ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1297/14-ц
Провадження № 2/210/1085/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі:
головуючого - судді Сільченко В.Є.
при секретарі Бендас І. І.
за участю позивача ОСОБА_2
за участю представника позивача ОСОБА_3
за участю відповідача ОСОБА_4
за участю представника відповідача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, Державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання недійсним договору дарування частини квартири, суд
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив :
1. Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 23 жовтня 2013 року ОСОБА_6 на спадщину, що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, після смерті спадкодавця ОСОБА_8, померлого 30 червня 2011 року та зареєстроване за № 2-951 - недійсним.
2. Визнати договір дарування 2/3 частин квартири АДРЕСА_2, укладений ОСОБА_6 з ОСОБА_4 26 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований за №1171 недійсним.
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та показали, що у спірній квартирі проживали його батьки до своєї смерті. Квартира належала в рівних частинах 3 співвласникам: його батькам та його племінниці, відповідачці.
Його батько помер 30.06.2011 року. Після його смерті він знав зі слів матері, що вона написала заповіт, за яким йому належить 1/2 вказаної квартири, але при оформленні права власності виявилося, що йому належить тільки 1/3 частина.
Після смерті батька він за спадщиною не звертався, спадщина перейшла до його матері, яка проживала сама у тій же квартирі.
Вони з батьками домовлялися, що 1/2 квартири належатиме племінниці, а 1/2 - йому.
Свідоцтво про право на спадщину після смерті батька та матері він не отримував, з заявами про його видачу не звертався.
У спірній квартирі не проживав.
Заявили клопотання про забезпечення доказів.
Просили позов задовольнити.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 та її представник позов не визнали та показали, що спірна квартира належала 3 співвласникам, по 1/3 частки кожному батькам позивача та відповідачці.
Після смерті батька позивача у 2001 році, аж до своєї смерті у 2013 році, його дружина (мати позивача), а також сам позивач для прийняття спадщини не зверталися, а тому з заявою про прийняття спадщини (після смерті батька відповідача, в частині, що йому належала у квартирі) звернулася відповідачка, яка її і отримала.
Таким чином, вона і отримала право на 2/3 частини вказаної квартири, т.я. 1/3, що належала матері позивача, вона передала за заповітом позивачу.
Крім того, навіть якщо сумніватися у прийнятті спадщини відповідачем, вона мала право на 1/2 частки квартири після смерті батька позивача за правом преставлення , тобто на 1/6 частку квартири, а інша 1/6 після смерті батька позивача належала матері позивача.
Отже, даруючи частку квартири, вона у будь-якому разі дарувала і належну їй 1/6, а тому позов у повному обсязі задоволенню не підлягає.
Просили у позові відмовити.
Інші відповідачі в судові засіданні не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Відповідач-3 державний нотаріус ОСОБА_7 надала заперечення у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
За клопотанням сторін судом було витребувано з архіву Дзержинського районного суду провадження за раніше поданими заявами про забезпечення доказів у даній справі, витребувано правовстановлюючі документи, тощо.
Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши документи та матеріали, що маються у справі та витребуваних провадженнях, суд доходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Як видно зі свідоцтва про право власності на житло (а.с.9-10), спірна квартира належала в рівних долях ОСОБА_8, ОСОБА_10 (батьки позивача) та ОСОБА_6 (відповідач-1).
ОСОБА_8 помер 30.06.2011 року (а.с.8).
На момент смерті у вказаній квартирі були зареєстровані усі три співвласника (а.с.12). Інші особи у квартирі зареєстровані не були.
Після смерті ОСОБА_8 ніхто зі спадкоємців до нотаріуса для оформлення права власності не звернувся, що не оспорюється сторонами.
ОСОБА_10 померла 19.08.2013 року (а.с.22), тобто більш ніж через 2 роки після смерті ОСОБА_8
Після її смерті позивач з заявами про прийняття спадщини також не звертався,
що не оспорюється сторонами.
Згідно заповіту ОСОБА_10, усе своє майно, права та обов'язки, якими вона володіла на день смерті, вона заповіла позивачу ОСОБА_2 (а.с.21).
Після смерті ОСОБА_10 відповідач 16.10.2013 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 (а.с.24), оскільки на момент його смерті була зареєстрована у спірній квартирі.
Враховуючи, що ніхто з інших спадкодавців до вказаного часу не звертався, їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.26), внаслідок чого вона отримала право власності на 1/3 частку спірної квартири, яка за життя належала ОСОБА_8
У подальшому належні їй 2/3 частки квартири відповідач-1 подарувала відповідачу-2 (а.с.28-30).
Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Таким чином, після смерті ОСОБА_8 право на спадщину його частки мали в рівних долях позивач ОСОБА_2, його мати ОСОБА_10 та відповідач-1 ОСОБА_6 (за правом преставлення).
Згідно ч.1 ст1271 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
При цьому, ОСОБА_2 для прийняття спадщини у вищевказаний строк не звернувся, що не оспорюється ним самим, і, отже, згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, він є таким, що не прийняв спадщину після смерті батька.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, враховуючи, що на момент смерті ОСОБА_8 з ним проживали ОСОБА_10 (дружина) та ОСОБА_6 (відповідач-1), вони вважаються такими, що прийняли спадщину, а саме 1/3 частки права власності у спірній квартирі.
Отже, на момент смерті ОСОБА_10 вона (разом з відповідачем-1, ОСОБА_6 ) мала право на 1/2 від 1/3 (тобто, 1/6) частки права власності на спірну квартиру, що за життя належала її померлому чоловіку ОСОБА_8
При цьому, документально своє право ОСОБА_10 до моменту смерті не оформила, що, однак, на думку суду, не позбавляє її вказаного права.
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_10 належало також її право власності на 1/6 спірної квартири, яку вона фактично прийняла за життя згідно ч.3 ст.1268 ЦК України після смерті ОСОБА_8
Це ж саме зазначено і у її заповіті (а.с.21, абз.2), де прямо зазначається, що вона заповідає позивачу усі свої майнові права, якими їй належать (чи належатимуть) на день її смерті.
Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Таким чином, згідно заповіту ОСОБА_10, вона заповідала позивачу своє майно та майнові права, зокрема на 1/3 права власності у вказаній квартирі, яке належало їй особисто, а також на 1/6 спірної квартири, яку вона фактично прийняла за життя згідно ч.3 ст.1268 ЦК України після смерті ОСОБА_8
Таким чином, відповідач-1, приймаючи спадок у вигляді 1/3 частки квартири, а потім даруючи його, діяла без достатніх прав та повноважень щодо 1/2 від 1/3 (тобто, фактично 1/6 частки вказаної квартири), яка їй не належала та не могла належати згідно спадкування за законом.
Згідно ч.2 ст.203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Як встановлено судом, при здійснення вищевказаних правочинів відповідач-1 не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, і, отже, маються передбачені законом підстави для визнання даних правочинів недійсними.
Разом з тим, вказані правочини можуть бути визнані недійсними виключно в частині, що стосується прийняття та розпорядження щодо 1/2 від 1/3 (тобто, фактично 1/6 частки вказаної квартири), яка відповідачу-1 не належала та не могла належати згідно спадкування за законом, оскільки в іншій частині правочину вона розпоряджалася майном, що безспірно належить їй за законом.
Згідно ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
На підставі викладеного суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині, що стосуються 1/2 від 1/3 (тобто, фактично 1/6 частки вказаної квартири), яка відповідачу-1 не належала та не могла належати згідно спадкування за законом.
В решті позовних вимог суд відмовляє за їх недоведеністю.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 203, 215, 217, 1217, 1218, 1261, 1268, 1270, 1271, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, суд -
Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, Державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання недійсним договору дарування частини квартири - задовольнити частково.
Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 23 жовтня 2013 року ОСОБА_6 на спадщину, що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, після смерті спадкодавця ОСОБА_8, померлого 30 червня 2011 року та зареєстроване за №2-951 недійсним в частині 1/6 даного спадкового майна (квартири).
Визнати договір дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_3, укладений ОСОБА_6 з ОСОБА_4 26 жовтня 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований за №1171 недійсним в частині 1/6 даної квартири.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: В. Є. Сільченко