Справа № 459/4881/14 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/7972/14 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВВД ФССВНВВ та ПЗУ у м. Червонограді Львівської області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ВВД ФССВНВВ та ПЗУ у м. Червонограді Львівської області про відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворювань,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 45 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворювань. В обгрунтування позову покликається на те, що 23.07.1980 року прийнятий підземним електрослюсарем IV розряду на «Шахту ім. XXV з'їзду КПРС» комбінату Західно-Українського виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Укрзахідвугілля». 01.10.1982 року переведений підземним електрослюсарем V розряду. 11.06.1986 року призначений механіком дільниці. 20.08.1986 року переведений підземним електрослюсарем V розряду. 06.08.1987 року призначений механіком дільниці. 01.04.1989 року переведений підземним електрослюсарем V розряду. 01.01.1990 року призначений механіком дільниці. 03.05.1990 року переведений підземним електрослюсарем V розряду. 01.03.1991 року призначений механіком дільниці. 16.03.2005 року звільнений по ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. 04.04.2005 року прийнятий поверхневим учнем слюсаря-ремонтника на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля». 01.07.2005 року переведений слюсарем ремонтником V розряду. По даній професії працює і станом на момент подання позову до суду. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих умовах праці у позивача погіршився стан здоров'я, внаслідок чого останній змушений був звертатись за медичною допомогою. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 136520 від 15.04.2005 року позивачу вперше і безтерміново встановлено III групу інвалідності. Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 009107 від 15.04.2005 року останньому встановлено 45% втрати професійної працездатності. Внаслідок отримання професійних захворювань позивачу завдано значної моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у частковій втраті працездатності, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, має сухий кашель, відчуває біль в руках та грудній клітці, порушення ходи.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області на користь ОСОБА_3 9 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворювань.

Дане рішення оскаржив начальник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Львівської області - Сташкевич Р. подавши апеляційну скаргу, у якій покликається на те, що рішення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем не було подано жодного медичного висновку (доказу) про наявність факту спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві. Також медичних доказів про неможливість виконання домашніх справ та домашніх обов'язків у зв'язку з професійним захворюванням позивачем до матеріалів справи не подано. Звертає увагу, що довідка МСЕК про відсоток стійкої втрати працездатності є тільки підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди - частини втраченого заробітку і не свідчить про глибину і довготривалість страждань, порушення життєвих зв'язків, неможливість виконувати домашню роботу.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського Львівської області від 25 листопада 2014 року та відмовити в позові повністю.

25 грудня 2014 року ОСОБА_3 подав суду клопотання у якому просить апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Львівської області відхилити; рішення Червоногрдського міського суду Львівської області від 25 листопада 2014 року залишити без змін. Окрім того просить розгляд справи проводити без його участі (а.с. 92-93).

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_3 він 23.07.1980 року прийнятий підземним електрослюсарем IV розряду на «Шахту ім. XXV з'їзду КПРС» комбінату Західно-Українського виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Укрзахідвугілля». 01.10.1982 року переведений підземним електрослюсарем V розряду. 11.06.1986 року призначений механіком дільниці. 20.08.1986 року переведений підземним електрослюсарем V розряду. 06.08.1987 року призначений механіком дільниці. 01.04.1989 року переведений підземним електрослюсарем V розряду. 01.01.1990 року призначений механіком дільниці. 03.05.1990 року переведений підземним електрослюсарем V розряду. 01.03.1991 року призначений механіком дільниці. 16.03.2005 року звільнений по ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. 04.04.2005 року прийнятий поверхневим учнем слюсаря-ремонтника на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля». 01.07.2005 року переведений слюсарем ремонтником V розряду (а.с. 7-9).

У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів (а.с. 24-59).

Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 136520 від 15.04.2005 року позивачу вперше і безтерміново встановлено III групу інвалідності (а.с. 22).

Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 009107 від 15.04.2005 року ОСОБА_3 встановлено 45% втрати професійної працездатності (а.с. 23).

Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Районним судом встановлено, що на час спірних правовідносин діяли як ч. 3 ст. 34 ЗУ від 23.09.1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» так і ст. 9 ЗУ «Про охорону праці», згідно з якою відшкодування шкоди, заподіяної працівником внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до законодавства України.

Частиною 4 ст. 14 ЗУ «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов'язаних з роботою.

Згідно п.п. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено надання позивачу соціальних послуг і виплат, у тому числі відшкодування моральної шкоди при наявності факту її заподіяння потерпілому.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з відповідача 9000 грн. суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров'я при виконанні трудових обов'язків, що потягло за собою професійні захворювання, настання у зв'язку із цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок професійних захворювань, що становить 45%, засад розумності, виваженості та справедливості та обґрунтовано поклав обов'язок відшкодувати спричинену моральну шкоду саме на Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді, а не на роботодавця, оскільки на день встановлення позивачеві втрати професійної працездатності вперше відповідальним за відшкодування шкоди був відповідач на підставі ч.3 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності».

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, оскільки такий відповідає обставинам справи та вимогам ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1997 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та роз'ясненню, що міститься в рішенні Конституційного суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі № 1-9/2004.

Доводи ВВД ФССВНВВ та ПЗ України у м. Червонограді в апеляцій скарзі на те, що судом постановлено рішення без підтверджуючих доказів факту моральних страждань позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки долученими доказами ОСОБА_3 довів факт заподіяння йому моральної шкоди.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська