РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.

суддів: Павліченко С.В., Куцина М.М.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ "Юридична фірма - МС" на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до виконавчого комітету Ужгородсьої міської ради про визнання за нею права власності на торгову будівлю під позначкою №1 за адресою м. Ужгород, вул. Заньковецької. Позов мотивований тим, що на підставі паспорту привязки групи торгових павільйонів по вул..Заньковецької в м.Ужгороді, за реєстраційним № 039 від 11.06.13 року виданим Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, схеми розміщення ТС, виготовленої КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради позивачкою, нею здійснено будівництво торгової будівлі під поз.1 по вул. Заньковнцькій в м.Ужгороді. Даний факт підтверджується листом Управління архітектури та містобудування, згідно якого спірний обєкт не відповідає визначенню тимчасової споруди. З метою оформлення права власності на збудоване нерухоме майно будівлю вона звернулася в КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради», де на її замовлення було виготовлено інвентаризаційну справу за № 7808 від 18.11.2013 року, згідно якої вищевказана будівля , загальною площею 19,2 м2, належить ОСОБА_2. На підставі Рішенням сесії Ужгородської міської ради, 24.10.2013 року між нею та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради було укладено Договір земельного сервітуту № 67 та акт приймання передачі земельної ділянки площею 0,0024 га, яка знаходиться за адресою м.Ужгород, вул..Заньковецької позначено 1. При проведенні вказаного будівництва будь-яких прав та інтересів третіх осіб порушено не було. Червоної лінії під будівлею не має, жодних комунікацій під будівлею не проходить. Враховуючи викладене вважає, що є всі підстави для визнання за нею права власності на спірне майно.

Рішенням Ужгородського мськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2013 року позовну заяву задоволено та визнано за ОСОБА_2 право власності на торгову будівлю під позначкою 1 загальною площею 18,8 м2, що знаходиться по вул..Заньковецької в м.Ужгород.

ТОВ "Юридична фірма - МС" оскаржило рішення Ужгородського міськрайонного суду в апеляційному порядку, просить скасувати оскаржене рішення , як таке що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин , що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідністю висновків суду обставинам справи і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на території земельної ділянки на яку укладено договір № 67 знаходиться бетонна площадка ТОВ "Юридична фірма - МС" із торговими павільйонами. Позивач по справі здійснив самочинне будівництво, на яке не може бути визнано право власності.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити з підстав зазначених в ній, крім того пояснив ,що він придбав цю земельну ділянку ще в 90-х роках і побудував фундамент і вже на його фундаменті позивачем був побудований торгівельний павільйон.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, пояснивши, що по земельні ділянці на якій ОСОБА_2 побудувала торгівельну будівлю проходить червона лінія, і відповідно до не скасованого договору належить ОСОБА_3 на праві власності.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши подані документи та матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі паспорту привязки групи торгових павільйонів по вул.Заньковецької в м.Ужгороді за реєстраційним № 039 від 11.06.13 року виданим Управлінням архітектури та містобудування Ужгородської міської ради, схеми розміщення ТС, виготовленої КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради ОСОБА_2І, власними силами і за власні кошти, здійснено будівництво торгової будівлі на бетонній основі під поз.1 по вул. Заньковецькій в м.Ужгороді. (а.с.5,6,13). 20 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради було укладено Договір земельного сервітуту № 67 згідно якого в сервітутне користування ОСОБА_2 передана земельна ділянка за адресою м.Ужгород, вул..Заньковецької б/н., площею 0,003га. (а.с.7-10). Земельна ділянка передана відповідно до акту приймання передачі земельної ділянки площею від 20.12.2012 року. (а.с.11). КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради», на замовлення позивачки було виготовлено інвентаризаційну справу за № 7809 від 18.11.2013 року, на будівлю під позначкою 1 б/н, по вул. Заньковнцькій в м.Ужгороді (а.с.12-15). Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 травня 1997 року, Ужгородська міська рада продала , а приватний підприємець ОСОБА_3 купив земельну ділянку площею 0,036 га, за адресою м.Ужгород вул. Занковецької, для будівництва магазину (а.с.48,52). Відповідно до виписки з розпорядження від 24 листопада 1993 році підприємцю ОСОБА_3 дозволено виготовити проектно-кошторисну документацію на будівництво магазину по вул. Занковецькій біля буд. 77.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з того що земельна ділянка була виділена позивачу під проведене будівництво при проведенні якого будь-яких прав та інтересів третіх осіб порушено не було.

В позовній заяві зазначено і судом першої інстанції було встановлено, що обєкт на який просить позивач визнати право власності, є самочинним будівництвом.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ст..98 ЗК України сервітут це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками) і воно не передбачає право на забудову фундаментальними будівлями ст.. 99 ЗК України.

Доказів про те, що Ужгородською міською радою, ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка саме для будівництва та обслуговування торгівельних павільйонів в матеріалах справи відсутнє.

В звязку з відсутністю умови, при якій можливе визнання права власності отримання земельної ділянки у встановленому порядку, в задоволені позову з підстав зазначених позивачем слід було відмовити.

Більше того до справи не залучено в якості відповідача або співвідповідача власника землі - ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Враховуючи всі обставини справи та наявні в матеріалах докази, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ "Юридична фірма МС" - задовільнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 скасувати, по справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на торгову будівлю - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді