Справа № 428/2923/13-ц
27 січня 2014 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Посохова І.С.,
при секретарі Колядінцевій П.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ», третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, про визнання дій протиправними та про спонукання до здійснення певних дій, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ», третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, про визнання дій протиправними та про спонукання до здійснення певних дій.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 22.08.1987 року по 20.10.1987 року. В цей час він працював на СВО «Азот» м. Сєвєродонецька та був направлений на ліквідацію аварії на Чорнобильській АЕС по припису Військового Комісаріату м. Сєвєродонецька у ВЧ НОМЕР_1 . З 29.01.2008 року йому встановлена друга група інвалідності та призначено пенсію. Нарахування пенсії відбулось у відповідності з п. 1 діючої на той час Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року, п.п. 1, 4 Постанови Ради міністрів УРСР та Української республіканської Ради професійних спілок № 207-7 від 10.06.1986 року. На підставі цих нормативно-правових актів ЗАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» видало йому довідки № № 300, 301, 302 від 25.08.2008 року про оплату за підвищеними тарифними ставками із зазначенням даних про зону небезпеки (1, 2 зони) та денної тарифної ставки за 6-ти годинним робочим днем 10 руб. 20 коп., тобто при підрахунку заробітної плати за час перебування в зоні ліквідації аварії на ЧАЕС було застосовано законодавство, норми якого передбачали особливості оплати праці військовозобов`язаних запасу, що були призвані на військові збори, які у 1986-1990 р.р. виконували роботу у зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобігання забруднення навколишнього середовища. Вищевказану пенсію він отримував по березень 2012 року. З березня 2012 року з невідомих йому причин розмір пенсії був зменшений у два рази. Управлінням Пенсійного фонду у м. Сєвєродонецьку йому було надано відповідь, що ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» 15.03.2012 року направило довідки до Управління пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку №№ 277, 278, 280 про оплату за підвищеними тарифними ставками за час роботи у зоні відчуження, в яких були вказані дані, які не відповідали вказаним у попередніх довідках (№№ 300, 301, 302), а саме, не співпадала кількість днів, фактично відпрацьованих ним у зоні відчуження, а також денна тарифна ставка за 6-ти годинним робочим днем, розмір якої раніше складав 10 руб. 20 коп., була замінена на годинну тарифну ставку у розмірі 5 руб. 10 коп. ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» повідомило, що подвійний тариф денної ставки оплати праці за підвищеною до 100 % тарифною ставкою, нібито, застосовувався для робітників підприємств та організацій зони ЧАЕС, а оскільки він був лише призваним для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, то оплата встановлена тільки з урахуванням кратності та збереження середнього заробітку за основним місцем роботи. Враховуючи вищевикладене, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» надати до Управління Пенсійного фонду у м. Сєвєродонецьку Луганської області довідки про оплату праці за підвищеними тарифними ставками для осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганню забруднення навколишнього середовища, які відображають реальні фактичні дані про його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, із зазначенням підвищеної до 100 % денної тарифної ставки у розмірі 10 руб. 20 коп., та звільнити його від сплати державного мита.
Представником третьої особи до суду були надані письмові пояснення щодо заявленого позову, в яких зазначено, що Постановою ЦК КПРС Президії ВР та СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» було надано право керівникам підприємств і організацій здійснювати оплату праці робітників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за підвищеними до 100 % тарифними ставками. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок (розцінок) і окладів встановлюються з урахуванням складності і терміновості виконуваних робіт. В Розпорядженні РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964 та Постанови РМ УРСР від 10.06.1986 року № 207-7, Постанові РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 було зазначено, оплата праці робітників, які зайняті на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, проводиться відповідно в чотирьох, трьох, і двократному розмірі понад середньомісячну заробітну плату, враховуючи тарифну ставку (оклад), який встановлено по основному місцю роботи. Державному комітету СРСР з праці та соціальних питань було надано право надавати роз`яснення щодо застосування зазначеної постанови, що було закріплено у п. 14 Постанови РМ СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195. Листом Держкомпраці та Укрпрофради № 05/2-25-2, № 03-51-8 від 08.01.1987 року було роз`яснено порядок застосування підвищення до 100 % тарифних ставок та зазначено, що підвищення до 100 % тарифних ставок стосується тільки зони особливого контролю та визначається за погодженням з профспілковим комітетом в залежності від складності та терміновості виконаних робіт в період роботи в зоні відчуження. В інших зонах небезпеки оплата праці проводиться з урахуванням кратності відповідно до рішень Уряду. За таких обставин відсутні правові підстави для видачі довідок про заробітну плату на роботах в третій, другій та перший зонах небезпеки з врахуванням підвищення до 100 % тарифних ставок, окрім зони особливого контролю.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, підтвердив доводи, викладені у позові, суду пояснив, що у лютому 2008 року ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» надало йому довідки про оплату за підвищеними тарифними ставками з урахуванням зони небезпеки 1, 2 та денною тарифною ставкою при 6-ти годинному робочому дні 10 руб. 20 коп., з січня 2012 року йому нараховано пенсію з урахуванням подвійного тарифу. У березні 2012 року ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» надало довідки з урахуванням годинної тарифної ставки 5 руб. 10 коп., у зв`язку з чим УПФУ здійснило перерахунок пенсії із застосуванням одинарної тарифної ставки. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та зобов`язати ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» надати до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області довідки по оплаті праці по підвищеним тарифним ставкам з урахуванням підвищеної до 100 % тарифної ставки у розмірі 10 руб. 20 коп.
В судовому засіданні представники третьої особи Селіхова Г.А., Живага Н.В. заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що при видачі довідок № 277, 278, 279 від 15.03.2012 року підприємством було враховано положення Постанови ЦК КПРС Президії ВР та СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 р. № 524-156 «Про умови праці та матеріального забезпечення робітників підприємства та організацій зони Чорнобильської АЕС», розпорядження РМ СРСР № 964 від 17.05.1986 року, та роз`яснення Держкомпраці та Укрпрофради № 05/2-25-2, № 03-51-8 від 08.01.1987 року. Відповідно до зазначених нормативних актів ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» видало довідки з урахуванням кратності відповідно до зон небезпеки, в яких працював позивач, із застосуванням одинарної тарифної ставки. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.ст. 54, 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, пенсії призначаються виходячи із заробітної плати особи. Дані щодо заробітної плати орган, що призначає пенсію, отримує з довідок про заробітну плату. На підставі Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» видало довідки з урахуванням кратності відповідно до зон небезпеки, в яких працював позивач, із застосуванням одинарної ставки. Довідки №№ 300, 301, 302 від 25.02.2008 р. не можуть бути враховані для проведення перерахунку пенсії по двійному тарифу денної тарифної ставки, оскільки в них зазначено подвійну тарифну ставку, що суперечить закону. Довідки №№ 277, 278, 279 від 15.03.2012 року не містять даних щодо подвійної тарифної ставки. Управління не має правових підстав самостійно застосовувати подвійну тарифну ставку для розрахунку заробітку, якщо це безпосередньо не зазначено в змісті довідки про заробітну плату. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Порядок оплати праці військовозобов`язаних, призваних на військові збори під час знаходження на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у той період регулювався спеціальними нормативно-правовими актами: Законом СРСР «Про військовий обов`язок», Постановою ЦК КПСС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції», Постановою РМ УРСР, Української РРПС від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища», Постановою Держкомітету СРСР з праці і соціальних виплат та Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43, Розпорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс, Розпорядженням РС СРСР від 23 травня 1986 року, відповідно до яких за цими особами за місцем роботи зберігався середній заробіток, належало до сплати 100 % тарифної ставки, кратність та премія у розмірі до 60 % у порядку, встановленому на підприємстві, установі, організації.
Про зазначений порядок оплати праці роз`яснено листом Держкомпраці УРСР та Укрпрофради від 08.01.1987 р. № 05/2-25-2, 03-51-8, відповідно до якого підвищення до 100 % тарифних ставок стосується тільки зони особового контролю та визначається погодженням з профспілковим комітетом в залежності від складності та терміновості виконаних робіт в період роботи в зоні відчуження. В інших зонах небезпеки оплата праці проводиться з урахуванням кратності відповідно до рішень Уряду.
Згідно з розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964, оплата праці робітників і службовців, працівників підприємств, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією аварії на ЧАЕС, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах у порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством. Перелік населених пунктів і виробничих об`єктів, де оплата праці провадилась відповідно до зон небезпеки, затверджено рішеннями Урядової комісії.
Згідно з абзацом четвертим підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (207с-86-п) (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. № 665-195, оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
При цьому суд враховує, що постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 (постанова Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1986 року № 168) керівникам підприємств і організацій було надано право, а не встановлений обов`язок, проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС, по підвищених до 100 % тарифних ставках і посадових окладах, які встановлювались з урахуванням складності і терміновості робіт.
Питання обчислення пенсій військовозобов`язаних, призваних на військові збори під час знаходження на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, вирішувалось відповідно до Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим Постановою КМУ № 523 від 30 травня 1997 року, відповідно до якого пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали в зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначались із заробітку, який вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо цей розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні - 5, ІІ - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. Крім того, в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року визнано вказану Постанову КМУ такою, що втратила чинність, та затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконаної роботи, місця і тривалості робочого часу (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у ІІІ зоні - 5, ІІ - 4, І - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, з 29.01.2008 року він отримував пенсію по інвалідності, яка призначена відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Для призначення пенсії ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» видало позивачу довідки про заробітну плату №№ 300-302 від 25.02.2008 року за серпень-жовтень 1987 року.
З 01.01.2012 року пенсія перерахована по Постанові Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року з урахуванням довідки про заробіток за жовтень 1987 року.
З 01.03.2012 року пенсія позивача була перерахована згідно з заявою від 15.03.2013 року та наданих ним довідок про заробітну плату №№ 277-279 від 15.03.2013 року. Довідки видані підприємством ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» та складені згідно з наказом по підприємству № 72 від 23.01.2013 року.
Судом встановлено, що ПрАТ «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» при складанні довідок про заробітну плату №№ 277-279 від 15.03.2013 року за роботу в зонах відчуження врахувало вищезгадані постанови та склало довідки з урахуванням кратності відповідно до зон небезпеки, в яких позивач працював, із застосуванням одинарної тарифної ставки. Довідки №№ 300-302 від 25.02.2008 року не можуть бути враховані для обчислення розміру пенсії позивача, оскільки в них не враховано, що місце дислокації військової частини н/п Рудня Іллінецька в цей період було віднесено до зони особливого контролю.
Як вбачається з матеріалів справи, всі передбачені законодавством виплати за період знаходження позивача на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зазначений ним період були нараховані та виплачені, про що було видано відповідну довідку встановленого зразка для пред`явлення до пенсійних органів, до якої була включена заробітна плата за роботу в зоні відчуження з урахуванням кратності та премій, які були встановлені відповідачем. Вказана довідка цими органами прийнята і позивачеві нараховано пенсію, яка ним отримується. Таким чином, позивачем не доведено, що у даному випадку має місце порушення його прав з боку відповідача.
Суд також враховує, що перерахунок пенсії відповідно до Постанови КМУ № 1210 від 23 листопада 2011 року здійснюється Пенсійним фондом автоматично, на підставі документів, які маються у пенсійній справі, і жодним чином не зобов`язує підприємство надавати будь-які додаткові документи до Пенсійного фонду для здійснення такого перерахунку.
З вказаної постанови не вбачається, що вона містить нові положення щодо порядку обчислення пенсій у порівнянні з Постановою КМУ № 523 від 30 травня 1997 року, яка визнана такою, що втратила чинність, та нею не передбачено надання довідок нового змісту, про який зазначено позивачем у позові.
Доводи позивача, що відповідачем невірно застосовано пункт 1 Постанови ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» є помилковими, адже позивачем не враховано, що розпорядженням визначено право, а не встановлений обов`язок відповідача здійснювати оплату праці по підвищеним до 100 % тарифним ставкам, тобто безумовного підвищення на 100 % тарифної ставки (посадового окладу) цією постановою не передбачалося.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для перерахування позивачу заробітної плати за роботу, пов`язану з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС за період з 22.08.1987 року по 20.10.1987 року, та видачі нової довідки про заробітну плату за вказаний період, у зв`язку з чим вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, Законом СРСР «Про військовий обов`язок», Постановою ЦК КПСС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції», Постановою РМ УРСР, Української РРПС від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища», Постановою Держкомітету СРСР з праці і соціальних виплат та Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43, Розпорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс, Розпорядженням РС СРСР від 23 травня 1986 року, листом Держкомпраці УРСР та Укрпрофради від 08.01.1987 р. № 05/2-25-2, 03-51-8, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання АЗОТ», третя особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, про визнання дій протиправними та про спонукання до здійснення певних дій, залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти з днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ