Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який подано в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2013 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

До початку розгляду справи по суті, відповідач представник відповідача ОСОБА_3 подав зустрічний позов від імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Представник позивача -адвокат Навроцький С.В. в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання про прийняття зустрічного позову відмовити.

Заслухавши думку представника позивача, оцінивши наведені представником відповідача доводи щодо підстав для приєднання зустрічного позову, суд приходить до наступного.

Відповідно ч.1 та ч.2 ст.123 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зарахуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.

Відповідач має право пред'явити зустрічний позов до або під час попереднього судового засідання (частина перша статті 123 ЦПК), а треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу шляхом пред'явлення позову до однієї чи обох сторін до закінчення судового розгляду (частина перша статті 34 ЦПК).

Виходячи з предмету позову, позивач ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_1. про стягнення аліментів на свою користь на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та досягнення дитиною повноліття.

В той же час, в межах даного спору відповідач ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення ОСОБА_2 холодильник LG, вартістю 2938,00 грн., пилесмоктувач LG, вартістю 1517,00 грн., дитяче ліжко Bartek ІІ, вартістю 1170,00 грн., автомобіль марки Chevrolet Aveo, варістістю 69000,00 грн. і визнати право власності на вказане майно за нею, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошовий еквівалент спірного майна, що є ? спільної сумісної власності, в сумі 35000,00 грн., що є предметом позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про прийняття зустрічного позову та його об'єднання в одне провадження з первісним позовом, оскільки виходячи з предмету спору ці позови не є однорідними, як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін спору, що зумовлює самостійний предмет їх доказування, у зв'язку з чим їх спільний розгляд є недоцільним.

Враховуючи викладене та керуючись ст.123, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який подано в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду. Включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я :