У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 15 квітня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рахівського районного суду від 15 квітня 2014 року позовні вимоги задоволено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно зміни рішення суд у частині стягнення неустойки та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення зменшеного розміру неустойки. Мотивує, вимоги тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам норм процесуального та матеріального права.

У ході апеляційного розгляду, представник позивача в особі ОСОБА_2, заперечила, вимоги скарги та просив відхилити таку як необґрунтовану.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 31.10.2012 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт і надано кредитні кошти в сумі 4981,17 грн. на строк з 31.10.2012 р. по 31.10.2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку для споживчих цілей в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у розмірі 0,833% у місяць. А відповідно до вимог п. 2.2. Генеральної угоди за порушення позичальником строків погашення заборгованості, останній сплачує Банку штраф у розмірі 3460,24 грн.. Оскільки строк спеціальної давності закінчується лише 31.10.2014 року, а тому, підстави для застосування строку позовної давності, відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не застосовано строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Так, ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

А згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, указаних у цій Генеральній угоді, Умовах і правилах більш ніж на 31 день по зобовязанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредита рахується 32 день із моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, починаючи з 32 дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 3460,24 гривень.

Також, п. 2.5. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт передбачено, що Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, проценти, винагороду згідно Генеральної угоди та Умов і правил.

А як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як зазначено в п. 2.1. Генеральної угоди та Умов і правил, дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.10.2013 року.

З позовом у суд ПАТ КБ ПриватБанк звернувся 20.02.2014 року.

Виходячи з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Зважуючи на наведене, колегія суддів зазначає, що Банк звернувся в суд із вимогою про стягнення штрафу в межах спеціальної позовної давності, перебіг якої розпочався з 01.11.2013 року.

Крім цього, Позичальник зобовязався самостійно сплатити штраф на підставі п. 2.2. Генеральної угоди та Умов і правил у випадку допущення прострочення платежу, що призвело до порушення строків погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, апелянтом не доведено факту того, що позивачем безпідставно заявлено вимоги в частині стягнення штрафу.

Встановивши обґрунтованість позовних вимог, суд першої інстанції підставно задовольнив позовні вимоги.

Позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .

Ураховуючи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________