РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.,

суддів: Куцина М.М., Собослой Г.Г.,

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ "Дельта банк" на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до АТ "Сведбанк" про зобов'язання виконати умови договору та стягнення майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 липня 2008 ороку між нею та ВАТ "Сведбанк" було укладено кредитний договір за умовами якого позивачка отримала у банку 34000 доларів США, строком до 17.07.2028 року. Відповідно до умов договору, сплата здійснюється шляхом внесення суми на позичковий рахунок № 3901 через касу банку в м.Ужгороді пл. Корятовича,10. З травня 2012 року банком порушені взяті на себе зобов'язання. 25 травня 2012 року вона з засобів масової інформації дізналась про продаж АТ "Сведбанк" АТ "Дельта Банк" права вимоги. На неодноразові звернення з клопотанням про прийняття та зарахуванням грошей на визначений договором позичковий рахунок, АТ "Сведбанк" прохання не задовольняв, посилаючись на продаж прав. Позивач просила видати їй оригінал договору уступки права вимоги, з відповідними додатками, однак по сьогоднішній час її вимогу не задовольнили. З метою виконання зобов'язань по кредитному договору позивачкою 13.07.2012 року на адресу Національного банку України направлено заяви щодо повідомлення про наявність позичкового рахунку по договору та місцезнаходження відділення АТ "Сведбанк" в м.Ужгороді. 19.07.2012 року позивачка звернулась в Мукачівсьтке відділення АТ "Сведбанк" з проханням зарахувати гроші на позичковий рахунок, однак заява залишена без розгляду. Аналогічні листи позивачкою надсилались 13,19,24.07.2012 року та 08.08.2012, 13.11.2012,15.01.2013 р. на що отримала відповідь про відмову в задоволені заяв. 13.07.2012 та 08.08.2012 року ОСОБА_1 подала звернення д ПАТ КБ "ПриватБанк" про можливість часткового погашення заборгованості по кредитному договору, які залишились без задоволення. В зв'язку з чим позивачка просить суд зобов'язати АТ "Сведбанк" виконати умови договору щодо погашення кредиторської заборгованості через касу банку на рахунок визначний у договорі, та визнати невиконання умов договору з травня 2012 року, в частині оплати заборгованості, таким що сталось з вини банку.

Крім того 27 серпня 2008 року між нею та Закарпатським регіональним управлінням Державної спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" укладено договір про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків, за яким Фонд від імені держави відшкодував позивачці частину відсотків за кредитним договором в розмірі 3648,22 грн., були перераховані на відповідний поточний рахунок, в свою чергу 10.12.2012 року АТ "Дельта Банк" повідомив що в рахунок погашення заборгованості надійшло 3648,22 грн. Даними діями АТ "Сведбанк" порушив свої зобов'язання щодо використання рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування. Перераховані грошові кошти просить стягнути з банку.

02.04.2013 року на адресу позивачки надійшов лист від Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" про дострокове розірвання договору у зв'язку з несплатою коштів визначених у кредитному договорі. Враховуючи, що несплата коштів сталась за вини АТ "Сведбанк" просить відшкодувати їй суму яку недоотримала в результаті розірвання договору а саме 11500 грн.

Також в результаті неправомірних дій АТ "Сведбанк" їй спричинена моральна шкода, що виразилась порушенні попереднього укладу сімейного життя, переживання щодо обставин справи, яке супроводжувалось головними болями, порушенням сну, депресією та частковою втратою працездатності і яку позивач оцінила у 100000 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суд від 27.11.2013 року до справи залучено в якості співвідповідачів ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Омега Банк" (правонаступник АТ "Сведбанк") (т.1 а.с.140)

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 серпня 2014 року позов задоволено частково, визнано ПАТ "Омега Банк" (правонаступник АТ "Сведбанк") таким, що прострочив виконання зобов'язань по прийнятті платежів для погашення заборгованості по кредиту за кредитним договором № 0601/0708/76-067 від 18 липня 2008 року, зобов'язано ПАТ "Дельта Банк" виконувати умови розділу 3 кредитного договору № 0601/0708/76-067 від 18 липня 2008 року та вирішено питання про судові витрати. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник ПАТ "Дельта Банк" оскаржила його в апеляційному порядку просила рішення Ужгородського міськрайонного суду скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин , що мають значення для правильного вирішення справи і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується апеляційна скарга, обєктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 0601/0708/76-067, за умовами якого ВАТ "Сведбанк" надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 34000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11.9 % річних.(а.с.10-13). 27 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та Закарпатським регіональним управлінням Державної спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" укладено договір про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків, за яким Фонд від імені держави відшкодує частину відсотків за кредитним договором в розмірі 12 %.(а.с.15). 04.03.2013 року ОСОБА_1 повідомлено про розірвання договору про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків. (т.1 а.с. 55). 29 квітня 2013 року ПАТ "Сведбанк" змінив свою назву на ПАТ "ОмегаБанк" (т.1 а.с.128, 137-139).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

25 травня 2012 року, ПАТ "Сведбанк" продав а ПАТ "Дельта Банк" купив та прийняв права вимоги в тому числі і по кредитному договору № 0601/0708/76-067 від 18 липня 2008 року укладеного між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 (т.2 а.с. 132-13).

До нового кредитора, у відповідності до ст. 514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наведене до нового кредитора ПАТ "Дельта Банк", перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" повідомленням від 05.06.2012 року повідомили ОСОБА_1 про відступлення права вимоги ПАТ "Дельта Банк" з зазначенням рахунків нового кредитора на які необхідно здійснювати всі наступні платежі (т.1 а.с.88,89), які були направлені на адресу позивача 06.06. та 09.06.2012 року (т.1 а.с.90,92).

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 з часу повідомлення зобов'язана була здійснювати виплати по кредиту за новими рахунками.

Відповідно до ч. 2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Твердження апелянта, про те, що вона не отримувала належного повідомлення, в тому числі договору за яким було здійснено відступлення права вимоги судом не може бути взято до уваги, оскільки про вчинення правочину вона дізналась 25 травня 2012 року з засобів масової інформації, 05.06.2012 року позивачці як старим так і новим кредиторами направлено повідомлення про перехід цього права крім того, всі наступні звернення позивачки свідчать про її обізнаність щодо продажу прав вимоги за кредитними договорами в тому числі і укладеного між нею та "Сведбанком". Про перехід прав до нового кредитора також зазначено у відповідях АТ "Сведбанк" на звернення позивача, які остання долучила до матеріалів справи (т.2 а.с.34-52).

З огляду на судова колегія вважає що позивач була письмово повідомлена про заміну кредитора у зобов'язанні.

Що стосується твердження позивача про неправомірність дій банку в частині необхідності дотримання п. 3 умов кредитного договору щодо здійснення погашення боргу шляхом внесення суми на позичковий рахунок № 3901 через касу банку в м.Ужгороді, то дане твердження є хибним виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З суті правочину про перехід права вимоги випливає, що право вимоги переходить до іншого кредитора, а відтак обов'язки щодо поверненню коштів підлягають здійсненню на рахунки нового кредитора.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин, більше того з повідомлення управління Національного банку України в Закарпатській області від 16.07.2012 року на імя ОСОБА_1 вбачається що Закарпатське відділення АТ "Сведбанк" в м. Ужгороді закрите та виключене з Реєстру банків України 16.12.2011 року (т.1 а.с.47), а з повідомлення АТ "Сведбанк" від 23.08.2012 року рахунок № 3901 закрито (т.1 а.с.36, т.2 а.с.47), за таких обставин виконати внесення коштів у неіснуючому відділенні на неіснуючий рахунок є неможливим.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Даних про те, що позивач намагалась виконати зобов'язання - ПАТ "Дельта Банк" матеріали справи не містять, в сою чергу новий кредитор повідомив боржника про нові рахунки, а тому ОСОБА_1 могла виконати свій обов'язок по погашенню кредитної заборгованості.

В свою чергу заяви, які надала позивачка, як доказ прострочення кредитора, носять характер звернень громадянина про надання інформації і не свідчать про виконання позивачкою обов'язку щодо погашення заборгованості.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не можна визнати законним й обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України, в звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ "Дельта банк" на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 серпня 2014 року, задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 серпня 2014 року - скасувати, у справі ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Омега Банк" про зобов'язання виконати умови договору та стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: