Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 и про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, мотивуючи тим, що з 26 жовтня 1974 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають, спільне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з тим, що під час спільного подружнього життя виявилась несумісність їх характерів, відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, різним світоглядом, діаметрально протилежними поглядами на шлюб та сім'ю, що призвело до втрати любові та поваги один до одного, ці обставини перешкоджають подальшому існуванню подружжя, як повноцінного союзу жінки та чоловіка, протягом останніх трьох місяців подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач вважає, що шлюб існує формально, у зв'язку з чим просить розірвати шлюб.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати шлюб, пояснив, що з 26 жовтня 1974 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей на мають. Однак, протягом останніх семи місяців сімейно-шлюбні відносини між подружжям припинено, вони проживають окремо, подальше збереження сім'ї стало неможливим, позивач має бажання розірвати шлюб, відновлювати сімейно-шлюбні стосунки наміру не має, оскільки вважає, що вони втратили почуття лобові один до одного, як подружжя не мають майбутнього.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . в судовому засіданні позові вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, та поясненнях наданих позивачем в судовому засіданні, просила розірвати шлюб, оскільки сторони протягом тривалого часу сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, за час наданий судом для примирення відносини між подружжям не відновлено, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала, мотивуючи тим, що звернення позивача з позовом про розірвання шлюбу є передчасним, відповідач не втрачає надії на можливість відновлення сімейно-шлюбних стосунків, має намір вживати всіх можливих заходів для налагодження сімейних стосунків, вважає поданий позов емоційним сплеском, який має тимчасовий характер.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не наведено ґрунтовних підстав для припинення шлюбу, відповідач заперечує щодо розірвання шлюбу, має бажання відновити сімейно-шлюбні стосунки та зберігати сім'ю.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Як визначено статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст.55 Сімейного кодексу України).

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. (ст.111 Сімейного кодексу України)

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2014 року сторонам по справі надано строк на примирення терміном на три місяці. (а.с. 19-20)

Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами та поясненнями сторін по справі, які надавались в судовому засіданні, з 26 жовтня 1974 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має, сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, протягом останніх семи місяців сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не має, за час наданий судом для примирення сторони не відновили сімейно-шлюбні відносини.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливими, оскільки протягом останніх семи місяців сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, позивач поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24, 55, 56, 111, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві 06 жовтня 1974 року (актовий запис №5123) - розірвати.

Після розірвання шлюбу дружині залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_2», прізвище чоловіка залишити «ОСОБА_1».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

С у д д я