Справа № 638/8790/14-ц
2/638/4088/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі

Головуючого судді: Наумової С.М.

При секретарі Бєділо Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове агенство «ВЕРУС», в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове агенство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

02.06.2014 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 39681,87 гривень, стягнути з відповідача ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова солідарно на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 10000,00 грн, стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати.

До позовної заяви позивач надав заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт у межах суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 49631,87 гривень на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яка належить ОСОБА_1 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Вжити заходи для термінового виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 152 ЦПК України - позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Однак позивач в своїй заяві про забезпечення позову не зазначає на яке саме рухоме та не рухоме майно та на які грошові кошти, що належать ОСОБА_1 просить накласти арешт.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови, Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства» при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Як свідчать матеріали справи позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у разі задоволення позовних вимог існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з позовної заяви вимоги позивача щодо накладення арешту у межах суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 49631,87 гривень на грошові кошти та рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження не є співмірними з заявленими вимогами позивача.

На підставі вищевикладеного заява ПАТ «КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 153-154 ЦПК України, п. 4 Постанови, Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі філії «Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 5-денний строк апеляційної скарги.

Суддя: С.М.НАУМОВА