АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/9108/14 Головуючий 1 інст. - Ганенко Т.С.
Справа № 2036/2-144/11 Доповідач - Кісь П.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 27 жовтня 2014 року по справі про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Чугуївського районного суду Харківської області від 29 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 м. Харкова, третя особа: головний лікар міської клінічної багатопрофільної лікарні № 25 м. Харкова Вакуленко Вячеслав Михайлович про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2010 року мешканка міста Чугуєва Харківської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася з позовом до міської багатопрофільної лікарні №25 міста Харкова про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вказуючи, що вона безпідставно, з порушенням трудових прав була звільнена з посади медичної сестри анестезиста наказом головного лікаря №120-к від 13.10.2010 року за п.3 ст.40 КЗпП України (систематичні порушення трудової дисципліни).

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 травня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. (а.с.1233, 124-126).

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. (а.с.165, 166-167).

14 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася з заявою про перегляд рішення Чугуївського міського суду від 29.05.2012 року за нововиявленими обставини і, уточнивши її 03.06.2014 року, просила переглянути вказане рішення та ухвалити нове про задоволення її позову, вказуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення без усестороннього, неупередженого та повного дослідження доказів, що обставини притягнення її до дисциплінарної відповідальності фактично судом не з'ясовано, а обставини, на які вона посилалася, залишено судом без уваги. (а.с.173-175, 182-185).

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 27 жовтня 2014 року заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення суду від 29.05.2012р. за нововиявленими обставинами залишено без задоволення (а.с.212-214).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати вказану ухвалу, як постановлену з порушенням норм матеріального права та процесуального права, і ухвалити нову, якою її заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає: що адміністрацією лікарні їй безпідставно було оголошено догани наказом №30-к від 05.03.2010р. та наказом №34-к від 11.03.2010р.; що на той час ні адміністрацією лікарні, а ні профкомом їй не роз'яснювалось її право на оскарження в судовому порядку вказаних наказів; що лише 31.11.2010р. голова КТС міської багатопрофільної лікарні №25 м.Харкова Осьмаков І.А. повідомив її письмово про те, що спори повинні розглядатися в судовому порядку; що адміністрація лікарні не перевірила належним чином викладені в її письмових поясненнях факти і безпідставно зробила висновок про її запізнення на роботу та систематичні порушення трудової дисципліни. Також ОСОБА_3 вказувала, що суд першої інстанції позбавив її права надати докази та пояснення в судовому засіданні і виніс рішення без її участі; що суд належним чином не дослідив її доводи про те, що вона 26.02.2010р. запізнилася на роботу з поважних причин, так як по дорозі на роботу впала і через травму запізнилася; що 02.03.2010р. та 13.10.2010р. на роботу приходила вчасно, а складені працівниками адміністрації лікарні акти не відповідають дійсності; що про свої права, в тому числі і щодо оскарження наказів про оголошення їй доган їй ніхто не роз'яснював, а з матеріалами справи вона два роки не могла ознайомитися і лише під час консультації у юриста і ознайомлення з матеріалами справи 12.05.2014 року довідалася про зазначені вище порушення її прав та необ'єктивність вирішення справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу просила її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в її заявах. Вважає, що суд першої інстанції не перевірив належним чином усі її доводи, не надав належної оцінки доказам безпідставності рішень профкому і адміністрації про її звільнення, безпідставно відхилив заяву про перегляд за ново виявленими обставинами незаконного рішення від 29.05.2012р.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно статті 2 ЦПК України провадження у цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом, так і на час вирішення справи по суті позовних вимог, так і в даний час діють норми процесуального закону, які передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, що усі наявні у них докази на підтвердження своїх вимог або заперечень сторони повинні подавати суду до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводилося - до початку розгляду справи по суті. (ст.10, ч.2 ст.27, ч.1 ст.131 ЦПК України).

Суд, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, розділом V ЦПК України передбачено, що перегляд судових рішень здійснюється за процедурою:

· апеляційного провадження (глава 1 розділу V ЦПК України);

· касаційного провадження (глава 2 розділу V ЦПК України);

· перегляду судових рішень Верховним Судом України з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах або з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом (глава 3 розділу V ЦПК України);

· провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами (глава 4 розділу V ЦПК України).

Стаття 361 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з ново виявленими обставинами.

Ні заява ОСОБА_3 від 14.05.2014р., ні її уточнена заява від 03.06.2014р. не містять конкретно визначеного посилання на певний пункт частини 2 статті 361 ЦПК України, в якій зазначені підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, однак за змістом доводів заявника та користуючись методом виключення вбачається, що заявник вважає, що мають місце передбачені пунктом 1) частини 2 ст.361 ЦПК України «істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи»,

Посилання на ці ж підстави містяться і в доводах апеляційної скарги, виготовленої, як пояснила ОСОБА_3, її адвокатом.

Проте ні письмові доводи, що містяться в поданих суду адвокатом позивача ОСОБА_3, ні її усні пояснення в судовому засіданні апеляційної інстанції не свідчать про наявність передбачених ст.361 ЦПК України підстав для скасування рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29.05.2012 року.

Усі доводи заявника зведені до переоцінки доказів щодо обставин, які були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Однак це не є свідченням наявності підстав для скасування рішення суду за ново виявленими обставинами.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з ново виявленими обставинами» зазначено, що процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Оскільки доводи ОСОБА_3 зведені до ревізії доказів, які досліджувалися в судовому засіданні першої інстанції, та до з'ясування обставин, що були предметом розгляду при вирішенні спору по суті у 2012 році, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в ухвалі від 27.10.2014 року, що наведені заявником обставини не є ново виявленими у розумінні частини 2 ст.361 ЦПК України, оскільки вони були відомі позивачу, яка приймала участь у розгляді цивільної справи та були предметом дослідження при розгляді цивільної справи по суті у суді першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги.

Доводи ОСОБА_3, викладені в заяві про перегляд рішення за ново виявленими обставинами, могли б мати значення при обґрунтуванні апеляційної чи касаційної скарг (п.п.5,6 частини 2 статті 295, частина 2 ст.326 ЦПК України), але не для перегляду за нововиявленими обставинами за ст.361 ЦПК України.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 і скасування ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 27.10.2014р. немає.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Заяви ОСОБА_3 від 14.05.2014р., від 03.06.2014р. і апеляційна скарга свідчать про вимогу ОСОБА_3 та її представника переглянути судові рішення, що набрали законної сили, у спосіб, не передбачений ЦПК України.

В пункті 1 постанови Пленуму ВССУ №4 від 30.03.2012 року зазначено, що задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: