Справа № 755/7406/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" квітня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Житлово-будівельний кооператив «Шовковик-5», звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги та інші послуги за період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року у сумі 8357,13 грн., що складається з: поточного боргу за спожиті житлово-комунальні послуги та інші послуги за функціональним призначенням у сумі 4411,40 грн.; боргу та пені за договором від 21.09.2011 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 3902,21 грн.; трьох відсотків річних у сумі 43,52 грн., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., що є предметом позовних вимог.

Представник позивача Тишко І.О. в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи позивач повідомлявся належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявка відповідача просить ухвалити заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засіданні не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористалась.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-5» з 1981 року, зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1

Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Звертаючись з позовом до суду, Житлово-будівельний кооператив «Шовковик-5» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги на загальну суму 4411,40 грн., яка виникла за період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року, що підтверджується довідками про заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка приєднана до матеріалів справи. (а.с.8)

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, Житлово-будівельний кооператив «Шовковик-5» є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1 та виконавцем житлово-комунальних послуг в період, за який позивачем нарахована заборгованість по житлово-комунальних послугам, тому позивачем підставно пред'явлені вимоги до відповідача, яка є споживачем послуг, щодо виконання зобов'язань, які передбачені ст.ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

При цьому суд враховує, що всупереч вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач не надала докази, які мали підтвердити звернення до позивача з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг.

Отже, позивач у цій справі є належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги». Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка прийнята за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем підставно пред'явлені вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року на загальну суму 4411,40 грн., а також трьох відсотків річних в сумі 43,52 грн., які розраховані з урахуванням положень ст.625 Цивільного кодекс України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію»заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) (далі - житлово-комунальні послуги) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир (далі - громадяни), яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації.

Для реструктуризації заборгованості громадяни укладають з підприємствами - надавачами житлово-комунальних послуг договори про щомісячне рівномірне погашення реструктуризованої заборгованості та своєчасну сплату поточних платежів за житлово-комунальні послуги (далі - договір про реструктуризацію заборгованості). Установити, що на період погашення реструктуризованої заборгованості загальна сума платежів, що вносяться громадянами на оплату поточних платежів та платежів по погашенню реструктуризованої заборгованості, не повинна перевищувати 25 відсотків доходів, що визначаються при нарахуванні субсидій для працюючих громадян, і 20 відсотків - для пенсіонерів та інших осіб, які отримують будь-які види соціальної допомоги. За умови, якщо доходів громадян, які уклали договори про реструктуризацію заборгованості, не вистачить на повне погашення цієї заборгованості, термін дії договору продовжується до повного її погашення.

21 вересня 2011 року між Житлово-будівельним кооперативом «Шовковик-5» та ОСОБА_1 укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до предмету договору, ЖБК надає Громадянину розстрочку у погашенні заборгованості з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, вивезення побутового сміття) , що утворились станом на 01 вересня 2011 року на суму 33394,08 грн., з 01 вересня 2011 року до 31 грудня 2015 року. Сума поточного щомісячного платежу за житлово-комунальні послуги становить 642 грн.19 коп.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, відповідач ОСОБА_1, скористалась своїм правом, як це передбачено положеннями Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», уклавши 21версеня 2011 року з Житлово-будівельним кооперативом «Шовковик-5» Договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги.

За умовами договору, договір набирає чинності з моменту укладення 21 вересня 2011 року до 31 грудня 2015 року, зважаючи на те, що на час звернення з даними позовом до суду строк дії договору не закінчився, разом з тим спеціальним законом, який регулює ці правовідносини, передбачена можливість продовження терміну дії договору.

Зважаючи на те, що на час звернення з цим позовом до суду строк дії договору про реструктуризацію заборгованості не закінчився, разом з тим спеціальним законом, який регулює ці правовідносини, передбачена можливість продовження терміну дії договору, а окремих вимог щодо розірвання договору позивачем в межах даного спору заявлено не було, в той же час вирішення спору щодо належного виконання договірних зобов'язань є окремими предметом доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов Житлово-будівельним кооперативом «Шовковик-5» до ОСОБА_1 в частині вимог щодо стягнення боргу та пені за договором від 21 вересня 2011 року про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 3902, 21 грн. не підлягають задоволенню, оскільки неналежне виконання умов договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги є окремими предметом доказування, однак позивачем не надано докази, які мали підтвердити той факт, що відповідач не виконує зобов'язання по договору щодо погашення загального розміру заборгованості в межах визначених щомісячних платежів з моменту укладання договору, що зумовлює застосування відповідальності у вигляді нарахування пені, як безпосередньо передбачено умовами договору у розділі «Відповідальність сторін», в свою чергу на підтвердження заявлених позовних вимог в цій частині позивачем долучено лише розрахунок заборгованості по договору лише за період з липня по грудень 2013 року, що позбавляє суд надати належну правову оцінку заявлених позовним вимогам, а відповідно до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. .

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-5» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 4411,40 грн. та три відсотки річних в розмірі 43,52 грн., а всього на загальну суму в сумі 4454,92 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-5» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., якій сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 68 Житлового кодексу УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, ст. ст. 1, 4, 10, 11, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позову Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Шовковик-5» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 4411,40 грн., три відсотки річних в розмірі 43,52 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243, 60 грн., а всього на загальну суму 4698 (чотири тисячі шістсот дев'яносто вісім) грн. 52 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я