РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/6809/14-ц

Пров. №2/668/1850/14

30.10.2014 року Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Корецького Д.Б.,

при секретарі Куряніновій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 6023,02 грн., в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди внаслідок ДТП від 17.12.2013 р., 2000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП від 17.12.2013 р., а також 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 17.12.2013 р. близько 11,30 годин в м. Херсоні по вул. Миколаївське шосе в районі Автовокзалу, ОСОБА_2 керуючи технічно справним т/з "ВАЗ 21093" д/н НОМЕР_1, порушуючи п. п. 12.1, 12.3 та 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, не обрав безпечну швидкість та дистанцію руху та не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення із стоячим автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, а саме: вмятина задньої кришки багажника, подряпина заднього бамперу.

За наслідками вказаної ДТП, між позивачем та відповідачем було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 17.12.2013 р. Згідно п. 14 Європротоколу від 17.12.2013 р. відповідач ОСОБА_2 визнав свою провину у скоєнні ДТП.

Згідно рахунку-фактури № СФ-0001316 від 18.12.2013 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 складає 6023,02 грн.

Також зазначає, що в наслідок обставин, які склалися позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у неможливості використовувати власний автомобіль, що призвело до створення дискомфортних умов проживання та вимагало додаткових зусиль для налагодження нормальних умов проживання.

З урахуванням того, що відповідач ігнорував вимоги позивача про відшкодування витрат на відновлення автомобіля, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідав, в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Так, судом встановлено, що 17.12.2013 р. близько 11,30 годин в м. Херсоні по вул. Миколаївське шосе в районі Автовокзалу, ОСОБА_2 керуючи технічно справним т/з "ВАЗ 21093" д/н НОМЕР_1, допустив зіткнення із стоячим автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, а саме: вмятина задньої кришки багажника, подряпина заднього бамперу.

За наслідками вказаної ДТП, між позивачем та відповідачем було складено Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 17.12.2013 р. Згідно п. 14 Європротоколу від 17.12.2013 р. відповідач ОСОБА_2 визнав свою провину у скоєнні ДТП.

Згідно рахунку-фактури № СФ-0001316 від 18.12.2013 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 складає 6023,02 грн.

Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до листа № 6/12-12446 від 07.10.2014 р. управління державтоінспекції УМВС України в Херсонській області автомобіль ВАЗ 21093, 2004 р.в., номерний знак НОМЕР_1, з 07.08.2004 р. зареєстрований на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2.

З матеріалів справи та пояснень учасників суду не вдалося встановити правової підстави володіння ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_4.

Враховуючи наведене суд, вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_2, оскільки відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності згідно ст. 10 ЦПК України.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у випадках, передбачених законом.

п.5 вказаного Пленуму зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню про вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже зобовязання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії.

Частина 2 вказаної статті закріплює випадки, відповідальності за завдану моральну шкоду незалежно від наявності вини особи, діями якої вона завдана, а саме, якщо такої шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу утримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляду арешту або виправних робіт.

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом, оскільки факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті винних дій або бездіяльності відповідача не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні та позивачем не надано будь-яких доказів, а саме притягнення винних осіб до відповідальності, на обґрунтування викладеного в позові. А тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, суд вважає за необхідне понесені позивачами витрати по сплаті судового збору віднести на їх рахунок.

Керуючись ст.ст. 11,22,23, 1166,1167,1187 ЦК України та ст.ст. 10, 11, 57-64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_4