Справа № 2-о/544/168/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого - судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря - Пірогова В.Г.,

із участю заявника ОСОБА_1 (фізичної особи),

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 (юридичної особи),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду на вул. Леніна,41 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

У С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 19 грудня 2014 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У заяві вказується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Дніпропетровська, 22 вересня 1988 року отримав паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1. З 09 червня 1991 року по 24 червня 1993 року проходив службу у Збройних силах України на території України, тобто, у встановлений законом строк та порядок набув громадянства України, із якого після цього не виходив. Проте, паспорт громадянинаУкраїни не отримав.

Із метою отримання паспорта громадянина України заявник звернувся до Пирятинського РС УДМС України в Полтавській області, у чому йому було відмовлено, так як не встановлено факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду для встановлення даного факту.

У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав, посилаючись на обставини, указані в заяві.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечує, просить її задовольнити.

Судом установлено:

Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпропетровськ, постійно проживав з моменту народження на території України.

Йому 22 вересня 1988 року було видано паспорт громадянина СРСР, у якому пізніше поставлено штамп ««Україна»».

Указаний паспорт заявник втратив.

У даний час у заявника виникла необхідність в отриманні паспорта громадянина України, проте, йому РС УДМС України в Полтавській області було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували факт проживання на території України з 24 серпня чи з 13 листопада 1991 року.

Іншим чином, ніж у судовому порядку, установити факт проживання заявника в указаний період на території України, а, відповідно, отримати паспорт громадянина України неможливо.

Викладене крім пояснень заявника та представника заінтересованої особи підтверджується показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які у судовому засіданні повідомили, що заявник постійно проживав на території України, у тому числі, й у 1991 році, у червні 1991 року він був призваний до лав української армії, служив на території України.

Із копії свідоцтва про народження заявника слідує, що він народився на території України 13.05.1972 (а.с. 4).

Як указано в архівній довідці Одеського територіального архівного відділу галузевого державного архіву Міністерства оборони України заявник ОСОБА_1 народження 13.05.1972 призваний на військову службу 09.06.91 Ічнянським РВК Чернігівської області, звільнений в запас 24.06.93 (а.с. 5).

Аналогічні дані містяться в копії військового квитка заявника (а.с. 6).

На копії форми №1 заявника мається штамп ««Україна»» (а.с. 7).

Відповідно довідки Управління ДМС України в Полтавській області дані щодо виходу заявника з громадянства України відсутні. (а.с. 8)

Як передбачено статтею 3 Закону України ««Про громадянство України»» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на

території України.

Згідно приписів частини 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 ««Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 215, ч. 2 ст. 256, ст. 259 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Установити, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий -