Провадження № 2-6364/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Пономарьові М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності договору, -
25.09.2014 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що 03.02.2012 між ним та ОСОБА_3 в інтересах якої діяла ОСОБА_2, а також ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №14.
В жовтні 2012 року після фактичного виконання вищевказаного договору ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою про визнання останнього недійсним.
05.06.2014 рішенням Солом'янського районного суду м. Києва, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.09.2014, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири задоволено в повному обсязі.
Позивач зазначає, що відповідно до положень ст. 216 ЦК України наслідком недійсності правочину є двостороння реституція, а тому за вказаною нормою відповідачі повинні повернути йому сплачені на їх користь грошові кошти у розмірі 670320,00 грн.
Однак в добровільному порядку вимоги позивача щодо повернення грошових коштів з боку відповідачів виконанні не були. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києві від 05.06.2014 питання про застосування реституції на користь позивача також не вирішено. З наведених підстав позивач просить стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 670320,00 грн.
В судове засідання позивач не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. 13.11.2014 від представника позивача до суду подано заяву, в якій остання просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставили, з заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися.
Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що представник позивача згідно поданої заяви не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення.
У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.02.2012 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в інтересах якої діяла ОСОБА_2, а також ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №14.
Згідно п. 1 вказаного договору продавець (відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2) зобов'язався передати у власність покупця (позивач ОСОБА_1), а покупець зобов'язався прийняти у власність квартиру номер АДРЕСА_1 та сплатити її ціну, визначену цим договором.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.06.2014 визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 03.02.2012. На час розгляду справи вказане рішення набрало законної сили.

За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним (п. 5 вказаної постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 03.02.2012, позивачем як покупцем сплачено продавцю (відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2) грошові кошти у розмірі 84000,00 дол. США, що згідно офіційного курсу гривні до долара США встановленого НБУ станом на день передачі коштів складало 670320,00 грн..

Вказаний факт підтверджується розпискою відповідачки ОСОБА_2 від 03.02.2012.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем фактично виконано обов'язок сплатити грошові кошти за договором купівлі продажу, а вказаний договір визнаний рішенням суду недійсним, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача про повернення йому зазначених коштів в порядку ст. 216 ЦК України, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 670 320,00 грн..

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 3654,00 грн., який також підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 15-16, 216 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-58, 60, 74, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 335 160,00 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1 827,00.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 335 160,00 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1 827,00.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя