Справа № 465/6320/13 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/5077/14 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк С.М., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю ОСОБА_2, її та ОСОБА_3, і ОСОБА_4 представника ОСОБА_5, представників ЛКП "Магістральне" - ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства "Магістральне" на рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Львівського комунального підприємства "Магістральне" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и л а:

01 липня 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулась в суд з вищезазначеним позовом, який 05 травня 2014 року уточнили. Просять стягнути з відповідача на їх користь 24703,00 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та судові витрати в сумі 1344,50 грн. В обгрунтування позову посилаються на те, що проживають у АДРЕСА_2, яка знаходиться у спільній сумісній власності. Будинок № 4а перебуває на обслуговуванні ЛКП "Магістральне". 06.07.2010 року під час проведення випробувальних робіт магістральної системи теплопостачання і невжиття відповідних заходів зі сторони відповідача, відбулось попадання у внутрішньо-будинкову теплову мережу, через відкриті засувки в будинку, надмірного тиску, внаслідок чого теплоносії (батареї) встановлені у їхній квартирі вийшли з ладу (розчавлені). Прорив системи внутрішнього теплопостачання відбувся і в інших житлових приміщеннях вказаного будинку, внаслідок чого відбулось потрапляння вологи під високим тиском через пошкоджені теплоносії (струмінь води через пошкоджений теплоносій досягав протилежної сторони кімнати) в їх приміщення в результаті чого відбулось затоплення. Залиття їхньої квартири підтверджується актом про залиття та аварію, що трапилось на системі центрального теплопостачання від 07.07.2010 року. Внаслідок залиття були пошкоджені теплоносії, стіни, підлога та речі домашнього вжитку, з яких килим, штори, тюлі, м'яка мебель, музичний центр та комп'ютер. Вартість теплоносіїв, ремонту музичного центру та комп'ютера відповідачам відшкодовано в добровільному порядку внаслідок зарахування в оплату комунальних послуг. Зазначають, що згідно висновку № 4283 судової інженерно-технічної експертизи від 29.01.2014 року ринкова вартість відновлюваного ремонту після залиття 06.07.2010 року квартири АДРЕСА_1, станом на час проведення дослідження становить 23 483,00 грн. Вказують, що внаслідок залиття їм було заподіяно і моральну шкоду, яка виразилась у погіршенні стану здоров'я, порушенні ритму життя, нервових переживаннях через непридатне для проживання житло та відчуття сирості у квартирі. Це завдає їм значних незручностей, вони змушені витрачати багато часу на усунення наслідків залиття. Моральну шкоду оцінюють у сумі 10 000,00 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто із ЛКП "Магістральне" на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 24793 грн. майнової шкоди внаслідок затоплення квартири, 6000 грн. моральної шкоди, 1176 грн. витрат за проведення експертизи та 168,50 грн. витрат судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви, а всього разом 32137 (тридцять дві тисячі сто тридцять сім) грн. 50 коп.

Рішення суду оскаржило ЛКП "Магістральне", яке з таким не погоджується та вважає, що воно було ухвалено при неповному з'ясуванні всіх обставин що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване. Зазначає, що акт, який був складений позивачами 07.07.2010 року не можна вважати належним доказом по справі та посилатись на нього при встановленні факту затоплення квартири саме з вини ЛКП "Магістральне". В рішенні суду першої інстанції зазначається, що цей акт не оспорювався сторонами по справі, проте ЛКП "Магістральне" не було відомо про існування такого акту, адже він складався за відсутності представника комунального підприємства та не був зареєстрованим у ЛКП "Магістральне". Звертає увагу на те, що мешканці вирішили покласти відповідальність на ЛКП "Магістральне" не дослідивши обставини затоплення та не врахувавши того факту, що випробувальні роботи на системі теплопостачання проводились ЛМКП "Львівтеплоенерго". Також жодних звернень позивачів, після залиття квартири до комунального підприємства щодо відшкодування завданої матеріальної чи моральної шкоди впродовж трьох років не надходило. Позивачі посилаються на погіршення стану здоров'я спричиненого залиттям квартири, а також душевні страждання завдані внаслідок бездіяльності комунального підприємства, однак жодних підтверджень щодо погіршення стану здоров'я ними не було подано під час розгляду справи в суді першої інстанції. Крім цього, у наявному в матеріалах справи висновку експерта не має чітко зазначеної позиції щодо вартості відновлювального ремонту, оскільки експерт зробив тільки припущення щодо вартості ремонтних робіт, проведених після залиття квартири. Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 травня 2014 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити та судові витрати покласти на відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, її та ОСОБА_3, і ОСОБА_4 представника ОСОБА_5, представників ЛКП "Магістральне" - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення частково не відповідає.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.07.2010 року близько 11:00 год. у квартирі позивачів № 50 по вул. Науковій, 4а у м. Львові трапилась аварія в системі внутрішнього теплопостачання внаслідок розриву теплоносіїв встановлених в приміщенні квартири. Вихід з ладу системи теплопостачання квартири відбувся через подання ЛМКП "Львівтеплоенерго" високого тиску під час проведенні гідравлічних робіт по випробуванню системи теплопостачання. Проте при проведенні вищевказаних робіт засувка на будинок, яка б унеможливила подачу високого тиску у внутрішньо-будинкову систему центрального теплопостачання, перекрита не була з вини ЛКП "Магістральне". Отже з вини відповідача ЛКП "Магістральне" відбулось затоплення приміщення квартири АДРЕСА_1. Даний факт підтверджується актом від 07.07.2010 року про залиття та аварію, що трапилась на системі центрального теплопостачання (а.с. 7-8), який не оспорювався сторонами по справі.

Внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1 були пошкоджені теплоносії, стіни, підлога та речі домашнього вжитку, з яких килим, штори, тюлі, м'яка мебель, музичний центр та комп'ютер. Вартість теплоносіїв, ремонту музичного центру та комп'ютера відповідачем відшкодовано позивачам в добровільному порядку, шляхом зарахування в оплату комунальних послуг, що не заперечується сторонами по справі.

Згідно висновку № 4283 судової інженерно-технічної експертизи від 29.01.2014 року ринкова вартість відновлюваного ремонту після залиття 06.07.2010 року квартири АДРЕСА_1, станом на час проведення дослідження становить 23 483,00 грн.(а.с. 55-62).

Вартість речей, знищених внаслідок вказаного затоплення, а саме килиму, штори, тюлі та м'якої мебелі становить 1310,00 грн. згідно рубрики оголошення газети "ВАШ магазин" (а.с. 14-15).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності заподіяння позивачам з вини відповідача матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття їхньої квартири.

Як зазначено вище, при визначенні суми матеріальної шкоди, яка підлягає до відшкодування внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив із ринкової вартості відновлюваного ремонту, визначеного у висновку судової інженерно-технічної експертизи від 29.01.2014 року за № 4283 в сумі 23483,00 грн. та вартості речей знищених внаслідок вказаного затоплення, а саме килиму, штори, тюлі та м'якої мебелі у розмірі 1310,00 грн. згідно рубрики оголошення газети "ВАШ магазин".

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Під час слухання справи, як в суді першої так і апеляційної інстанції відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції щодо причини залиття квартири та відсутності його вини у наслідках залиття квартири.

З матеріалів справи, в тому числі і апеляційної скарги, вбачається, що відповідачем відшкодовано позивачам матеріальну шкоду, яка була завдана залиттям квартири в 06 липня 2010 року, яка складається з вартості знищених теплоносіїв, ремонту музичного центру та комп'ютера, шляхом зарахування вищевказаної суми в оплату комунальних послуг, що підтверджує визнання Львівським комунальним підприємством "Магістральне" своєї вини у завданій шкоді (а.с. 87-91).

В акті від 07 липня 2010 року відображено пошкодження у квартирі АДРЕСА_1, які було виявлено внаслідок залиття (а.с. 7-8), а тому посилання відповідача на те, що даний акт складений без участі його представника ніяким чином не свідчить про те, що такого залиття не було.

Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді першої інстанції у квартирі позивачів ремонт було проведено, даний факт підтверджується і висновком проведеної експертизи.

З висновку судової інженерно-технічної експертизи від 29.01.2014 року за № 4283 вбачається, що ринкова вартість відновлюваного ремонту після залиття 06.07.2010 року квартири АДРЕСА_1, станом на час проведення дослідження може становити 23483,00 грн. (19 569,00 грн. - договірна ціна та 3914.00 грн. - ПДВ).

З викладеного вбачається, що дана сума розрахована з нарахуванням податку на додану вартість (ПДВ - 20%) в сумі 3914,00 грн. (а.с. 58).

Проте розрахунок договірної ціни ремонту квартири не є підставою для виникнення податкових зобов'язань з надання послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженої квартири. Зазначене зобов'язання може виникнути лише внаслідок фактичного надання послуг з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.

Колегія суддів приходить до переконання, що ПДВ підлягає виключенню з суми відшкодування завданої матеріальної шкоди, оскільки позивачі не надали доказів проведення у них ремонтних робіт суб'єктом підприємницької діяльності - платником ПДВ.

Колегія суддів також приходить до переконання, що стягнення з відповідача вартості речей знищених внаслідок вказаного затоплення, а саме килиму, штори, тюлі та м'якої мебелі, загальний розмір яких визначений в сумі 1310,00 грн. на підставі рубрики оголошення газети "ВАШ магазин", є недоведеним.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вина Львівського комунального підприємства "Магістральне" у заподіянні позивачам матеріальної шкоди доведена, проте в меншому розмірі ніж визначено судом першої інстанції, а тому зобов`язання по відшкодуванню шкоди має бути покладено на відповідача в сумі 19 569,00 грн.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стаття 23 ЦК України визначає, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Маральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Щодо висновку суду першої інстанції про заподіяння позивачам з вини відповідача моральної шкоди в розмірі 6000,00 грн., то рішення в цій частині не може бути визнано законним та обгрутованним.

З матеріалів справи вбачається, що залиттям квартири позивачам беззаперечно завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок залиття сталися істотні зміни у їхніх життєвих стосунках, оскільки вони вимушені були тривалий час проживати у невідремонтованій квартирі, зазнали негативних емоцій та переживань з приводу пошкодження майна, змушені витрачати час на захист своїх прав. Виходячи з тяжкості та тривалості моральних страждань, а також з принципу розумності та справедливості колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди по 1 000,00 грн. кожному з позивачів.

За таких обставин апеляційна скарга Львівського комунального підприємства "Магістральне" підлягає до часткового задоволення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З поданих квитанцій вбачається, що вартість експертизи оплачена позивачкою по справі - ОСОБА_2 становить 1176,00 грн. (а.с. 76), а сума сплаченого нею судового збору становить 168,50 грн. (а.с. 1, 3).

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р іш и л а:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства "Магістральне" задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Львівського комунального підприємства "Магістральне" в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 19 569,00 грн. (дев?ятнадцять тисяч п?ятсот шістдесят дев?ять гривень) майнової шкоди, завданої затопленням квартири.

Стягнути з Львівського комунального підприємства "Магістральне" в користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по справі - 1 176,00 грн. за проведення експертизи та 168,50 грн. судового збору за подання позову, всього - 1 344,50 грн. (одну тисячу триста сорок чотири гривні 50 копійок).

Стягнути з Львівського комунального підприємства "Магістральне" в користь ОСОБА_2 1 000,00 грн. (одну тисячу) у відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стягнути із Львівського комунального підприємства "Магістральне" в користь ОСОБА_3 1 000,00 грн. (одну тисячу) у відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стягнути із Львівського комунального підприємства "Магістральне" в користь ОСОБА_4 1 000,00 грн. (одну тисячу) у відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Копняк С.М.

Штефаніца Ю.Г.