Справа № 1306/1184/12 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/7033/14 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: позивача ОСОБА_2 та її представника - адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Комунального підприємства Львівської обласної ради "Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", Реєстраційної служби Дрогобицького районного управління юстиції у Львівській області за участю третьої особи Стебницької державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок по спадкуванню за законом та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб Стебницької міської ради, Стебницької державної нотаріальної контори, по встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок по спадкуванню за законом,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом, уточненим в процесі розгляду справи, до ОСОБА_4, КП Львівської облради "Дрогобицьке МБТІ та ЕО", третя особа Стебницька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок по спадкуванню за законом.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що спірний будинок АДРЕСА_1 належав її бабці по матері ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності від 09.08.1963р., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. не залишивши заповіту. На день смерті власника в будинку були прописані та постійно проживали донька власника і мати позивача - ОСОБА_7, тому спадщину після смерті своєї матері прийняла. Друга донька власника - ОСОБА_4 з 1962р. у вказаному будинку не проживала та спадщини після смерті матері у встановлений законом спосіб не прийняла. Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 її донька - позивач у справі ОСОБА_2 спадщину прийняла шляхом вступу у володіння та управління спадковим будинком.

Посилаючись на те, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2010р., яким була задоволена заява ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 було скасовано апеляційною інстанцією 03.11.2011р. із відмовою ОСОБА_4 у задоволенні заяви, просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, від 07.02.11р. на ім'я ОСОБА_4, встановити факт прийняття спадщини позивачкою після смерті матері та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на вказаний житловий будинок.

В квітні 2012р. ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_2, треті особи Стебницька міська рада, Стебницька державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_9 у 1982р. шляхом догляду за частиною будинку матері та користування земельною ділянкою. Вважає, що позивач ОСОБА_2, спадщини після смерті своєї матері не прийняла.

Просила визнати за нею право власності на увесь житловий будинок АДРЕСА_1 як спадкоємця першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її матері ОСОБА_9 та внаслідок прирощення частки спадщини котра залишилась після смерті сестри ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та не була прийнята її спадкоємцем першої черги ОСОБА_2

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року первісний позов задоволено.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 лютого 2011р. видане Стебницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 111 на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4 - недійсним.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері - ОСОБА_7 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабусі ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. матері ОСОБА_7 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року бабусі ОСОБА_6.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений останньою судовий збір в розмірі 381,99 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду прийняте внаслідок неповного з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує на те, що суд позбавив можливості її представника приймати участь у допиті свідків, оскільки безпідставно відхилив клопотання про відкладення розгляду справи. Суд не врахував положення ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року щодо способів прийняття спадщини та фактичний вступ в управління спадковим майном ОСОБА_4, що будинок фактично був поділений на дві половини і мати проживала в окремій частині будинку.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення зустрічного позову та відмову у первісному позові.

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково: рішення суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у зустрічному позові, суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 спадщину після смерті матері не прийняла, оскільки рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2010 року про встановлення нею факту прийняття спадщини було скасовано апеляційною інстанцією.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є житловий будинок АДРЕСА_1, який належав на праві особистої власності ОСОБА_9 у зв'язку з переселенням її у 1945р. з Польщі разом з двома доньками - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с. 73, 16 - свідоцтво про право особистої власності від 09.08.1963р. ).

Власник будинку ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, заповіту не залишила. В коло її спадкоємців першої черги входять дві доньки - ОСОБА_7 та ОСОБА_4.

Правовідносини по прийняттю спадщини після її смерті регулюються Цивільним кодексом України 1963 р.

Відповідно до ст. 549 ЦК 1963р., чинного на час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він надав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що жодна із доньок спадкодавця ОСОБА_9 із заявою в нотаріальну контору не зверталась.

Факт прийняття спадщини після смерті матері її донькою ОСОБА_7 (мати позивачки ОСОБА_2.) підтверджується її постійним проживанням та пропискою в будинку, належному спадкодавцю ОСОБА_9 згідно записів в будинковій книзі, оригінал якої оглянуто апеляційним судом, що згідно п.124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСРзатвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5, чинної на час відкриття спадщини, є доказом прийняття спадщини.

Факт прийняття спадщини після смерті матері її донькою ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_9) в межах шестимісячного строку підтверджується вчиненням нею фактичних дій по прийняттю спадщини шляхом вступу у володіння нею спадковим майном, вона поховала матір, поставила їй пам'ятник, підтримувала в належному стані будинок і, зокрема, ту частину, в якій проживала мати, обробляла земельну ділянку.

Встановлено, що ОСОБА_4 проживала по сусідству з матір'ю в одному населеному пункті, тому сумніву щодо можливості вчинення нею зазначених дій по вступу у володіння спадковим майном не виникає.

Належних доказів на спростування факту вступу у володіння спадковим майном відповідачки ОСОБА_4 позивачкою ОСОБА_2 не подано, а допитані за її ініціативою свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 доводів зустрічного позову ОСОБА_4 не спростували.

Сам по собі факт скасування апеляційною інстанцією 03.11.2011р. рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2011р. про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_9 не може бути безумовним доказом неприйняття нею спадщини, оскільки із змісту рішення апеляційної інстанції вбачається, що рішення районного суду було скасовано виключно з процесуальних порушень, а саме не притягнення до участі у справі Стебницької міської ради, як представника територіальної громади (а.с. 148).

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що спадщину після смерті власниці будинку ОСОБА_9 прийняли обидві її доньки - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в рівних частках і кожній з них належало по ? ідеальній частині спадкового майна.

ОСОБА_7 (мати позивачки ОСОБА_11.) померла ІНФОРМАЦІЯ_2., заповіту не залишила, тому спадщина відкрилась по закону.

Правовідносини по прийняттю спадщини після смерті ОСОБА_7 регулюються ЦК України 1963 р., який був чинним на час відкриття спадщини.

Колегією суддів встановлено, що спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_7 - її рідна донька ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталась, спадщину прийняла в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме, забрала з будинку необхідні речі домашнього вжитку, що належали її матері, здала будинок в найм, що підтверджується записами в будинкових книгах, оригінали яких оглянуті апеляційною інстанцією.

Відповідачкою доказів на спростування вказаного не подано.

Таким чином колегія суддів вважає, що кожна із сторін має право на ? ідеальну частку спірного будинку в порядку спадкування: а саме ОСОБА_2 - після смерті матері ОСОБА_7; ОСОБА_4 - після смерті своєї матері ОСОБА_9.

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 529 ЦК 1963р. онуки не належали до спадкоємців першої черги, рішення суду про визнання за ОСОБА_2 права на спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_9 при наявності в останньої двох спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, є незаконним, оскільки суперечить нормам матеріального права.

Незважаючи на наявні в матеріалах справи документи, суд в рішенні неправильно зазначив ім'я власника будинку - ОСОБА_6 замість ОСОБА_9

Враховуючи, що правовстановлюючі документи на цілий спірний будинок в порядку спадкування були оформлені на ОСОБА_4 при наявності у неї права лише на половину будинку, свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 лютого 2011 року видане Стебницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим №111 на зазначений будинок підлягає визнанню недійсним, а реєстрація права власності ОСОБА_4 на цілий будинок - скасуванню.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення відповідає вимогам закону та є справедливим.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п. 4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Первісні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково:

- визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 лютого 2011 року, видане Стебницькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 111 на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4 недійсним в ? частині;

- встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року матері - ОСОБА_7;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_7;

- скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на цілий житловий будинок АДРЕСА_1.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково:

- встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. матері ОСОБА_9;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом як спадкоємця першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. матері ОСОБА_9.

Стягнути з ОСОБА_2 190 грн. 99 коп. судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 190 грн. 99 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк