АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/247/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1224/14
Головуючий у 1-й інстанції Крекотень С. А.
Доповідач Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

за участю секретаря Колодюк О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 3 березня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку.

Посилалася на те, що на даний час з ОСОБА_1 проживають окремо, дитина перебуває на її утриманні, вона в даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, а тому потребує матеріальної допопомоги.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 3 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, шляхом стягнення щомісяця, починаючи з 12 лютого 2014 року, до досягнення повноліття дитиною, 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму відповідного віку дитини та стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу до досягнення дитиною трирічного віку.

Вирішено питання про судові витрати.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 та прохав скасувати рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною 3-річного віку та ухвалити нове, яким в цій частині позовних вимог відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема не взяття до уваги факту працевлаштування позивачки та перебування його в шлюбі з позивачкою нетривалий час.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Суд першої інстанції вірно встановив, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 16 березня 2013 року, на даний час не розірваний, проте спільно подружжя не проживає, а фактичні сімейні відносини припинилися.

Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Допомогу на утримання дитини відповідач надає частково, домовленості про утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто.

ОСОБА_1 не надає коштів на утримання дружини.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання суд першої інстанції виходив з того, що дружина, з якою проживає дитини, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч.2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, факт працевлаштування дружини не впливає на її право на утримання до досягнення дитиною 3-річного віку, тим паче, що апелянт мав на увазі працевлаштування позивачки на постійному місці роботи взагалі, а не в даний час, про що пояснив в судовому засіданні під час слухання справи в апеляційному суді.

Крім того, аналізуючи з матеріали справи, а саме довідку про доходи ОСОБА_1 (а.с. 15), колегія суддів приходить до висновку, що він має можливість для надання допомоги по утриманню дитини та дружини у розмірі, визначеному судом першої інстанції.

Доводи апеляції про необхідність позбавлення права ОСОБА_2 на утримання через нетривалість шлюбних відносин не заслуговують на увагу, бо є необґрунтованими.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 83 СК України рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час.

Таким чином, законодавство встановлює право суду, а не обовязок ухвалити рішення про позбавлення одного з подружжя права на утримання.

Крім того, виходячи з фактичних обставин справи та керуючись принципом розумності та справедливості, колегія вважає за неможливе позбавити ОСОБА_2 права на утримання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про помилковість судового рішення спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування або зміни рішень.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 3 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_4