АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/2115/2014 Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Категорія: 25 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 08 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені Доан ОСОБА_6, на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 травня 2014 року в справі за позовом Доан ОСОБА_6 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_5, діючи від імені Доан ОСОБА_6, звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» про стягнення страхового відшкодування, зазначаючи, що 30.03.2012 року сторони уклали договір добровільного страхування належного Доан ОСОБА_6 на праві власності транспортного засобу марки Toyota Camry, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за яким відповідач (страховик) зобовязався у разі настання страхового випадку виплатити позивачу (страхувальникові) страхову виплату в сумі 200 000 грн., а страхувальник зобовязався сплатити страховий платіж в сумі 12 000 грн.

18 травня 2012 року позивач відповідно до вимог Закону України «Про страхування» та укладеного договору страхування письмово повідомив ТОВ СК «Провіта» (страховика) про настання страхового випадку, зокрема про незаконне заволодіння належним йому транспортним засобом, про що йому стало відомо 17.05.2012 року, та 19.06.2012 року звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Посилаючись на невиконання страховиком при настанні страхового випадку вимог ст. 20 Закону України «Про страхування» та зобовязань за договором добровільного страхування наземного транспорту, зокрема, невжиття заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, а також невиплати страхового відшкодування у передбачений договором строк, позивач просив суд стягнути з ТОВ СК «Провіта» кошти в сумі 200 000 грн. в рахунок страхового відшкодування за вказаним договором.

Рішенням суду від 28 травня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючи від імені Доан ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, зазначаючи, що висновки суду щодо невиконання позивачем зобовязань за договором страхування та відсутності події, що є страховим випадком, не відповідають обставинам справи, в межах наданих сторонами доказів, які оцінені судом односторонньо.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» її доводи не визнало, рішення суду просило залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 30.03.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір добровільного страхування транспортного засобу марки «Toyota Camry», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, за яким відповідач (страховик) зобовязався у разі настання страхового випадку виплатити позивачу (страхувальникові) страхову виплату в сумі 200 000 грн., а страхувальник зобовязався сплатити страховий платіж в сумі 12 000 грн.

Таким страховим випадком згідно п. 2.2 вказаного договору визнається незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто протиправне вилучення його будь-яким способом у власника чи користувача всупереч їх волі.

18 травня 2012 року позивач письмово повідомив товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Провіта» про настання страхового випадку, визначеного у п. 2.2 договору, зазначивши, що 17.05.2012 року йому стало відомо про незаконне заволодіння належним йому транспортним засобом марки «Toyota Camry», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с.8).

19.06.2012 року позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, зазначивши, що застрахований транспортний засіб вибув з його володіння всупереч його волі, що згідно п. 6.4.2 договору є страховим випадком та дає йому право на отримання страхового відшкодування (а.с. 9).

Страхова компанія відмовилася сплачувати позивачу страхове відшкодування, посилаючись на відсутність події, що є страховим випадком, оскільки передача спірного транспортного засобу позивачем третій особі відбулась у добровільному порядку, а відповідно до п. 13.1.12 договору страхування виплата страхового відшкодування не здійснюється за подіями, які не є страховими випадками, а також в разі добровільної передачі позивачем або його представником третій особі ключів, реєстраційних документів на автомобіль.

Із матеріалами справи вбачається, що позивач добровільно надав ОСОБА_7 право користування належним йому транспортним засобом марки «Тайота Камрі», державний номер НОМЕР_1., який діючи від імені Доан ОСОБА_6, за усним договором купівлі-продажу продав вказаний транспортний засіб третій особі ОСОБА_8, який передав йому кошти в сумі 3000 доларів США, сплатив страховий платіж та зобовязався в подальшому переоформити на своє ім'я кредит. Після чого, ОСОБА_7 передав застрахований транспортний засіб ОСОБА_8, та його було знято з обліку в органах ДАІ, а в послідуючому передано невідомим особам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник при укладенні договору страхувалння зобовязаний надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Згідно з п. 6.1.12 Правил добровільного страхування наземного транспорту до страхових випадків не відноситься і виплата страхового відшкодування не здійснюється при незаконному заволодінні транспортного засобу внаслідок або під час фактичної зміни страхового ризику, яка не була письмово прийнята страховиком.

Вказані положення містяться також у договорі страхування, у п. 8.2.2 якого, окрім цього, також зазначено, що інформація про зазначені зміни надається страховику у вигляді письмової заяви в строк до 2 (двох) робочих днів з дати виникнення змін, на підставі чого підписується додаткова угода про зміну ризику.

Позивач добровільно передав спірний автомобіль іншій особі, про що страховика письмово не повідомив, додаткову угоду про зміну ризику не підписав.

Враховуючи, що позивач, всупереч умовам договору та Правилам добровільного страхування наземного транспорту, з якими він був ознайомлений під час укладення договору страхування, не повідомив страховика про зміну страхового ризику та добровільно передав третій особі автомобіль, ключі та реєстраційні документи на транспортний засіб, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування та задоволення позову.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Посилання позивача на ту обставину, що судом першої інстанції не надано оцінку наявній в матеріалах справи копії витягу з кримінального провадження, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначений процесуальний документ не підтверджує настання страхового випадку за укладеним позивачем договором страхування, а стосується його правовідносин із третіми особами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від імені Доан ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: