Справа №303/3275/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Дроботя В.В.,Власова С.О.,

при секретарі: Чучка Н.В.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника за дорученням ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С ТА Н О В И В:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що згідно рішення Мукачівського міськрайнного суду від 22 липня 2010 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 200,00 грн., щомісячно починаючи з 11.05.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист зі стягнення аліментів знаходиться на виконанні відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції. Внаслідок неналежної сплати відповідачем аліментів, за період з 11.05.2010 року по 01.05.2010 року утворилась заборгованість в розмірі 9 535,45 грн. Згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 58 144,00 грн. та судовий збір.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 2 900,00 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник за дорученням ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2,, подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Зокрема, судом першої інстанції невірно проведено розрахунок суми за прострочення аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні - згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 22 липня 2010 року з відповідача на користь позивача були стягнуті на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі з 200,00 грн. щомісячно починаючи з 11.05.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість по аліментам ОСОБА_3 по виконавчому листу №2-1955, виданого 22.07.2010 року Мукачівським міськрайонним судом, станом на 01.01.2014 року складає 9 535,45 грн.

Згідно розрахунку позивача неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 11.05.2010 року по 01.05.2014 року складає 58 144,00 грн.

Однак з даним розрахунком погодитись не можна, оскільки він не базується на чинному законодавстві та судовій практиці.

Зокрема, як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.22 своєї постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від цього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках, як вказано в п.22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до зазначеної постанови порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Судом встановлено, що відповідачу було відомо про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина, про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що правильним нарахуванням неустойки є обрахунок за кожен день прострочення конкретного місяця, а не за загальну кількість прострочених днів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невірність застосування судом норм матеріального чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до невірного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника за дорученням ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді