У Х В А Л А

02 жовтня 2014 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на допоміжні приміщення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на допоміжні приміщення.

Позовна заява подана з порушенням вимог п. 4 ч. 2, ч.ч. 4, 5 ст. 119 ЦПК України, а саме: не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру; до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору; позовна заява не відповідає іншим вимогам, встановленим законом.

Оскільки позивачкою заявляються вимоги майнового характеру, то ціна позову повинна визначатися виходячи із дійсної вартості даного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0.2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено, що з 1 січня 2014 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень.

Додана до позовної заяви квитанція про сплату судового збору в сумі 300 грн. не є документом, що підтверджує його сплату в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір». Беручи до уваги те, що судовий збір за подання даної позовної заяви справляється у відсотковому співвідношенні до ціни позову, то позивачці необхідно сплатити судовий збір виходячи із зазначеної нею у позовній заяві ціни позову.

Крім того, додані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64 ЦПК України, якою встановлено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 р. затверджено Національний стандарт України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003. Пунктами 1.1, 5.26, 5.27 Стандарту визначено, що при видачі копії документів, які виходять від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, робиться відмітка про засвідчення копії, яка складається зі слів: «Згідно з оригіналом, назва посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали, прізвище, дата засвідчення копії». Використання факсимільного підпису при засвідченні копій документів не допускається. Підпис посадової особи, яка засвідчує копію документа засвідчується відбитком печатки підприємства, установи та організації, яка її видає.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ч. 1 ст. 121 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачці строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 121 ч. 1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на допоміжні приміщення залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сарай А.І.