Справа № 6-5893/11
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка подана в межах розгляду цивільної справи за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2011р. виданого за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» по рішенню Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 9 615 431 грн.86 коп. заборгованості, а також 25 500, 00 грн., витрат, пов'язаних з розглядом справи у третейському суді.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні просив задовольнити заяву та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2011р. виданого за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» по рішенню Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 9 615 431 грн.86 коп. заборгованості, а також 25 500,00 грн., витрат, пов'язаних з розглядом справи у третейському суді, з підстав викладених у поданій заяві, та додаткових пояснень, які долучено до справи (а.с.110-116), пояснив, що 13 жовтня 2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №805/6/18/8-135, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 грошові кошти в межах загального ліміту кредитування в сумі 1 200 000 доларів США, що еквівалентно 9 615 431,86 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань перед банком, укладено Іпотечний договір, відповідно до якого ТОВ «Інтерснабстрой» (Майновий поручитель) передав в іпотеку нерухоме майно загальною площею 412,2 м. кв., яке заходиться за адресою: АДРЕСА_1. Сторони іпотечного договору визначили заставну вартість майна, що було передано в іпотеку у розмірі 10 238 740,20 грн., що еквівалентно 2 081 002,46 доларів США. Внаслідок неможливості погашення ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору, ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ «Інтерснабстрой», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1, про стягнення 9 615 431,86 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення, загальною площею 412,2 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. На підставі постанови Харківського апеляційного господарського суду від 09 жовтня 2012 року по справі № 57/39-10, якою рішення господарського суду Харківської області від 18 травня 2010 року частково скасовано, постановлено нове, яким позов в частині задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором про здійснення кредитування у розмірі 9 615 431, 86 грн. на підставі Іпотечного договору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення, загальною площею 412,2 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленою статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та надано ПАТ «Укрсоцбанк» право продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцю за початковою ціною предмета іпотеки у розмірі 10 238 740, 20 грн. Разом з тим, на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14 лютого 2011 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору на суму 9 615 431, 86 грн., на підставі якого Дніпровським районним судом мста Києва видано виконавчий лист, який на даний час пред'явлено до виконання. Таким чином, заявник вважає, що існування одночасно двох виконавчих документів, за якими стягнення може бути проведено у подвійному розмірі може призвести до незаконного збагачення ПАТ «Укрсоцбанк», як стягувача, за рахунок боржника, тому є підстави визнати виконавчий документ виданий на виконання рішення третейського суду таким, що не підлягає виконанню, оскільки стягувач задовольнив свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Трегуб О.А. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви, пояснила, що на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14 лютого 2011 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору на суму 9615431,86 грн., рішення третейського суду боржником добровільно не виконано, що стало підставою для звернення стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» до Дніпровського районного суду міста Києва, як компетентного суду, з заявою про видачу виконавчого листа, яка задоволена судом, виданий судом виконавчий лист пред'явлено до примусового виконання. На даний час відсутні відомості, які мали підтвердити добровільне виконання боржником рішення суду, винесене судом рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, набрало законної сили, боржником у встановленому порядку не оскаржувалось, тому відсутні підстави вважати, що пред'явлений до примусового виконання виконавчий документ, не підлягає виконанню.

Заслухавши пояснення представників заявника ОСОБА_2, представника заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Трегуб О.А., дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 лютого 2011 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 9 615 431, 86 грн. заборгованості, а також 25 500, 00 грн., витрат, пов'язаних з розглядом справи у третейському суді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України « Про третейські суди» заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2011 року, заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого документа задоволено. Видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14 лютого 2011 року по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, яким стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 9 615 431, 86 грн., а також витрати, пов'язані з розглядом справи в третейському суді в сумі 25500,00 грн.

20 січня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 9615431, 86 грн. заборгованості, а також 25 500, 00 грн., витрат, пов'язаних з розглядом справи у третейському.

28 березня 2012 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №31894004) щодо примусового виконання виконавчого листа №6-5893/2011 виданого 20.01.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 9615431, 86 грн. заборгованості, а також 25500,00 грн., витрат, пов'язаних з розглядом справи у третейському суді.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.2 ст.369 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Як передбачено у ч.4 ст.369 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 368 та ст. 389-7 Цивільного процесуального кодексу України питання, пов'язані із зверненням рішення третейського суду до виконання, вирішує місцевий суд, який видав виконавчий лист на його примусове виконання.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, стягувач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва , як компетентного суду, з заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду, за результатами розгляду поданої заяви, судом видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14 лютого 2011 року, де боржником виступає ОСОБА_1

В свою чергу заявник ОСОБА_1, як учасник третейського розгляду, будучи обізнаним про ухвалене третейським судом рішення, не скористався правом оскаржити рішення третейського суду, ці обставини підтвердив в судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2

В той же час, місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України «Про третейські суди», при цьому рішення третейського суду може бути скасовано лише з підстав, визначених у ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України.

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заявник ОСОБА_1 посилається на той факт, що стягувач ПАТ «Укрсоцбанк» реалізував своє право на задоволення вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належать на праві власності майновому поручителю ТОВ «Інтерснабстрой», ці обставини встановлені постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09 жовтня 2012 року по справі № 57/39-10 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Інтерснабстрой», третя особа ФОП ОСОБА_1 та громадянин ОСОБА_1 про стягнення 9615431,86 грн., отже, на думку заявника, існує два судових рішення і виданих на їх підставі виконавчих документи, що стосуються одного й того ж предмету спору.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, оскільки наявність двох виконавчих документів, які видано на виконання рішення господарського суду та рішення третейського суду, за одним з яких стягнута заборгованість по кредитному договору, а по другому звернено стягнення на майно, яке належить майновому поручителю по кредитному договору, не суперечить закону та не зумовлює подвійне стягнення, тому наведені заявником підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не можуть бути прийняті до уваги оскільки стосуються не правильності оформлення виконавчого листа, а змісту самого рішення, на виконання якого видано виконавчий лист.

В той же час, заявником не надано відомостей про те, що він розрахувався за кредитним договором або принаймні один з зазначених виконавчих листів є виконаним та з заявника стягнені грошові суми на погашення заборгованості за кредитним договором або реалізоване майно в рахунок повного погашення заборгованості.

Крім того, наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Як з'ясовано судом, на підставі постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року у справі №820/11373/14, яка винесена в межах розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у харківській області про визнання протиправною бездіяльність та скасування постанови, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2014 року по справі №820/11373/14 скасовано в частині задоволення позову про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Харківській області щодо не закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на корчить ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в розмірі 9 615 431,86 грн. та 25500,00 грн. судових витрат. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні цієї частини позову відмовити.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка подана в межах розгляду цивільної справи за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду є не обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 209-210, 369 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка подана в межах розгляду цивільної справи за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :