Справа №442/4369/14-ц
Провадження №2/442/1521/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 1136,32 грн..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та ОСОБА_2 відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 09.12.2013 року було розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні.

Згідно виконавчого листа № 442/7331/13-ц виданого Дрогобицьким міськрайонним судом від 18.12.2013 року ОСОБА_2 зобов'язаний виплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 із всіх видів заробітку шомісячно.

Однак, з невідомих для неї причинах дане судове рішення відповідачем не виконується в повній мірі, відповідач не платить аліменти, в той час коли він працює офіційно, а мінімальний платіж аліментів на сина вже зріс, і тому згідно розрахунку заборгованості по аліментах виданого відділом державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області за ОСОБА_2 станом на 27 березня 2014 року рахується заборгованість в сумі 2649,10 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. З ст. 549 Цивільного кодексу України неустойка (пеня) обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і нараховується згідно такої формули, тобто сума заборгованості множиться на ставку пені, у відсотках за день прострочення і множиться на кількість днів прострочення. Таким чином пеня по аліментах з жовтня 2013 року по травень 2014 року становить 1136,32 грн.

На даний час в неї тяжке матеріальне становище, так як відповідача не цікавить їхня дитина, він аліменти на сина не платить і повертати борг по аліментах не бажає, хоча має можливість надати і більше на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, який також був допитаний як свідок, позову не визнав та пояснив, що він офіційно працевлаштований про, що повідомляв відділ ДВС, чому вони не проводили і не проводять відрахування аліментів з його заробітної плати йому не відомо. Своєї вини в тому, що виконавча служба належним чином не виконує рішення суду не вбачає, а тому просить в позові відмовити.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного:

Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі до 09.12.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 06.05.1998 року в них народився син ОСОБА_3.

Згідно виконавчого листа № 442/7331/13-ц виданого Дрогобицьким міськрайонним судом 18.12.2013 року ОСОБА_2 зобов'язаний виплачувати аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 із всіх видів заробітку щомісячно.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах виданого відділом державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області за ОСОБА_2 станом на 27 березня 2014 року рахується заборгованість в сумі 2649,10 гривень.

Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, визначено, що «при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення»

Виходячи із положень вказаної вище статі, вбачається, що основною причиною звернення до суду з позовом про стягнення неустойки є «…вина особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти…».

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би її позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а її доводи лише грунтуються на припущеннях, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача, позивачем не доведено вини відповідача в тому, що виникла така заборгованість по аліментах.

Натомість судом встановлено, що відповідач офіційно працює у ПАТ «Кредобанк» з жовтня 2000 року по даний час, про що також було відомо і відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ на виконанні якого знаходився виконавчий лист про стягнення аліментів, адже в мотивувальній частині Постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.05.2014 року головний державний виконавець Сторожук Т.І., зазначає «згідно заяви боржника ОСОБА_2 він працює в Дрогобицькому відділенні ЦФ ПАТ «Кредобанк»…» також в цій же постанові зазначено, що «…Жодні стягнення не проводились».

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, ст.. 196 СК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.