АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/964/14 Справа № 2-474/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі: Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Дніпропетровська міська рада, про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та знесення самовільно збудованої будівлі, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року та додатковим рішенням цього ж суду від 23 жовтня 2013 року зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права користування земельної ділянки, розташованої на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська по вулиці Кінноспортивній у районі буд. 39, що належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.2008 року, та знести самовільно збудовану будівлю та огорожу, встановлені на цій земельній ділянці, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та знесення самовільно збудованої будівлі і про задоволення його зустрічногопозову про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

За ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради № 151/30 від 21.09.2005 року ОСОБА_4 погоджено місце розташування жилого будинку, господарських будівель і спору по вул. Кінноспортивній у районі будинку № 39 у м. Дніпропетровську та йому згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку від 05.04.2006 року, виданим на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 99/34 від 01.03.2006 року, передана у власність земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, після чого 09.04.2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, на підставі якого Управлінням Держкомзему у м.Дніпропетровську 22.10.2008 року ОСОБА_3 був виданий Державний акт про право власності цю земельну ділянку.

За рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради № 97/3 від 16.02.1996 року ОСОБА_5 було відведено земельну ділянку площею 0,06 га по вул. Моховій, 167-Д у м. Дніпропетровську для будівництва індивідуального жилого будинку та розпорядженням міського голови № 2081-р від 01.12.2008 року побудованому ОСОБА_5 по вулиці Моховій житловому будинку присвоєна адреса - вул. Мохова, 167-Д, а земельна ділянка по вул. Кінноспортивній у районі буд. № 39 ніколи йому не відводилася.

Будь-яких порушень вимог чинного законодавства при укладанні 09.04.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки судом не встановлено, а посилання ОСОБА_7 на те, що предметом вказаного договору фактично була земельна ділянка по вул. Моховій, 167-Д, яка виділена йому на підставі рішення № 97/3 від 16.02.1996 року, ніякими доказами не підтверджено. Крім того, рішення Дніпропетровської міської ради № 151/30 від 21.09.2005 року про погодження ОСОБА_4 місця розташування жилого будинку, господарських будівель і спору по вул. Кінноспортивній у районі будинку № 39 у м. Дніпропетровську та виданий на підставі цього рішення Держаний акт про право власності на земельну ділянку від 05.04.2006 року на час укладання договору не визнані недійсними та ніким не скасовані.

Виходячи з наведеного та у звязку з тим, що ОСОБА_3 є єдиним власником земельної ділянки по вул. Кінноспортивній у районі буд. №39, на якій ОСОБА_5 самовільно звів будівлю і встановив огорожу, суд обґрунтовано на підставі ст. 376 ЦК України зобов'язав останього усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права користування належної йому земельної ділянки, та знести самовільно збудовану будівлю та огорожу, встановлені на цій земельній ділянці,відмовивши в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Оскільки неправомірність придбання ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки, а відтак і подальшої її продажу, у встановленому порядку судом не визнано, викладені у скарзі доводи ОСОБА_2 про залишення судом без уваги обставин незаконності спірного договору купівлі-продажуземельної ділянкиі невідповідність дійсності її меж, правильність висновків суду щодо порушення законних прав ОСОБА_3 в результаті будування на його земельній ділянці ОСОБА_2 самовільної будівлі і безпідставності заявлених останнім вимог про визнання недійсним такого договору не спростовують, фактично зводяться до повторного їх обґрунтування і переоцінки наданих сторонами доказів, яким суд дав належну оцінку у сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до ст. 212 ЦПК України, правильно застосувавши норми матеріального права, яке регулює спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: