Справа № 755/8171/14-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про передачу справи до іншого суду, яке заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

На підставі ухвали Дніпровського районним судом міста Києва від 25 березня 2014 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» про стягнення коштів.

28 квітня 2014 року представник відповідача Корінна О.В. в судовому засіданні заявила клопотання про передачу справу до Печерського районного суду міста Києва, оскільки відповідачем по справі є юридична особа, яка територіально розташована за адресою: м. Київ, вул. Командара Каменєва, 6, що територіально відноситься до Печерського району міста Києва, та виходячи з предмету позову, якій стосується стягнення коштів, відсутні підстави для розгляду справи в межах юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва. Позивач та представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про передачу справи до іншого суду, оскільки на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» про стягнення коштів повернуто позивачу для пождання позову до належного суду, мотивуючи тим, що відносини, які виникли між стронами спору стосуються об'єкту нерухомого майна, а саме: зпаамемельної ділянки, яка розташована в м.Києві, Дніпровський рацйон, вул.. Садова, 26.

Заслухавши думку сторін у справі, оцінивши наявні у справі докази та навдені представником відповідача підстави для зміни підсудності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Як роз'яснено у п.41 та п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як убачається з предмету позову, відносини, які виникли між сторонами спору стосують виконання зобовязань за Договором про вилучення земельної ділянки для суспільних потреб - будівництва Подільського мостового переходу від 05 липня 2012 року, предметом якого є земельна ділянка, що розташована за адресою: м.Київ, Дніпрський район, вулиця 26 Садова, ділянка, №27.

З огляду на викладене, клопотання представника відповідача Корінної О.В. про передачу справи до іншого суду є не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки цей спір має розглядатись за правилами виключної підсудності, як це передбачено ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, тому виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін відсутпні підстави для застосування правил територіальної підсудності, як це передбачено ч.2 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 109, 114, 116, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача Корінної О.В. про передачу справу до іншого суду, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» про стягнення коштів.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я