АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Пономарь З.М., Красвітної Т.П.

При секретарі - Жидковій Г.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, стягнення моральної шкоди, задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Дніпроваджпапірмаш ім.. Артема» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 25 522, 86 грн.

Стягнуто з ПАТ «Дніпроваджпапірмаш ім.. Артема» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав 3 000, 00 грн.

В задоволенні вимоги позову про стягнення з ПАТ «Дніпроваджпапірмаш ім.. Артема» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та на неповне з'ясування судом обставин справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і в цій частині постановити нове рішення про задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги позивача правильно встановив, що відповідач не виконував вимоги закону у частині обов'язку дотримання строків та періодичності виплати заробітної плати, що призвело до утворення заборгованості по виплаті заробітної плати та не проведенні розрахунку при звільненні із позивачем в день звільнення відповідно до ст. 116 КЗпП України.

Позивач працював у ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» з 11.12.1978 р. По 26.06.2013 р. та був звільнений за власним бажанням наказом №178/к від 26.06.2013 р. з посади, головного технолога відділу конструкторсько-технологічних розробок. Заборгованість по заробітній платі складає 25 522,86 грн.

За ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: комісіями по трудових спорах; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами; комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні (ч. 1 ст. 227 КЗпП України).

Відповідно до ст. 229 КЗпП України рішення комісії по трудових спорах підлягає виконанню власником або уповноваженим ним органом у триденний строк по закінченні десяти днів, передбачених на їх оскарження (стаття 228), за винятком випадків, передбачених частиною п'ятою статті 235 цього Кодексу.

Згідно ст. 230 зазначеного кодексу у разі невиконання власником або уповноваженим ним органом рішення комісії по трудових спорах у встановлений строк (стаття 229) працівникові комісією по трудових спорах підприємства, установи, організації видається посвідчення, що має силу виконавчого листа.

Індивідуальні трудові спори вирішуються судами безпосередньо або після їх попереднього розгляду комісією по трудових спорах (КТС).

Судом встановлено, що в інтересах працівників Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема», у тому числі в інтересах позивача, до комісії по трудових спорах Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» звернулася представник ОСОБА_3, та комісією було ухвалено рішення про стягнення заробітної плати з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» на користь працівників (у тому числі на користь позивача), та було видано посвідчення на примусове виконання рішення комісії по трудових спорах. Так, відповідно до посвідчення №119 від 29.07.2013 р. на користь позивача підлягає стягненню 1 907, 45 грн., відповідно до посвідчення від 25.07.2013 р. на користь позивач підлягає стягненню 601,51 грн.

Таким чином, скориставшись позасудовим порядком розгляду трудового спору (ст. 221 КЗпП України), трудові права позивача були захищені іншим органом, який має право розглядати трудовий спір, рішення якого підлягає виконанню у встановленому законом порядку, а не шляхом звернення до суду за вирішенням спору, який вже вирішений у встановленому законом порядку, через що розмір заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі складає з урахуванням пред'явлених до виконання рішень комісії по трудових спорах, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 26.06.2013 р. судового наказу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 4 043,04 грн., та з урахуванням виплачених вже сум (2 406,01 грн. відповідно до видаткового касового ордеру від 14.11.2013 р./заробітна плата за березень 2013 р./та 2 011,40 грн. /заробітна плата за квітень 2013 р./) 25 522,86 грн.

Розв'язуючи вимогу позову про відшкодування моральної шкоди та задовольняючи в цій частині вимогу позову (ст.. 237 - 1 КЗпП), суд виходив з характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості та із засад розумності, виваженості та справедливості, через що, на переконання суду, з метою захисту порушених прав позивача та відповідатиме тим моральним стражданням, яких зазнав позивач у зв'язку з порушенням якого трудових прав стягнув моральну шкоду в розмірі 3 000, 00 грн.

В цій частині рішення суду є законним та обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ст.. 115, 116, 221, 229 КЗпП України. Крім того рішення суду в цій частині не оскаржується.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд послався на те, що вина відповідача у невиплаті працівнику всіх сум, що належать йому від підприємства, в день звільнення, відсутня, оскільки це пов'язане із арештом рахунків підприємства (відповідача) на підставі постанови судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.05.2010 р. у зв'язку з порушенням кримінальної справи відносно колишнього голови правління ВАТ «Дніпроважпапірмаш імені Артема» ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 212 КК України, арештом коштів боржника (відповідача) постановою державного виконавця АНД ВДВС ДМУЮ Шаган О.А. від 22.03.2012 р. у зв'язку з невиконанням в добровільному порядку наказів господарського суду Дніпропетровської області тощо.

Але ці висновки зроблені з порушенням вимог ст.. 117 КЗпП України та не відповідають дійсним обставинам по справі.

Так з матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з роботи 26.06.2013 року за наказом № 1781/к за власним бажанням.

В день звільнення з ним не було проведено розрахунку по заробітній платі, заборгованість складає 25 522, 86 грн.

На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач також не здійснив розрахунок.

Відповідно до вимог ст.. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Посилання суду першої інстанції на відсутність вини відповідача у виплаті позивачу заробітної плати при звільненні не відповідає дійсним обставинам справи.

Так з матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений з роботи 26.06.2013 року, а арешти на рахунки відповідача на рахунки відповідача накладені 16.10.2012 року, тобто на час звільнення позивача рахунки відповідача арештовані не були.

Крім того, копія видаткового касового ордера від 14.11.2013 року (а.с. 80) та копія видаткового касового ордера серія 01АААГ без дати свідчать про те, що вказані в ордерах суми коштів позивач отримав від відповідача вже після звільнення, чого не заперечував відповідач в судовому засіданні апеляційного суду. Дана обставина свідчить про наявність не арештованих рахунків на підприємстві через які перераховувалась заробітна плата та проводився рух грошових коштів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи з часу його звільнення, тобто з 26.06.2013 року по час ухвалення цього рішення, тобто по 08.07.2014 року

При здійснені розрахунку суд виходить із середнього заробітку позивача, приписів Постанови Кабінету Міністрів № 100 від 08.02.1995 року, а також приписів ст.. 117 КЗпП України. Виходячи з того, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 2 281 грн. 72 коп., середньоденна заробітна плата позивача складає 163 грн. 98 коп.(а.с.43), період за який треба стягнути середньомісячну заробітну плату складає 12 місяців 13 робочих днів, тобто з 26.06.2013 року до 08.07.2014 року, сума яка підлягає стягненню становить 29 498, 74 грн.

12 місяців х 2281 грн. 72 коп. = 27 380 грн.

13 днів х 162 грн. 98 коп. = 2 118, 74 коп.

27 380 грн. + 2 118, 74 = 29 498, 74 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись ст..ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 грудня 2013 року в частині відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім.. Артема» на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім.. Артема» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 29 498 (двадцять дев'ять тисяч чотириста дев'яносто вісім ) гривень 74 копійки.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :