Справа № 752/3254/14-ц
Провадження № 2/752/2657/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2014 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Мирошниченко О.В.

при секретарях Конельській А.С., Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_4, Головне управління юстиції в м. Києві, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначив про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про її смерть від 03 липня 2012 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина.

24 червня 1993 року видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в рівних долях є ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_6 її частку успадкував ОСОБА_3, який став володіти часткою у розмірі 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (1/3 власна частка + 1/3 частка, яка успадкована від ОСОБА_6), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19 серпня 2011 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 став володіти 2/3 частини зазначеної квартири, іншою 1/3 частини квартири володіла ОСОБА_5, тому ця частина підлягає спадкуванню у зв'язку зі смертю останньої.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та зазначали, що спадкоємцями померлої ОСОБА_5 є, окрім, сина померлої ОСОБА_2 є її чоловік ОСОБА_3

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1, його батька є: батько - ОСОБА_3, мати ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданий Московським Р/б ЗАГС 09.01.1957 року(.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3, його батька є батько - ОСОБА_7 та мати ОСОБА_6, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого ЗАГС Сталінського району.

24 червня 1993 року видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким власниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рівних долях є ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого Відділом ЗАГС Московського району м. Києва 15.10.1993 року ( а.с. 112).

Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцем останньої був ОСОБА_3, який успадкував від неї 1/3 частину квартири, як знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого відділом реєстрації актів громадського стану Московського району м. Києва 07.03.1999 року(а.с. 10).

Після її смерті відкрилася спадщина на легкий автомобіль марки ВАЗ 21099, випуску 1995 року, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_7, шасі на 1/3 частину б/н, державний номерний знак НОМЕР_2, яке належав померлі на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8, виданого МРЕВ-6 ДАІ м. Києва 28.10.1997 року та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

04 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Другої київської нотаріальної контори про прийняття спадщини на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належала на праві власності померлій ОСОБА_5, однак державним нотаріусом Другої київської нотаріальної контори Шокун Є.М. довідкою № 2521/02-31 від 04.07.2013 року повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 неможливо, оскільки документи на квартиру, які б свідчили про належність спадкового майна на праві власності померлій - не пред'явлено.

Враховуючи те, що брат позивача ОСОБА_2, протягом встановленого законодавством шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини після смерті їх матері - ОСОБА_5, він вважається таким, що не прийняв її, про що зазначено у частині 1 статті 1272 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 подав до Другої Київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1

У встановлений статтею 1270 ЦК України строк ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори. Таким чином, спадкоємцями померлої ОСОБА_5 щодо майна, з якого складається квартира за адресою: АДРЕСА_1, є позивач ОСОБА_1

ОСОБА_1, прийнявши спадщину після померлої матері не отримав свідоцтво про на спадщину на 1/3 частини квартири, у зв'язку з тим, що у нього були відсутні правовстановлюючі документи на неї.

Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 4.10 Наказу Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Позивач звернувся з заявою від 04 липня 2013 року до Другої Київської державної нотаріальної контори, яка відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналів документів щодо права власності на вищевказану квартиру.

Оригінал свідоцтва про право вланості на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться у ОСОБА_4, адже саме вона отримала на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину на частину квартири. Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_4 щодо надання йому свідоцтва про право власності на квартиру, але остання відмовляла в цьому.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів, де просив провести перевірку щодо факту викрадення свідоцтва про право власності на квартиру, але будь-які позитивні рішення з даного приводу на сьогоднішній день відсутні.

Батько позивача - ОСОБА_3, оформив на ОСОБА_4 довіреність від 02 березня 2011 року, задля того щоб остання здійснила перепланування балкону, але внаслідок помилки ОСОБА_3 довіреністю уповноважив її вести справи по оформленню його спадкових прав на майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_3 - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Так, ОСОБА_4 одержала Свідоцтво про право на спадщину на належне ОСОБА_3 майно, а саме - на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач зауважує, що всі вищевказані обставини в сукупності вказують на те, що ОСОБА_4 має в наявності оригінал Свідоцтва про право власності на майно, яким і скористалась для оформлення спадкових прав батька позивача ОСОБА_1

03 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання, внаслідок чого остання стала володіти 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Іншу 1/3 частини вищевказаної квартири успадкував ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_5, однак не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Посилаючись на вказані вище обставини та правові підстави, представник позивача, підтримавши у судовому засіданні позов, просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після смерті його матері ОСОБА_5

ОСОБА_2, будучи відповідачем по справі та законним представником другого відповідача ОСОБА_3, щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

Третя особа ОСОБА_4 щодо задоволення позовних вимог заперечувала у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 пропустив строк на прийняття спадщини.

Треті особи - Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та Головне управління юстиції в м. Києві, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, причини неявки до судового засідання суду не повідомили, тому суд вважає за можливе розглядати справу за їхньої відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5, яка на час своєї смерті заповіту не склала.

Так, Постановою Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року встановлено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільного кодексу і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Тому, враховуючи те, що спадщина після померлої ОСОБА_5 відкрилася в ІНФОРМАЦІЯ_1, питання щодо прийняття спадщини та визначення кола спадкоємців за законом після померлої слід вирішити на основі Цивільного кодексу Української РСР.

Чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_3, будучи спадкоємцем померлої першої черги за законом, звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1

Умовами частини 553 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Син ОСОБА_5 - ОСОБА_2, будучи спадкоємцем померлої першої черги за законом, заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін не подав, тому з огляду на положення статті 549 ЦК Української РСР вважається таким, що не прийняв її. Позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, своєчасно звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, тому лише він має право на прийняття спадщини.

Посилання Третьої особи ОСОБА_4 на те, що позивач ОСОБА_1 пропустив строк на прийняття спадщини після смерті своєї матері, не заслуговують на увагу, адже в матеріалах спадкової справи (а.с. 49) міститься заява позивача ОСОБА_1 від 31.08.1999 року про прийняття спадщини.

На час смерті ОСОБА_5 була власником 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тому позивач ОСОБА_1 04 липня 2013 року звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину на вищевказану частину квартири.

04 липня 2013 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Шокуном Є.М. відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що не пред'явленні оригінали правовстановлюючих документів, які свідчили про належність спадкового майна на праві власності померлій.

Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У статті 553 ЦК Української РСР встановлено, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Як передбачено статтею 549 ЦК Української РСР спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але після її відкриття не вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Умовами статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 4.10 Наказу Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.За викладених обставин та керуючись ст.ст. 15, 16, 1223, 1259, 1261-1265 ЦК України, ст.ст. 3 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 174, 208-209, 212-215, 218, 222, 222, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та інтересах ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Головне управління юстиції у м. Києві, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 право власності на одну третю частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 55,5 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а учасниками судового розгляду, які не брали участі у справі протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя