Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2014 Справа №607/1306/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Добрянської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що є співвласниками житлового будинку №2 по вул. Миру в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, який отримали в порядку спадкування після смерті чоловіка та батька ОСОБА_4, який помер 02.05.1991року. ОСОБА_2 з відповідачем по справі ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.12.1997року. З дозволу всіх повнолітніх членів сім"ї в будинку була зареєстрована та проживала ОСОБА_3, однак восени 2012 року вона забрала свої особисті речі та переїхала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживає по даний час. Вказали, що всі обовязки щодо утримання житла виконують лише вони, тому просять визнати відповідача таким, що втратив право на вказане житлове приміщення.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві та просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 на праві особистої власності належить житловий будинок №2 по вул. Миру в с.Смиківці Тернопільського району Тернорпільської області, на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №180 від 24 серпня 1988року, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 20.09.1988року, зареєстровано в Тернопільському бюро технічної інвентаризації й записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №17 якого видано 25.04.2014року.

11.12.1997року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження серії ІИД №028259 виданого Малашівською сільською радою Зборівського району, актовий запис №6 від 11.12.1997року, прізвище ОСОБА_5 після одруження ОСОБА_2.

03.05.1991року ОСОБА_4 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №162669, виданим Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області України, актовий запис №18 від 03.05.1991року.

Як вбачається з довідки №140 від 26.03.2012року, виданої Виконкомом Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області по вул. Миру,2 рахується за померлим ОСОБА_4. Станом на 01.07.1990року двір робітника. Членами двору були: ОСОБА_4, 1934р.н. голова двору, ОСОБА_1, 1932р.н.- дружина, ОСОБА_2, 1958р.н.- син. На даний час у будинковолодінні за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_1,1932р.н.- дружина, ОСОБА_2, 1958р.н.- син., ОСОБА_3,1975р.н. невістка, ОСОБА_6,1999р.н. онук, ОСОБА_7,2002р.н. онук, ОСОБА_8, 1953р.н. дочка, ОСОБА_9- ІНФОРМАЦІЯ_2-онук.

Згідно ч.1 ст.17, ст.18 Закону України "Про власність" майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. У власності осіб, що ведуть фермерське господарство, може бути майно, зазначене в статті 13 цього Закону.

Як розяснив Верховний Суд України у п.6 постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року N 20 "положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних".

Враховуючи наведене, члени колгоспного двору ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 - син не втратили право на будинковолодіння, яке знаходиться в с. Смиківці вул.Миру,2 Тернопільського району Тернорпільської області.

На підставі ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у житловому будинку суду представлено не було.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у житловому будинку за вказаною адресою без поважних причин понад півтора року, внаслідок чого втратила право на користування житлом, а саме житловим будинком №2 по вул.Миру в с.Смиківці Тернопільського району Тернорпільської області.

За таких обставин, в суді встановлено порушення прав позивача в сфері житлового законодавства, які підлягають захисту шляхом задоволення заявлених позовних вимог і визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215, 224-226ЦПК України, ст.16,405 ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України "Про власність", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком №2 по вул.Миру в с.Смиківці Тернопільського району Тернорпільської області.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 сплачений позивачами при зверненні із позовом до суду 243,60грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Тернопільського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Дуда О.О.