Єдиний унікальний номер: 378/893/14-ц
Провадження № 2/378/270/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Карабань З. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання права на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 26 листопада 1974 року за реєстровим №1293 право власності на житловий будинок №79 (бувш.63) по вулиці Лісова в смт Ставище Ставищенського району Київської області було зареєстроване Білоцерківським МБТІ за ОСОБА_4. 8 березня 2010 року в місті Київ померла його мати ОСОБА_4. Він прийняв спадщину після її смерті, подавши до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна.

Вказаний будинок загальною площею 49,8 кв. метри, житловою площею 13,5 кв. метри розташований на земельній ділянці розміром 0,52 га, яка не приватизована.

Оригінал вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом був втрачений, про що зроблене відповідне оголошення в газеті «Сільські обрії».

На його звернення до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, нотаріус видала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа.

Відсутність у нього документа, що посвідчує право, позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі і отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок.

Вважає, що ОСОБА_4 за життя набула права власності на вищевказаний житловий будинок, його державна реєстрація була здійснена згідно діючого на той час законодавства, а тому це право в силу статті 1218 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 08 березня 2010 року внаслідок смерті останньої.

Позивач просить визнати за ним право на спадщину за законом після смерті 18 березня 2010 року матері ОСОБА_4 на вищевказаний житловий будинок.

В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради в судове засідання не прибув, до суду селищна рада подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, справу просить розглядати у відсутність представника селищної ради.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, до суду подала заяву, відповідно дол якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати у її відсутність.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши заяви відповідача ОСОБА_2 селищної ради про визнання позову, третьої особи ОСОБА_3, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 26 листопада 1974 року за реєстровим № 1293 право власності на житловий будинок № 79 (бувш.63) по вулиці Лісова в смт Ставище Ставищенського району Київської області було зареєстроване Білоцерківським МБТІ за ОСОБА_4 (кн. № 1 реєстровий № 137) (а. с. 11, 69-71). Оригінал вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом був втрачений, про що зроблене відповідне оголошення в газеті «Сільські обрії». Вищевказаний будинок загальною площею 49,8 кв. метри житловою площею 13,5 кв. метри розташований на земельній ділянці розміром 0,52 га, яка не приватизована (а. с. 13). Інветаризаційна вартість будинку становить 23331 грн. (а. с. 14-16).

08 березня 2010 року в місті Київ померла мати позивача - ОСОБА_4. Після її смерті спадщину за законом прийняв позивач відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270 ЦК України, подавши в 6-тимісячний термін заяву про прийняття спадщини до Пятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. Нотаріус вказаної нотаріальної контори на звернення позивача у відповідності до статті 49 Закону України «Про нотаріат» видала постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа. (а. с. 44-66).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1,4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Закон № 1952-IV) право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки, як встановлено судом, житловий будинок належав спадкодавиці ОСОБА_4 на праві власності на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, що було втрачено, після смерті 8 березня 2010 року ОСОБА_4 спадщину за законом на вказаний житловий будинок набув її син ОСОБА_1, прийнявши в установленому законом порядку спадщину, і оскільки відповідачем ОСОБА_2 селищною радою позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки ОСОБА_2 селищна рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 182, 392, 1220, 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270 Цивільного Кодексу України, ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті 08 березня 2010 року матері ОСОБА_4 на житловий будинок №79 (бувш.63) по вулиці Лісова в смт Ставище Ставищенського району Київської області, загальною площею 49,8 кв. метри, житловою площею 13,5 кв. метри, вартістю 23331 (двадцять три тисячі триста тридцять одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлено 3 жовтня 2014 року.

Суддя Н. М. Марущак