Справа № 2-175/587/14-ц
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2014 pоку Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Борисова С.А.,

при секретарі Єльшиній А.С.,

за участю прокурора - Єрьоменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна контора №1», Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб таким, що втратили право користування житлом та знаття їх з реєстрації, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна контора №1», Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб таким, що втратили право користування житлом та знаття їх з реєстрації.

Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив.

Представник Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна контора №1» у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви начальник підприємства просив суд слухати справу за відсутності представника підприємства.

Представник Дніпропетровського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви начальник відділу Ступак Т.П. просить суд розглядати справу за відсутності представника відділу.

Прокурор Єрьоменко К.В. у судовому засіданні просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю.

Представник Служби у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у зв'язку з його необґрунтованістю.

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачці ОСОБА_1 за місцем роботи 02.09.1991 року було видано ордер за №27 на заселення квартири житловою площею 19,5 кв.м. загальною площею 37,06 кв.м. в малосімейному гуртожитку квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі по справі приходяться позивачці дітьми (членами сім'ї).

Як пояснили позивачі у судовому засіданні відповідачі зареєстровані, але тривалий час не мешкають у спірній квартирі, що перешкоджає їм у користуванні квартирою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ОСОБА_3 являється інвалідом 2 групи від загального захворювання, матір'ю 2 малолітніх дітей, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які перебувають на її утриманні та проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_2.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивачами не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують відсутність відповідачів та її малолітніх дітей ОСОБА_3 понад 6 місяців за вказаною адресою.

У матеріалах справи міститься копія ордеру на вселення, за вказаною адресою, виданий у тому числі і відповідачці ОСОБА_3

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожному гарантується право на житло.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчальної закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. ст. 64-65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_3 та її 2 малолітніх дітей на законних підставах поживають, адресою: АДРЕСА_2. На даний час вказана квартира є їх єдиним житлом.

Захист права на житло неповнолітніх та інвалідів має особливе соціальне значення та гарантується Конституцією України, Житловим Кодексом, Законами України «Про охорону дитинства», «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Факт проживання відповідачки ОСОБА_8 та її малолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується, актами соціального інспектування за вказаною адресою та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, згідно яких за вказаною адресою фактично проживають ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Відповідачка ОСОБА_3 з травня 2011 року перебуває на обліку сімей СЖО у Ювілейному селищному центрі СССДМ. Факт проживання відповідачки ОСОБА_3 за вказаний адресою підтверджує і свідок начальник Ювілейного селищного центру СССДМ. Даний факт підтверджується і показами інших свідків у справі.

Крім того, згідно довідки Ювілейної селищної ради № 953 від 19.08.2014 ОСОБА_3 має неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7. Згідно довідки директора Ювілейної початкової школи № 2 дочка ОСОБА_6 навчається у 2-д класі Ювілейної початкової школи № 2.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_3, разом зі своїми неповнолітніми дітьми зареєстрована та фактично проживає за вказаною адресою, дочка ОСОБА_6 навчається за місцем проживання у 2-д класі Ювілейної початкової школи № 2.

Натомість у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, відповідачі не проживали за адресою: АДРЕСА_1 протягом 6 місяців.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Визнання відповідачки ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою порушує також права неповнолітніх ОСОБА_11, ОСОБА_7, оскільки іншим житлом відповідачка ОСОБА_3 та її діти не забезпечені, що призводить до порушення їх житлових прав.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 47 Конституції України, ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 60, 79, 88, 212, 214, 224 ЦПК України, ст. 9, 64, 65 ЖК України ст. 12 Закону України «Про основи соціальною захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя особа Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна контора №1», Дніпропетровський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб таким, що втратили право користування житлом та знаття їх з реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Борисов