РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/5188/14-ц

Пров. №2/668/1566/14

29.12.2014 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого Булах Є.М.,

при секретарі Яворській Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Меблеві технології» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків , -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача шкоди, спричиненої внаслідок неналежного виконання трудових обов'язків в сумі 160081,09 грн, мотивуючи тим, що остання працювала у товаристві на посаді комірника з укладанням договору про повну матеріальну відповідальність. Внаслідок неналежного виконання своїх трудових обов'язків, що підтверджується актами інвентаризації, проведеними відповідно до наказів товариства, виявлена нестача товару на загальну суму 160081,09 грн. На підставі викладеного та ст.132, 234 КЗпП позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму нестачі та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач та її адвокат у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти позову з мотивів відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та стягнення з неї грошових коштів, наголошували на відсутності доказів на підтвердження суми шкоди та вини ОСОБА_1 у її спричиненні, що, на їх думку, підтвердила б проведена у справі судова економічна експертиза.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що ОСОБА_1 відповідно до наказу № 02-к від 21.01.2010 року була прийнята на посаду комірника ТОВ «Меблеві технології» з неповним робочим днем.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Меблеві технології» 21.01.2010 року був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №17-02-і від 17.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 18.02.2014 по 18.02.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 48442,85 грн.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №19-02-і від 19.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 20.02.2014 по 20.02.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 549,75 грн.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №20-02-і від 20.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 21.02.2014 по 21.02.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 211,00 грн.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №21-02-і від 21.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 22.02.2014 по 22.02.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 10370,85 грн.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №22-02-і від 22.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 23.02.2014 по 23.02.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 8370,93 грн.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №24-02-і від 24.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 25.02.2014 по 25.02.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 335,60 грн.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №25-02-і від 25.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 26.02.2014 по 25.02.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 1159,30 грн.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №26-02-і від 26.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 27.02.2014 по 27.02.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 539,95 грн.

Внутрішніми наказом ТОВ «Меблеві технології» №28-02-і від 28.02.2014 року ініційовано проведення інвентаризації по групі товару «Ручний інструмент» у період з 01.03.2014 по 02.03.2014 р.р., за результатами якої актом встановлений розмір недостачі товару на загальну суму 90100,86 грн.

Загальна сума нестачі матеріальних цінностей за групою товарів «Ручний інструмент», встановлена зазначеними вище актами, становить 160081,09 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, зазначаючи про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх обов'язків, позивач на підставі ст.132,134 КЗпП України обґрунтовує свої вимоги до останньої про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником, в сумі 160081,09 грн.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Вказана стаття перелічує юридичні факти, сукупність яких дає власникові право притягти працівника до матеріальної відповідальності. Це: порушення працівником трудових обов'язків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний зв'язок між порушенням і шкодою та вина працівника. Відсутність хоча б одного з цих фактів виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Відповідно до п.1 договору від 21.01.2010 року про повну матеріальну відповідальність, укладеного між ТОВ «Меблеві технології» та ОСОБА_1, остання як працівник, який займає посаду комірника, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за не забезпечення схоронності ввірених йому Фірмою матеріальних цінностей та у зв'язку з викладеним зобов'язується: дбайливо ставитись до переданих йому на збереження або на інші цілі матеріальних цінностей товариства та вживати заходів для попередження збитку; своєчасно повідомляти керівництву товариства про всі обставини, що загрожують забезпеченню схоронності ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати та передавати в установленому порядку товарно-грошові та інші обліки про рух та залишки ввірених йому матеріальних цінностей; приймати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей.

Відповідно до ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність в повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано нестачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди,заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації.

Виходячи з вимог ст.15 ЦПК України, суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір;якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.

З огляду на вищенаведені норми, встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 дійсно з 21.01.2010 року прийнята до ТОВ «Меблеві технології» на посаду комірника з неповним робочим днем та з покладанням на останню повної індивідуальної матеріальної відповідальності відповідно до договору від 21.01.2014 року.

Відповідно до ст.138 КЗпП України, для покладення на працівника повної матеріальної відповідальності за збиток власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність обставин, передбачених ст.130 КЗпП.

Працівник не може бути притягнений до матеріальної відповідальності, якщо він не порушив свої трудові обов'язки. Трудові обов'язки працівника можуть визначатися законодавством, колективним, трудовим договором, посадовою інструкцією.

З наявних у матеріалах справи актів за результатами проведення інвентаризації на об'єкті, зазначеному як склад № 5 «Ручний інструмент», вбачається, що окрім ОСОБА_1, матеріально відповідальними особами на вказаному об'єкті також були дві інші особи.

Судом не встановлено обсягу посадових обов'язків ОСОБА_1 як комірника складу № 5 «Ручний інструмент» ТОВ «Меблеві технології», оскільки в обґрунтування позовних вимог про покладення на ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності за завдану шкоду у зв'язку із порушенням трудових обов'язків, позивачем до суду не було надано посадової інструкції ОСОБА_1, що дає підстави вважати про не закріплення обов'язків відповідача в порядку, передбаченому КЗпП.

З долучених до матеріалів позову документів, не вбачається, які саме трудові обов'язки були порушені ОСОБА_1, в яких винних протиправних діях вони виразились, яким чином такі порушення були зафіксовані.

Суд критично оцінює надані ТОВ «Меблеві технології» через канцелярію суду наказ про затвердження актів інвентаризації, доповідну записку, акти та пояснення, в яких поверхнево та формально описується, що ОСОБА_1 вчинила порушення трудових обов'язків, без конкретизації обставин такого порушення. Вказані документи були надані позивачем лише після висловлених у судовому засіданні заперечень сторони відповідача. В поданих до цього часу матеріалах від ТОВ «Меблеві технології» до суду, зокрема у долучених до позовної заяви документів, відсутні будь-які відомості про їх наявність та посилання на них.

Відповідно до п.2 договору від 21.01.2010 року про повну матеріальну відповідальність, укладеного між ТОВ «Меблеві технології» та ОСОБА_1, товариство взяло на себе обов'язок створити працівнику умови, необхідні для нормальної роботи та забезпечення повної схоронності ввірених йому матеріальних цінностей. Зазначене положення кореспондується з положеннями норми ст. 131 КЗпП України.

З аналізу зазначеної норми та з огляду на вище викладені обставини, є незрозумілою позиція ТОВ «Меблеві технології», за якої особу, що систематично, на думку керівництва підприємства, порушує свої трудові обов'язки, продовжують допускати до роботи, фіксуючи кожен день при цьому факти таких порушень. Таке твердження постає з того, що встановивши нестачу 18.02.2014 року на складі № 5 «Ручний інструмент» з матеріально відповідальною особою, окрім інших двох, ОСОБА_1, остання продовжує працювати комірником на зазначеному складі, а товариство лише фіксує нестачі в період часу з 18.02.2014 по 02.03.2014 р.р.

Вивчаючи доводи позивача в частині обґрунтування розміру завданої шкоди, суд зауважує на тому, що до категорії прямої дійсної шкоди належить: недостача матеріальних цінностей, виявлена у матеріально відповідальної особи або іншої особи, якій матеріальні цінності передані у зв'язку із виконанням нею трудових обов'язків(ст. 130 КЗпП).

Так, позивач в обґрунтування наявності шкоди та її розміру посилається на акти, складені за результатами проведених на підставі наказів ТОВ «Меблеві технології» інвентаризацій.

Відповідно до Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом МФУ №69 від 11.08.94 року, яка діяла на час проведення інвентаризацій, покладених в основу обґрунтувань позовних вимог ТОВ «Меблеві технології», для проведення інвентаризаційної роботи на підприємствах, розпорядчим документом їх керівника створюються постійно діючі інвентаризаційні комісії у складі керівника структурних підрозділів, головного бухгалтера, які очолюються керівником підприємства або його заступником( п.11.1). При інвентаризації товарно-матеріальних цінностей: інвентаризаційні описи складаються окремо на товарно-матеріальні цінності, що знаходяться в дорозі, не оплачені у строк покупцями відвантажені товари і цінності, та на ті, що перебувають на складах інших підприємств (на відповідальному зберіганні, на комісії, у переробці). Розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня

1996 року N 116 ( 116-96-п ). Підпункт 11.12 пункту 11 доповнено абзацом згідно з Наказом Міністерства фінансів N 832 ( z0922-10 ) від 05.08.2010).

На підставі викладеного суд не може прийняти до уваги надані позивачем акти проведених інвентаризацій як доказ спричинення шкоди ОСОБА_1 та обґрунтування її розміру, оскільки з вказаних актів вбачається, що вони проводились на складі, матеріально відповідальними на якому були три особи, в той час як встановлену загальну суму шкоди заявлено до стягнення виключно з ОСОБА_1; акти складені комісією, що створювалась наказом товариства кожного дня для кожної з інвентаризацій; в актах жодним чином не відображено відомостей про цінності які обліковуються, але за певних обставин не перебувають на складі, в той час як склад є постійно діючим, відбувається прийом та відпуск товару; в актах не міститься опису проведення інвентаризації, не зазначено на підставі яких даних та за яким методом було розраховано пряму дійсну шкоду відповідно до Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей тощо. Таким чином, суд вважає недоведеною позивачем суму шкоди, яку останній заявляє до стягнення з відповідача.

Також, у судовому засіданні представником позивача не надано належних та допустимих доказів, щодо наявності вини в діях ОСОБА_1., що є однією із умов притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Крім іншого, у справі ухвалою від 12.06.2014 року призначалася судова економічна експертиза, на вирішення якої було поставлено питання, чи підтверджується документально недостача товарно-матеріальних цінностей, встановлена за актами інвентаризації №003 від 18.02.2014 року на суму 48442,85 грн., 05 від 20.02.2014р. на суму 549,75 грн., №06 від 21.02.2014р. на суму 211,00 грн., №7 від 22.02.2014р. на суму 10370,85 грн., №08 від 23.02.2014. на суму 8370,93 грн., № 09 від 25.02.2014р. на суму 335,60 грн, №10 від 26.02.2014р на суму 1159,30 грн., №11 від 27.02.2014р. на суму 536,95 грн., 012 від 01.02.2014р. на суму 90100,86 грн., а всього на суму недостачі 160081,09 грн. на ТОВ «Меблеві технології» по групі товару «Ручний інструмент» за період роботи з 14.12.2013 по 02.03.2014р. матеріально відповідальної особи ОСОБА_1

Для проведення зазначеної експертизи суд неодноразово запитував від ТОВ «Меблеві технології» первинні документи, необхідні для її проведення, однак вказані документи позивачем надані не були. Судовий експерт надіслав до суду повідомлення про неможливість надання висновку у зазначеному дослідженні.

Як пояснював представник позивача у судовому засіданні, ТОВ «Меблеві технології» не бачив необхідності у наданні таких документів та вважає долучені до справи матеріали достатніми для вирішення спору по суті.

Зазначені обставини суд розцінює, як ухилення позивача від виконання своїх процесуальних обов'язків та відсутність запитуваних документів, що були необхідні експерту для проведення експертизи та дачі висновку, що у свою чергу свідчить про відсутність належних та допустимих доказів наявності обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищенаведене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки з наявних у справі матеріалів та поданих позивачем доказів не вбачається ознак протиправності в діях ОСОБА_1 як комірника ТОВ «Меблеві технології» під час виконання покладених на неї трудових обов'язків, що призвело до їх порушення, позивачем не доведено вини останньої у виявленій актами позивача нестачі, не обґрунтовано у встановленому порядку суми прямої дійсної шкоди, та не встановлено судом причинного зв'язку між безпосередніми діями ОСОБА_1 та спричиненою шкодою, у зв'язку із чим підстав для задоволення позову не вбачає.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача у суду відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 130-134 КЗпП України, ст.ст.10,11,60,88,209,212,213,218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Меблеві технології» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяБулах Є. М.