УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 березня 2010 року по справі №90/10 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, як компетентного суду, з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 березня 2010 року по справі №90/10 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи підстави для скасування рішення третейського суду, заявник ОСОБА_1 посилається на те, що 02 березня 2010 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено позов Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку "укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, однак про розгляд даного спору третейським судом ОСОБА_1, як відповідач по справі, не був повідомлений належним чином, не отримав позовну заяву, не повідомлявся про дату та місце слухання справи в третейському суді, чим був позбавлений права брати участь у судовому засіданні, подати свої заперечення на позов та докази на спростування заявлених вимог, що свідчить про наявність в діях третейського судді ОСОБА_6. ознак злочину, передбаченого ст.364 КК України, зловживання службовим становищем. Крім того, на думку заявника, справа не підлягала розгляду в третейському суді, оскільки виходячи із суб'єктного складу сторін у справі, де однією стороною виступає банк, а іншою стороною позичальник, відносини, які виникли між сторонами спору стосуються виконання зобов'язань по кредитному договору, тому у відповідності положень ч.5 ст.235 ЦПК України, справи пов'язані з банківською таємницею, не можуть розглядатись третейським судом, підлягають розгляду в судах загальної юрисдикції та попередньо потребують розгляду питання про розкриття банківської таємниці, як це передбачено ст.62 Закону України "Про банки та банківську діяльність", що у сукупності наведених обставин дає підстави для скасування рішення третейського суду.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 19 червня 2014 року відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 березня 2010 року по справі №90/10 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 березня 2010 року по справі №90/10 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 листопада 2014 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 червня 2014 року - скасовано і передано питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Заявник ОСОБА_1 та його уповноважений представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" Матвіїв І.Г. , в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях, які приєднано до справи. (а.с. 96-98)

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали третейської справи №90/10, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником ОСОБА_1 підстави для скасування рішення третейського суду, які викладені у заяві про скасування рішення третейського суду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про третейські суди" на розгляд до третейського суду може бути переданий спір за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

Отже, обов'язковою умовою для розгляду спору в третейському суді є наявність третейської угоди між сторонами.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №188/03-7.

Як передбачено у п.6.1 та п.6.2 Договору кредиту, усі спори та розбіжності, що виникають між Сторонами за цим Договором підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів.

У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст.5 Закону України "Про третейські суди", домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею ОСОБА_6 Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Білоконем Юрієм Миколайовичем в порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Третейський суддя - фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді. (стаття 2 Закону України „Про третейські суди")

Відповідно до положень статті 14 Закону України „Про третейські суди" сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов'язковий чи рекомендаційний характер.

Відповідно до 17 Закону України „Про третейські суди" формування складу третейського суду в Постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами. Сторони та призначені чи обрані ними третейські судді при призначенні чи обранні у відповідних випадках третейських суддів або головуючого складу третейського суду повинні забезпечувати додержання вимог цього Закону.

Як з'ясовано судом, підвереджується матеріалами третейської справи №90/10, на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 березня 2010 року (третейський суддя ОСОБА_6) по справі №90/10, позов Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" - 589 107,51 грн. заборгованості, та 6291,08 грн. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, або цим рішенням вирішенні питання , які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону ;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Звертаючись до суду, заявник ОСОБА_1 просить скасувати рішення третейського суду мотивуючи тим, що про час та місце розгляду справи третейський суд несвоєчасно повідомив відповідача ОСОБА_1, чим позбавив відповідача можливості реалізувати своє право на участь у розгляді справи в третейському суді, подати свої заперечення на позов; справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, що у сукупності дає підстави скасувати рішення третейського суду.

Аналізуючи наявні у справі докази, наведені заявником підстави для скасування рішення третейського суду, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору, який містить у собі третейське застереження, самостійно обрав спосіб захисту своїх прав у разі виникнення спору - саме у третейському суді, де безпосередньо сторонами договору визначено третейських суддів, які мають розглядати спір у третейському суді, письмова форма третейської угоди сторонами дотримана, доказів, які мали підтвердити, що заявник, як сторона кредитного договору, у встановленому порядку звертався з вимогою щодо оспорювання третейського застереження, суду не надано.

Таким чином, виходячи з суб'єктивного складу сторін та характеру спірних правовідносин, що були предметом розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, даний спір підвідомчий третейському суду.

В той же час, суд критично відноситися до позиції заявника ОСОБА_1, який посилається на порушення правил підвідомчості даного спору третейському суду, оскільки, на думку заявника, для передачі спору до суду банк мав звернутись до місцевого загального суду з заявою про розкриття банківської таємниці, однак така позиція заявника не ґрунтується на вимогам чинного законодавства, зважаючи на те, що відносини, які виникли між сторонами спору, тобто між банком та позичальником, стосуються виконання зобов'язань по кредитному договору, за умовами кредитного договору сторонами досягнуто домовленості про передачу спору до третейського суду, при цьому для передачі спору до третейського суду не передбачено попереднього звернення банку з заявою про розкриття банківської таємниці, в порядку передбаченому Главою 12 Цивільного процесуального кодексу України "Розгляд судом справ про розкриття банкам інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб", інших підстав для скасування рішення третейського суду, у зв'язку з порушенням правил підвідомчості справи третейському суду, вичерпний перелік яких визначений у ст.6 Закону України " Про третейські суди", заявником не наведено.

Відповідно до ст.34 Закону України "Про третейські суди" учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Як передбачено у ст. 39 Закону України „Про третейські суди", третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду. (ч.1 ст. 45 Закону України "Про третейські суди")

Відповідно до положень статті 52 Закону України "Про третейські суди" з питань, що виникають у процесі розгляду справи і не стосуються суті спору, третейський суд постановляє ухвали.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 березня 2010 року по справі №90/10 не підлягає задоволенню, оскільки третейським судом ухвалене рішення з питань, які не виходили за межі третейської угоди, зважаючи на те, що предметом спору у третейському суді є стягнення заборгованості за Договором кредиту №188/03-7 від 21 грудня 2007 року, який укладено між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1; склад третейського суду визначений у третейському застереженні ( п.6.2 Договору кредиту), при цьому ОСОБА_1, як відповідач, будучи обізнаним про розгляд справи третейським судом, що підтверджується матеріалами третейської справи (подавав клопотання про зупинення провадження у справі особисто та через уповноваженого представника ОСОБА_5.), однак процесуальним правом заявити відвід складу третейського суду не скористався, як і не подав заперечення на позов та докази на спростування заявлених позивачем вимог, що були предметом спору.

В той же час, місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України "Про третейські суди", при цьому рішення третейського суду може бути скасовано лише з підстав, визначених у ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, однак в межах розгляду даної справи підстав для скасування рішення третейського суду судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 березня 2010 року по справі №90/10 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в межах розгляду даної справи заявником не доведено наявність підстав для скасування рішення третейського суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 6, 12, 17, 34, 39, 45, 52 Закону України "Про третейські суди", ст.ст.389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 02 березня 2010 року по справі №90/10 за позовом Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я