Номер провадження 2/754/436/14
РІШЕННЯ

Іменем України

25.04.2014 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіБуша Н.Д.
при секретаріМоскович В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Приватне акціонерне товариство «НФСК «Добробут» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь розмір матеріальної шкоди у сумі 72505 грн. та моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 17.05.2012 року в м. Києві по вул. Кіото, 25 ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Субару Форестер» д/н НОМЕР_5, що належить ОСОБА_3, здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан» д/н НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_5, власник зазначеного автомобіля «Нісан» ОСОБА_6

Внаслідок ДТП автомобіль «Субару Форестер» отримав механічні пошкодження переднього і заднього лівого крила, переднього і заднього бамперу, передньої лівої фари, передньої і задньої лівої дверці, капоту, решітки радіатора, заднього лівого колеса. Позивач звернулась до відповідача з вимогою про відшкодування понесених нею збитків. Відповідач погодився відшкодувати збитки, проте повідомив, що в нього, наразі немає коштів. Враховуючи те, що автомобіль позивачу необхідний для її щоденних справ, вона самостійно звернулась до ПП «ОСОБА_7» для здійснення ремонту її автомобіля. Загальна вартість ремонтних робіт склала 72505 грн. Оскільки автомобіль вона відремонтувала, а понесені збитки відповідач не відшкодував, 21 березня 2013 року ОСОБА_4, власноручно склав розписку, відповідно до якої, визнав борг перед позивачем у загальній сумі 72505 грн., та зобов'язувався повернути в повному обсязі до 01 травня 2013 року. Однак, незважаючи на заподіяну матеріальну шкоду та взяті на себе зобов'язання, відповідач у встановлений в розписці строк грошові кошти не повернув та наразі ухиляється від виконання своїх обов'язків по відшкодуванню шкоди. Ця дорожньо - транспортна пригода та невиконання відповідачем своїх зобов'язань призвела до її душевних страждань, що полягають в наступному: її робота пов'язана з постійним пересуванням містом. Пошкодження її майна створило їй незручності під час праці, порушило її нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя та викликала в неї душевні страждання. Крім того, вона змушена була шукати кошти на ремонт автомобіля, урізаючи сімейний бюджет. Таким чином, вона вважає, що пошкодженням її майна та подальшими довготривалими митарствами з ремонтом автомобіля, додатковими витратами сімейного бюджету на це, відверте ухилення відповідача від відшкодування завданих ним збитків, їй завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у 5000 грн.

В ході розгляду справи судом було залучено в якості третьої особи - Приватне акціонерне товариство «НФСК «Добробут», оскільки між ОСОБА_3 та ПрАТ «НФСК «Добробут» було укладено договір №30/36065 добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля «Субару Форестер» д/н НОМЕР_5.

В судовому засіданні представник позивача, позов підтримала, посилаючись на викладені обставини в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання на неодноразові виклики не з'являвся, хоча про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить, розписки та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак в судових засіданнях 04.11.2013 р., 26.12.2013 р., 06.02.2014 р., відповідач та його представник заперечували проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивач скрила той факт, що її транспортний засіб експлуатувався з полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності, однак вимоги до страховика про відшкодування завданої шкоди не пред'являлись, що згідно з п. 16 постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, є підставою для відмови в позові. При відшкодуванні шкоди, завданої особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином, просили в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи, про що не заперечувала представник позивача.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17.07.2012 року в м. Києві по вул. Кіото, 25 ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Субару Форестер» д/н НОМЕР_5, що належить ОСОБА_3, здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан» д/н НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_5, власник зазначеного автомобіля «Нісан» ОСОБА_6

04.10.2011 року між ПрАТ «НФСК «Добробут» та ОСОБА_3 було укладено договір (поліс) № АА/5194891 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів терміном дії до 03.10.2012 року.

Предметом страхування був автомобіль «Субару Форестер» (2007 р.в). Згідно до договору страхова сума становить 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну. Однак, відповідно до довідки від 17.04.2014 р. за №290, виданою ПрАТ «НФСК «Добробут», згідно умов договору №30/36065 від 12.10.2011 р. ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «НФСК «Добробут» про дорожньо - транспорту пригоду, що мала місце 17.07.2012 р. за участю автомобіля «Субару Форестер» д/н НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_4, в результаті чого автомобіль був пошкоджений. ПрАТ «НФСК «Добробут» по заявленій вище події, було прийняте рішення про відмову ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На виконання вищевказаного положення чинного законодавства ОСОБА_3 звернулась до ОСОБА_4 з вимогою про відшкодування понесених нею збитків.

Відповідно до розписки від 20.07.2012 р. ОСОБА_4 визнав свою вину та зобов'язувався відновити пошкодження автомобіля після ДТП.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

01.08.2012 р. позивач звернулась до ПП «ОСОБА_7» для здійснення ремонту автомобіля «Субару Форестер» д/н НОМЕР_5. Загальна вартість ремонтних робіт склала 72505 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №200 від 21.12.2012 року на суму 72505 грн., копією наряду - замовлення №200/12 від 01.08.2012 р. на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту.

21 березня 2013 року ОСОБА_4, власноручно написав розписку, відповідно до якої, визнав борг перед ОСОБА_3, у загальній сумі 72505 грн., та зобов'язувався повернути кошти в повному обсязі до 01 травня 2013 року. Однак, незважаючи на заподіяну матеріальну шкоду та взяті на себе зобов'язання, відповідач у встановлений в розписці строк грошові кошти позивачу не повернув та ухиляється від виконання своїх обов'язків по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду у розмірі 72505 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Згідно з п.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням її майна.

Доводи про спричинення моральної шкоди потерпіла пов"язує з душевними стражданнями, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями відповідача ОСОБА_4, обмеженні її, позивача, у реалізації своїх уподобань і бажань, порушенні нормальних життєвих зв'язків, створило позивачу незручності під час праці, позивач змушена була шукати кошти на ремонт автомобіля, урізаючи сімейний бюджет. Також прямим наслідком зазначеної події було порушення громадських зв'язків, стосунків з оточуючими та активного громадського життя, оскільки завдані душевні страждання призвели до надмірної роздратованості, замкнутості та депресивного стану.

Матеріальні збитки можна підрахувати, однак оцінити у грошах вартість страждань неможливо. Незаконна дія породжує моральні чи фізичні страждання, а страждання зумовлюють моральну шкоду.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 5000 грн., суд враховує вище викладене, ступінь вини відповідача ОСОБА_4, який визнавши свою вину написав розписку, про повернення грошових зобов'язань позивачу та, керуючись роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) при з"ясуванні доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, дійшов висновку, що сума немайнового позову необґрунтовано завищена, не доведена у повному обсязі, тому позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 1000 грн.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 88, 212-215, ЦПК України, Постановою Пленуму Верхового суду України №4 від 31.03.1995 року, ст.ст. 23, 386, 509, 1166, 1187, 1192 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3, (і.н. НОМЕР_4) матеріальну шкоду у сумі 72505 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 725 грн. 05 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: