АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1431/14 Справа № 192/735/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Трещова Н. М. Доповідач - Михайловська С.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Пономарь З.М., Красвітної Т.П.

При секретарі - Жидковій Г.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального закладу охорони здоров'я «Солонянської районної центральної лікарні» Дніпропетровської обласної ради на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2013 року по справі за позовом Комунального закладу охорони здоров'я «Солонянської районної центральної лікарні» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_2, третя особа - Криничанська міжрайонна державна фінансова інспекція, про стягнення безпідставно набутого майна та відшкодування шкоди, завданої працівником комунального закладу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог Комунального закладу охорони здоров'я «Солонянської районної центральної лікарні» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_2, третя особа - Криничанська міжрайонна державна фінансова інспекція, про стягнення безпідставно набутого майна та відшкодування шкоди, завданої працівником комунального закладу, відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальний заклад охорони здоров'я «Солонянської районної центральної лікарні» Дніпропетровської обласної ради просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити їхні позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на неправильну оцінку доказів та обставин по справі.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача встановив, що відповідач ОСОБА_2 призначений головним лікарем Комунального закладу «Солонянська районна лікарня» відповідно до рішення голови Солонянської районної ради від 03 квітня 2008 року№4-19/V.

03 квітня 2008 року між Солонянською районною радою, як органом управління майном, в особі голови районної ради Омелюх В. О. та ОСОБА_2 був укладений строковий трудовий договір на строк по 01 квітня 2011 року.

Відповідно до рішення Солонянської районної ради від 31 березня 2011 року № 14-7/ VІ, ОСОБА_2 був звільнений з посади в зв'язку з закінченням терміну дії строкового трудового договору, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Повноваження відповідача, як керівника комунального закладу «Солонянська районна лікарня» на час його роботи на посаді головного лікаря, визначалися посадовою інструкцією головного лікаря центральної районної лікарні, затвердженої головою Солонянської районної ради 11 травня 2006 року, та строковим трудовим договором.

Оскільки відповідач працював головним лікарем, тобто керівником лікарні на умовах трудового договору, був стороною трудових правовідносин, які регулюються нормами КЗпП України, тому нормами ЦК України дані правовідносини регулюватися не можуть.

Вирішуючи спір, суд позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі ст. ст. 1212, 1213, 1215 ЦК України безпідставно набутого майна: переплат заробітної плати внаслідок необґрунтованого встановлення надбавок до посадового окладу в розмірі 50 % посадового окладу за роботу лікаря відповідної спеціальності в сумі 6 006 гривень 57 копійок, переплат заробітної плати внаслідок необґрунтованого встановлення надбавки за складність та напруженість в роботі в сумі 18 482 гривні 32 копійки та невірного обчислення внаслідок цих надбавок середнього заробітку за час відпустки та відрядження в сумі 1 779 гривень 82 копійки визнав безпідставними, оскільки одержані суми заробітної плати в розумінні ст..ст.1212, 1213, 1215 ЦК України не є безпідставно набутим майном, тому задоволенню не підлягають.

Вирішуючи спір, суд прийшов до висновку, що посилання представника позивача на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2013 року, не є самостійною та безумовною підставою для стягнення з відповідача зазначених сум, а лише зобов'язує позивача вчинити певні дії по виконанню вимог Криничанської МДФІ по усуненню порушень, виявлених в результаті ревізії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення 4 037 гривень 88 копійок в якості відповідальності за завдану фінансовими порушеннями при виплаті працівниками надбавки за шкідливі умови праці без проведення відповідної атестації робочих місць, суд послався на те, позивачем пропущено без поважних причин, річний строк для звернення з позовом до суду, встановлений ч. 3 ст. 233 КЗпП України, оскільки ОСОБА_2 працював на посаді головного лікаря Комунального закладу «Солонянська районна лікарня» в період з 03 квітня 2008 року по 31 березня 2011 року. Нарахування та виплата надбавок у вигляді 12 % від посадового окладу за шкідливі умови праці відбувалися в період з 01 березня 2009 року по 31 грудня 2010 року.

Оскільки відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, то суд прийшов до висновку що позивач не надав доказів поважності пропуску строку на звернення з позовом до суду, як і не надав доказів того, що позивачем виявлені порушення стали відомі позивачу лише з часу підписання ним акту ревізії, а саме: з 17 серпня 2012 року, а не з моменту здійснення таких виплат, проведених юридичною особою, відповідним посадовим особам якої було достеменно відомо про такі виплати.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що підстави для поновлення строку для звернення з позовом до суду відсутні та відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог ст..ст. 233 КЗпП України, ст.ст. 1212, 1213, 1215 ЦК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Довід, зазначений Комунальним закладом охорони здоров'я «Солонянської районної центральної лікарні» Дніпропетровської обласної ради в апеляційній скарзі про порушення судом норм матеріального та процесуального права, безпідставний, оскільки таких порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли потягнути скасування правильного по суті рішення, колегією суддів не встановлено.

Довід апеляційної скарги апелянта про неправильну оцінку судом доказів та обставин по справі, необґрунтований, оскільки зводиться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду.

Таким чином, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального закладу охорони здоров'я «Солонянської районної центральної лікарні» Дніпропетровської обласної ради відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :