суттєвого погіршення фінансового стану позичальника, зниження вартості забезпечення, визначеного у п. 2.1 цього Договору, має право вимагати надання позичальником додаткового забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за цим Договором. Банк на власний розсуд оцінює запропоноване позичальником додаткове забезпечення і має право визнати його недійсним.

Як пояснив суду апеляційної інстанції представник позивача, банк, з вимогами до відповідачки про додаткове забезпечення виконання останньою своїх зобов'язань за Договором, - не звертався.

Відповідно п. 4.2.5 Договору - банк має право вимагати від позичальника документи, що підтверджують його поточний фінансовий стан, але доказів того, що фінансовий стан відповідачки погіршився і виникла потреба в додатковому забезпеченні зобов'язань по договору з боку позичальника, - позивач суду не надав, як і не надав доказів того, що банком взагалі вирішувалося таке питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що жодних підстав вважати, що відповідачкою порушено п. 4.3.11 Договору, - не має, а тому і відсутні підстави щодо стягнення з неї штрафу в розмірі 10% від суми кредиту на підставі п. 5.3 Договору. До того ж, ні в своєму позові, ні в розрахунку, банк жодним чином не обґрунтував на підставі чого і у зв'язку з якими порушеннями з відповідачки слід стягнути штраф у розмірі 12641,86 грн. / а. с. 1-4, 10 /.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині відмови банку у стягненні штрафу в розмірі 12641,86 грн. є законним та обґрунтованим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - відхилити.

Заочне рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 7 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: