У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі: головуючого Власова С.О.,

суддів Дроботі В.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі Чучка Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 14 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в особі відділення Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» Ужгородське регіональне управління до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2013 року ПАТ КБ «Надра» в особі відділення Ужгородське РУ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому зазначало, що 11.03.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №24201/03-2008, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 900,00 євро, зі сплатою 12,99 % річних, строком до 11.03.2018 року. Однак, взяті на себе зобов»язання ОСОБА_1 належним чином не виконував і станом на 09.10.2013 року його заборгованість перед Банком становить 47 596, 31 Євро ( в еквіваленті на гривні-516 477,06 грн.). Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору в розмірі 516 477,06 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Іршавського районного суду від 14.11.2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ заборгованість по кредитному договору №24201/03-2008 від 11.03.2008 року в розмірі 516 477,06 грн., що еквівалентно 47 596,31 Євро.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає рішення місцевого суду від 14.11.2013 року необґрунтованим, незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, крім того, судом не враховано всіх обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що суд неправомірно стягнув всю суму заборгованості не застосувавши 1-річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені та штрафу; крім того у порушення вимог закону кредит був наданий в іноземній валюті, а саме: в Євро, що суперечить ч.3 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», клопотав про призначення про справі судової почеркознавчої експертизи наявних підписів на кредитному договорові № 2 від 11.03.2008 р. та його заяві про видачу готівки від 14 березня 2008 року. З цих підстав просив апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції від 14.11.2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

19 грудня 2013 року апеляційний суд Закарпатської області відкрив апеляційне провадження у даній справі (а.с.124).

26 грудня 2013 року апелянт ОСОБА_1 поштовим відправленням надіслав апеляційному суду клопотання про скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у справі за спливом строків позовної давності.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з»явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися. Апелянт ОСОБА_1 судову повістку отримати відмовився, про що 23.01.2013 р. листоношею на поштовому конверті зроблено відповідну « відмова адресата від одержання».

Колегія визнає неявку сторін у судове засідання неповажною причиною та вважає за можливе на підставі ч.2.ст. 305 ЦПК України розглянути справу в їх відсутності..

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Матеріалами справи стверджено, що 11. 03.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24201/03-2008, згідно якого Банк на той час правомірно надав відповідачу кредит у розмірі 25 900,00 Євро, зі сплатою 12,99 % річних, строком до 11.03.2018 року (а.с.8-9), з огляду на приписи ст.2,п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», п.1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність », п.1 ч.3 Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій.

Назву ВАТ КБ «Надра» в подальшому було змінено на ПАТ КБ «Надра», що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №794080 від 04 лютого 2011року (а.с.84).

В забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором, між Банком та ОСОБА_1 12.03.2008 року (дружиною позичальника) було укладено договір іпотеки житлового будинку та земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована в с.Білки по вул.Українській,82 Іршавського району Закарпатської області (а.с.47-49).

Свої зобов»язання перед ОСОБА_1 позивач виконав в повному обсязі, зокрема, надав йому обумовлену суму кредиту, що стверджується заявою на видачу готівки від 14.03.2008 року (а.с.10).

Згідно п.3.3.1 Кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує Банку передбачені Договором платежі, шляхом здійснення перерахування на рахунок №7509 мінімально необхідного платежу у валюті кредиту.

Пунктом 3.3.2 Договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 410,00 євро.

Пункт 3.3.3 Договору: позичальник вносить черговий мінімальний платіж, щомісячно до 10 числа поточного місяця.

Однак, взяті на себе зобов»язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, зокрема, починаючи з 31.03.2009 року перестав сплачувати необхідні платежі в рахунок погашення кредиту, що призвело до того, що станом на 09.10.2013 року його заборгованість перед Банком становить: 47 596,31 євро, що еквівалентно 516 477, 06 грн.(розрахунок заборгованості на а.с.4-6), з яких:

-24 919,77 євро ( 270 409, 41 грн.) - тіло кредиту;

-15641,29 євро ( 169 726, 74 грн.)-нараховані відсотки;

- 1 421, 24 євро ( 15 422, 20 грн.)- комісія;

-3 024, 01 євро ( 32 814,10 грн.)- пеня за порушення строку сплати платежу;

-2590 євро ( 28 104,61 грн.)- штраф.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов»язання настають наслідки встановлені договором.

Враховуючи викладені обставини, а також встановлений факт невиконання своїх зобов»язань ОСОБА_1 перед Банком за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позовних вимог і задовольнив їх у повному обсязі.

Щодо посилання апелянта про застосування строків позовної давності до нарахованої пені та штрафу, судова колегія виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Судовим рішенням від 14.11.2013 року з відповідача було стягнута пеня у розмірі 3 024,01 Євро, що еквівалентно 32 814,10 грн. і як вбачається з матеріалів справи зазначена сума пені була нарахована починаючи з 09.10.2012 року, тобто в межах річного строку звернення до суду-дата звернення до суду 14.10.2013 року; штраф стягнуто в розмірі 2 590 Євро, що еквівалентно 28 104, 61 грн. і такий є одноразовим стягненням у виді санкції за невиконання умов кредитного договору (згідно п. 5.2. Договору-у разі порушення позичальником умов договору, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначено п.1.1 цього договору, за кожен випадок)., а від так застосування строків позовної давності в даному випадку до задоволення не підлягає.

Суд відхиляє доводи апелянта щодо надання кредиту в іноземній валюті, а саме: в Євро, що суперечить ч.3 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ця обставина, при наявності у позивача на це правових підстав, є самостійною підставою для звернення до суду з окремим позовом про визнання кредитного договору недійсним. Зустрічний позов в ході розгляду справи ОСОБА_1 заявлено не було, а від так кредитний договір є дійсним і підлягає виконанню.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про потребу призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, то ним така вимога на вирішення суду першої інстанції не ставилась.

До суду першої інстанції він подав письмову заяву (заперечення клопотання) на позов, у якій просив справу розглянути в його відсутності (а.с.39).

Порядок призначення експертизи встановлений ст. 143 ЦПК України.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подавати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Апелянт не подав суду коло питань, на які потрібна відповідь експерта, в розпорядженні апеляційного суду відсутні експериментальні зразки почерку апелянта та його згода на оплату витрат за проведення експертизи.

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 14 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :