У Х В А Л А

Іменем України

06 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Собослой Г.Г., Куцин М.М.

при секретарі : Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Ужгородської районної державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що 07.06.2006 року помер її батько ОСОБА_3І, а 15.09.2007 року її мати ОСОБА_4 Після смерті батьків відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Ужгородський р-н., с. Руські Комарівці, вул. Перемоги, 11. На момент їх смерті вона була зареєстрована за іншою адресою, а тому фактично спадщину не прийняла та заяву до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини про її прийняття не подавала. Поважними причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини вважає свою тривалу хворобу та необхідність лікування за межами України.

Ухвалою суду від 15 листопада 2011 року до участи у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5 (а.с.27).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2013 року, позов задоволено та визначено ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці. (а.с.74-76, 115-117).

Ухвалою вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2014 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2013 року, та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суд першої інстанції. (а.с.144-145).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить вищезазначене рішення скасувати, в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши думку представника сторони, дослідивши матеріали справи судом першої інстанції встановлено і сторонами не оспорено, що 07.06.2006 року помер ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №127656 від 22.09.2011 року виданим повторно відділом ДРАЦС по Ужгородському району Ужгородського МРУЮ, копія якого долучена до матеріалів справи.(а.с.7). 15.09.2007 року померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №127657 від 22.09.2011 року виданим повторно відділом ДРАЦС по Ужгородському району Ужгородського МРУЮ, копія якого долучена до матеріалів справи.(а.с.8) Позивач ОСОБА_2, дівоче прізвище ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 є дітьми померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9, 13). Спадкодавець заповіт за життя не складала. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом на житловий будинок, надвірні будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Ужгородський р-н., с. Руські Комарівці, вул. Перемоги, 11. Згідно довідки Руськокомарівської сільської ради від 22.09.2011 року, на момент смерті ОСОБА_4, з нею за адресою Ужгородський р-н., с. Руські Комарівці, вул. Перемоги, 12, ніхто не проживав і не був зареєстрований.(а.с.5).

У відповідності до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що позивач не довела перед судом ті обставини на які посилалась як на підставу своїх вимог, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог з огляду на те, що жодних доказів про наявність причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк позивачем не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

У першу чергу право на спадкування за законом, згідно ст.1261 ЦК України мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - діти спадкодавця.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса звернувся ОСОБА_5, який 31.07.2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом та 01.08.2008 року зареєстрував на своє імя право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: Ужгородський р-н., с. Руські Комарівці, вул. Перемоги, 11. (а.с. 30,31).

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України розяснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову вірно зазначив, що твердження позивачки про те, що вона важко хворіла і через це змушена була постійно виїжджати за кордон на стаціонарне лікування та проведення численних хірургічних операцій і лікувальних процедур, не є поважними причинами, у розумінні ч.1 ст. 1272 ЦК України і жодна з наданих суду виписок із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого ОСОБА_2 не підтверджує перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні у період з 15 вересня 2007 року по 15 березня 2008 року.

Апелянт в апеляційній скарзі вказав що судом першої інстанції не було враховано та не дано належної оцінки виписці із хвороби згідно якої з 23.09.2007 року ОСОБА_2 зважаючи на діагноз було рекомендовано постільний режим на протязі шести місяців та призначено відповідне лікування, що підтверджує поважність пропуску строку для подання заяви.

Наведене твердження не в повній мірі відповідає дійсності, так як в своєму рішення суд першої інстанції дав оцінку даному доказу зазначивши, що суд не бере до уваги фотокопію виписки із історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого ОСОБА_2 так-як виписка містить підпис невідомої особи, не містить відтиск печатки лікаря, а тільки відтиск печатки поліклінічного відділення - для довідок, що також не може бути прийнята судом до уваги.

На думку колегії апеляційного суду судом першої інстанції дано належну оцінку оскільки дані виписки несуть інформацію про хворобу, час захворювання та рекомендації. Будь яких даних про те, що позивачка перебувала лікуванні у період з 15 вересня 2007 року по 15 березня 2008 року, дані виписки не містять.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довела поважність причин пропуску для прийняття спадщини, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Ужгородсього міськрайонного суду слід залишити без змін

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209,218,303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді