Дата документу 29.05.2014
Справа N 320/4534/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 29» травня 2014 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Кучеренко В.В.

при секретарі Левандовській Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок 17 по вулиці Молошна с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області зазначивши, що 11.02.1998 року між позивачкою та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку 17 по вулиці Молошна с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області. Вказаний договір було посвідчено біржею нерухомості «Власність». Майже одразу, після підписання договору, позивачюкою були втрачені правовстановлюючи документи на вказаний будинок, а отримати їх заново не змогла, оскільки на той час не існувало біржі нерухомості «Власність» та померла громадянка ОСОБА_2 На теперішній час вона проживає у вказаному будинку разом з чоловіком більше 10 років. Крім того, відповідно до листа виконавчого комітету Семенівської сільської ради № 293 від 21.05.2008 року «Про повний перелік назв вулиць, провулків населених пунктів Семегівської сільської ради станом на 01.05.2008 року» адреса будинку була змінена з вул. Молочна, 17, на вул. Молошна, 17. Тому просить визнати право власності на вказаний будинок.

Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, просить позов задовольнити.

Представник відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

11.02.1998 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу № 69 від 11.02.1998 року житлового будинку № 17 по вул. Молочна с. Семенівка Мелітопольського району /а.с. 7/.

Вказаний договір було посвідчено біржею нерухомості «Власність», що знаходилась у м. Мелітополі по вул. Ломоносова, 153.

Відповідно до листа виконавчого комітету Семенівської сільської ради № 293 від 21.05.2008 року «Про повний перелік назв вулиць, провулків населених пунктів Семегівської сільської ради станом на 01.05.2008 року» адреса будинку була змінена з вул. Молочна, 17, на вул. Молошна, 17/а.с. 9/.

Судом встановлено, що на теперішній час правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок втрачені.

Відповідно до довідки № 700 від 08.05.2014 року, виданою головою Семенівської сільської ради, ОСОБА_1 з лютого 1998 року по теперішній час проживає з родиною у житловому будинку 17 по вулиці Молошна с. Семенівка Мелітопольського району /а.с. 10/.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка проживає у будинку більше 10 років.

Згідно з частиною 1 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Згідно з частиною 2 статті 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що позивачка добросовісно, відкрито та безперервно більше 10 років володіє житловим будинком 17 по вулиці Молошна с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області, а тому є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок 17 по вулиці Молошна с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області в порядку набувальної давності.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України, ст.ст. 15, 57, 59, 84, 107, 208, 212-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок 17 по вулиці Молошна с. Семенівка Мелітопольського району Запорізької області, загальною площею 30,4 кв.м, житловою площею 11,0 кв.м, в порядку набувальної давності.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Кучеренко