АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7858/14 Справа № 183/9783/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_4, яким просила визнати договір дарування житлового будинку № 4 на вулиці Зеленій в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 24 вересня 2007 року між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1172, удаваним правочином; визнати, що 24 вересня 2007 року між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 4 на вулиці Зеленій в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, розташований на земельній ділянці розміром 0,19 га; визнати недійсним цей договір купівлі-продажу житлового будинку № 4 на вулиці Зеленій в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений між нею та відповідачем 24 вересня 2007 року; визнати за нею право власності на будинок № 4 по вулиці Зеленій в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та на земельну ділянку,розміром 0,19 га, що знаходиться за адресою:с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Зелена № 4, кадастровий номер :03:016:0265.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 24.09.2007 року між нею та її матірю ОСОБА_3 було укладено договір дарування житлового будинку №4 на вулиці Зеленій в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою.

Однак, по суті між сторонами було укладено договори купівлі-продажу, що підтверджується розпискою ОСОБА_3, якою остання зобовязалася сплатити на корить позивача за отримане по договору дарування майно грошові кошти в сумі 200 000,00 гривень.

Тобто, при укладанні договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки позивач з відповідачем вчинили договори купівлі-продажу майна з відстрочкою платежу, а тому вважає, що договір дарування житлового будинку має бути визнаний удаваним правочином, і слід визнати, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, який, в свою чергу, просить визнати недійсним через те, що відповідач, як покупець, не виконала перед нею, як продавцем, своїх обов'язків по оплаті вартості житлового будинку навіть частково.

Крім того, на сьогодні договір дарування земельної ділянки від 24 вересня 2007 року взагалі не є вчиненим, оскільки не відбулася його державна реєстрація. Проте державний акт на право власності на земельну ділянку у неї був вилучений нотаріусом при підписанні та нотаріальному посвідченні зазначеного договору, а тому вона просить про визнання за нею права власності на земельну ділянку.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

24 вересня 2007 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок № 4, та земельну ділянку, розміром 0,19 га, кадастровий номер - :03:016:0265, що знаходиться на вулиці Зеленій в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області відповідно (а.с. 10, 15-16).

На підставі вищезазначеного договору дарування за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на зазначений будинок (а.с. 11) та виготовлено технічний паспорт на її імя (а.с. 12-14).

Право власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 зареєстровано не було у звязку зі скрутним матеріальним становищем обдарованої.

Відмовляючи у задоволені позову про визнання договору дарування житлового будинку удаваним правочином, районний суд обґрунтовано зазначив, що розписка, від 24 вересня 2007 року про те, що відповідач зобов'язується сплатити на користь позивача за отримане майно по договору дарування житлового будинку та земельної ділянки суму в розмірі 200 000,00 грн. в строк до 01 січня 2012 року не може буди безспірним доказом укладання саме договору купівлі-продажу, оскільки, як встановлено під час судового засідання грошові кошти взагалі сторонами за договором на передавались, а тому вважати, що мав місце саме договір купівлі-продажу підстав немає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Пленуму Верховного суду України, який в постанові №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», розяснив за удаваним правочином, сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином, права та обовязки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Крім того, слід зазначити, що договір дарування за своєю правовою природою, є безумовним правочином.

За вказаних обставин, районний суд зробив правильний висновок, що ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст.319 ЦК України, як власник, розпорядилася своїм майном на власний розсуд та відсутні будь-які порушення прав позивача при вчиненні спірного договору.

Доводами апеляційної скарги також не спростований висновок суду про те, що позовні вимоги про визнання договору дарування удаваним правочином, і визнання його договором купівлі-продажу, а також одночасне визнання цього ж договору недійсним, є взаємовиключними позовними вимогами, оскільки договір купівлі-продажу або мав місце, або ні, тоді як, недійсним можна визнавати лише укладений правочин.

Щодо визнання за позивачем права власності на земельну ділянку, розміром 0,19 га, що знаходиться за адресою: с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, вулиця Зелена № 4, кадастровий номер :03:016:0265, то колегія суддів вважає, що такі позовні вимоги до суду заявлені безпідставно, а висновок районного суду про відмову у позові в цій частині також є правильним, оскільки як встановлено під час розгляду справи на теперішній час зареєстровано за позивачем. Доказів того, що це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також те, що позивачем втрачений документ, який засвідчує його право власності і у нього немає можливості його отримати будь-яким іншим шляхом, аніж пред'явленням позову до суду і ухваленням судом рішення, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці, а також до тлумачення норм матеріального права,які регулюють спірні правовідносини.

Перевіривши справу в повному обємі, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду та безпідставності приведених в апеляційній скарзі доводів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: