Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2014 року позивачу ОСОБА_1 надано строк для виправлення недоліків до 31 жовтня 2014 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали суду, у зв'язку з несплатою судового збору.

13 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1, на виконання ухвали суду, направив на адресу суду заяву, виходячи зі змісту якої позивач просив розстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень частини першою та частиною третьою статі 82 Цивільного процесуального кодексу України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Як роз'яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до положення статті 82 ЦПК суд може за наявності певних підстав своєю ухвалою лише відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі і не має права зменшити або звільнити від сплати судового збору, оскільки таке право суду надано тільки щодо судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, які визначені частиною третьою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, позивач при зверненні з даними позовом до суду зобов'язаний сплати судовий збір в розмірі визначеному ст.4 Закону України «Про судовий збір», при цьому з урахуванням положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачем не надано доказів, які мали підтвердити наявність у позивача пільг щодо сплати судового збору, як і не долучено належних доказів, які мали підтвердити майновий стан позивача, що слугувало б підставою для розгляду заяви про розстрочку сплати судового збору.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що в межах визначеного судом строку позивач не виконав вимоги суду, які викладені в ухвалі від 20 жовтня 2014 року, підстав для розстрочки сплати судового збору, як це передбачено статі 82 Цивільного процесуального кодексу України, позивачем не наведено, зважаючи на те, що позивачем формально подана заява про розстрочку судового збору без викладення обставин, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про розстрочення сплати судового збору, серед іншого докази майнового стану позивача.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає поверненню позивачу, оскільки подана без дотримання вимог ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності доказів про сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, коли позивач відповідно до вказівок судді у встановлений строк не виконає всі перелічені в статтях 119 і 120 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 119-121, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснюю позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :