Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення ним денної форми навчання, або ж досягнення ним 23 років, що є предметом позову.

Представник позивача - адвокат Филипів А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, пояснив, що з 06 листопада 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час шлюбу народилась дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбу неповнолітня дитина залишилась проживати разом з матір'ю, відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надав, що спонукало позивача звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2014 року судом присуджено відповідачу до сплати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З вересня 2013 року син ОСОБА_3 навчається в ДВНЗ «Київський транспортно-економічний коледж» НТУ, на денній формі навчання, строк навчання - з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2015 року. Оскільки дитина досягала повноліття, навчається на денній формі навчання, не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки не має фахової освіти, перебуває на утриманні своєї матері, тобто позивача, яка працює, однак виходячи із розміру її доходів за місцем роботи, не може забезпечити належний рівень життя для своєї дитини з урахуванням її віку та потреб. В той же час, як відомо позивачу, відповідач є особою працездатного віку, є співвласником та директором ТОВ «Агенція Стендап», спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання та до досягнення 23-х років у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. щомісячно.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях на позов, які приєднано до справи, додатково пояснив, що сам факт звернення позивача, як матері дитини, до суду з вимогою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не може слугувати беззаперечним доказом того, що повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач вважає недоведеним взаємозв'язок між продовження навчання та потребою, у зв'язку з цим матеріальної допомоги на утримання повнолітньою дитини. Також, представник відповідача просив суд врахувати, що на даний час відповідач не працює, доходів від підприємницької діяльності не має, на утриманні відповідача перебувають його батьки, які є особами похилого віку, в силу їх віку та стану здоров'я потребується стороннього догляду та матеріальної підтримки, оскільки, крім пенсії не мають інших доходів, тому з урахуванням наведених обставин просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 06 листопада 1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу. (а.с.3)

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. (а.с.5)

Батьками дитини є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с.4)

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_3 є студентом другого курсу, денної форми навчання за спеціальністю «Бухгалтерський облік» ДВНЗ «Київський транспортно-економічний коледж» НТУ, термін навчання у коледжі з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2015 року, ці обставини підтверджуються Договором №169 про підготовку молодшого спеціаліста від 07 серпня 2013 року. (а.с.10-11)

За нормою ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз'яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України)

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, та враховує наступні обставини, що позивач ОСОБА_1, мати дитини, є особою працездатного віку, має постійне місце роботи, середньомісячна заробітна плата складає 6500,00 грн., повнолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, навчається в учбовому закладі на денній формі навчання, не працює, відповідно до вимог сімейного законодавства повнолітня дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку батьків.

В той же час, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, тимчасово не працює, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, які підтверджують матеріальне становище відповідача, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період її навчання.

Крім того, визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що до досягнення дитиною повноліття відповідач, на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2014 року зобов'язаний був сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, рішення суду у встановленому порядку не оскаржував, в межах даного спору відповідачем не надано докази, які мали підтвердити, що доходи відповідача не перевищують мінімальній розмір заробітної плати встановлений державою, щодо зміни матеріального та сімейного стану відповідача, тому у сукупності всіх наявних чинників є підстави вважати, що визначений судом розмір аліментів, не є обтяжливим для відповідача, та не суперечить нормам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання в ДВНЗ «Київський транспортно-економічний коледж» НТУ, починаючи з 17 червня 2014 року до 30 червня 2015 року включно, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 191, 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Києва, тимчасово не працює, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, на період навчання в ДВНЗ «Київський транспортно-економічний коледж» НТУ, починаючи з 17 червня 2014 року до 30 червня 2015 року включно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва, яка подається через Дніпровський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я