Номер провадження: 22-ц/785/8448/14
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_13 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2104 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_13 і ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

встановила;

20.03.2014 року ОСОБА_13 та ОСОБА_2 звернулися до суду позовом, який уточнили в судовому засіданні (а.с.18-21), та в остаточній його редакції просили зобов'язати ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листів на протязі одного місяця з дати постановлення судового рішення, на адресу Президента України, громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, наступного змісту: "Повідомлена мною, ОСОБА_4, в листі Президенту України від ІНФОРМАЦІЯ_1 року інформація відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_2 - є недостовірною". При цьому позивачі посилалися на те, що проживають на території України більше 10 років. В суді Приморського районного суду м. Одеси вони отримали копію листа, якого ОСОБА_4 направила президенту України. В листі міститься інформація, яка не відповідає дійсності, порушує право на повагу до гідності та честі, порочить їх ділову репутацію та спрямована на розгортання конфлікту на підставі расової дискримінації. Так, в листі відповідач вказує, що "…… вони є валютчиками з промислового ринку 7 км та є китайською мафією; вони обнаглівші китайські ОСОБА_14 ……", і звинуватила їх і підбурюванні сусідів до насильницьких дій.

Справа розглянута за відсутності відповідача, яка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.06.2104 року в задоволенні позовний вимог ОСОБА_13 та ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі, так як правових підстав для задоволення позову немає. Суд визнав, що звертаючись до Президента України з листом, ОСОБА_4 відповідно до ст.40 Конституції України, реалізувала своє право на звернення до органів державної влади для перевірки викладеної в листі інформації.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_13 і ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги апелянтів задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних підстав;

За правилами ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи позивачам у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що правових підстав для задоволення позову немає. Суд визнав, що звертаючись до Президента України з листом, ОСОБА_4 відповідно до ст.40 Конституції України, реалізувала своє право на звернення до органів державної влади для перевірки викладеної в листі інформації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Частиною 1 статті 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне життя і здоров'я довкілля, право на свободу і особисту недоторканість, право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до честі і гідності, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфічної та іншої кореспонденції, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Фізична особа, немайнові права якої порушено внаслідок поширення проти неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, якщо внаслідок поширення цієї інформації порушено особисті немайнові права фізичної особи (ст.277 ЦК України). Таким правами, зокрема є право на використання імені, на повагу до гідності та честі (ст.297 ЦК України), право на недоторканість ділової репутації (ст.299 ЦК України), на особисте життя та його таємницю.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному, чи політичному житті, тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

При відсутності порушеного особистого немайнового права, не настає права особи на захист честі, гідності та ділової репутації.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.5-6), ОСОБА_4 звернулася до Президента України з заявою за захистом її прав, в якій виклала, з її точки зору, обставини побутового конфлікту, що виник між нею та позивачами щодо користування земельною ділянкою біля багатоповерхового багатоквартирного будинку на АДРЕСА_1, де вона проживає. Заявниця вважає, що вона, а не позивачі у справі, мають право на користування земельною ділянкою для встановлення металевого гаражу біля багаьлповерхового будинку, але захистити своє право самостійно вона не може. Заявниця також вважає, що відповідачі застосовують незаконні засоби у вирішенні цього конфлікту та виклала з цього питання свою точку зору.

Про заяву ОСОБА_4, написану Президенту України, позивачі дізналися від судді Приморського районного суду м. Одеси, де розглядається цивільна справа.

Відповідно до вимог ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено (ч.2п.16), що у випадку, коли особа звертається до зазначених у ст.40 Конституції України державних органів та органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, навіть, якщо в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Отже, звертаючись з заявою до Президента України ОСОБА_4 використала своє право, встановлене ст.40 Конституції України, для захисту своїх прав та перевірки інформації компетентним органом щодо позивачів, які на її думку порушують її цивільні права. Вказана в заяві інформація не порушує особистих немайнових прав позивачів.

Тому, відмовляючи ОСОБА_13 та ОСОБА_2 в задоволенні позову суд першої інстанції правомірно виходив з того, що правових підстав для задоволення цих вимог немає.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують, та не містять правових підстав, визначених ст.309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, про задоволення позовних вимог апелянтів у повному обсязі.

Керуючись ст.304, п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила;

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_13, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе