АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7489/14 Справа № 205/3783/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Григорченко Е.І.

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року

по справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди від 30 липня 2013 року, в якому зазначається, що на виконанні у Ленінському відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за № 2-164 від 07.06.2010 року, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу на загальну суму у розмірі 56 920 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот двадцять) грн. 95 коп. Посилаючись на те, що сторони виконавчого провадження домовились про укладання мирової угоди на стадії виконання рішення суду, у зв'язку з чим на підставі ст. 372 ЦПК України,, державній виконавець звернувся до суду із заявою про затвердження цієї мирової угоди сторін у виконавчому провадженні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року подання - залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, подання, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу судді скасувати, а питання направити на новий розгляд в суд першої інстанції, відповідно до ст. 312 ЦПК України, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу та відмовляючи у задоволенні подання про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення в порядку ст.372 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода укладена 30 липня 2013 року однак, передана до суду на визнання тільки 07 травня 2014 року, майже рік після її укладання, тобто з порушенням процесуального строку, встановленого ч.1 ст.372 ЦПК України.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1,5 ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами, з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Частина 2 ст.372 ЦПК України передбачає право суду перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони виконавчого провадження домовились про укладання мирової угоди на стадії виконання рішення суду на надали її до Ленінського ВДВС ДМУЮ 30.08.2013 року (а.с.1,4), а державний виконавець, в свою чергу, звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про затвердження цієї мирової угоди між сторонами у виконавчому провадженні лише в 07.05.2014 року.

Суд першої інстанції помилково не дослідив вищевказані обставини, а саме значний пропуск строку передачі подання до суду, який було допущено не сторонами виконавчого провадження, а саме державним виконавцем та не визначив причини пропуску такого строку.

Окрім того суд відмовляючи в затвердженні мирової угоди зазначив про неможливість перевірити вільне волевиявлення стягувача, та його дійсні наміри, станом на момент розгляду подання державного виконавця, щодо затвердження означеної мирової угоди у звязку з відсутністю стягувача під час розгляду подання.

Тобто перевірка законності мирової угоди та відмови у її затвердженні, судом фактично зведена до констатації відсутності під час судового засідання сторони стягувача.

Окрім того, в матеріалах справи є копія мирової угоди між сторонами виконавчого провадження (а.с.4), з п.1.2 якої вбачається, що сторонам зрозумілі наслідки визнання і затвердження судом мирової угоди на стадії виконання рішення, вказана угода підписана Стягувачем та Боржником, що також свідчить про підтримку сторонами укладення мирової угоди.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні подання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з передачею питання до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2014 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Судді: /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6