РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - О.С. Губерначук

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним патенту України на корисну модель та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою та просять визнати недійсним патент України № НОМЕР_1 від 12.12.2011 на корисну модель, виданий на ім'я відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості до Державного реєстру патентів України на корисні моделі стосовно визнання недійсним зазначеного патенту та здійснити відповідну публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

На підтвердження позовних вимог було надано складений Державним підприємством «Український інститут промислової власності» висновок експертизи щодо умов патентоздатності від 08.06.2012 за №12671/ЗУ/12.

Крім того, позивачі в письмовій заяві про зміну підстав позову в якості підстави для визнання недійсним патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель навели те, що зазначена корисна модель не відповідає такій, визначеній ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», умові патентоздатності як промислова придатність. На обґрунтування такого твердження позивачі посилались на висновок експерта, складений за результатами проведення по справі судової експертизи, в якому судовий експерт встановив, що корисна модель за оскаржуваним патентом не є промислово придатною.

В своїх запереченнях проти позову відповідачі вказали на те, що складений ДП «Український інститут промислової власності» висновок експертизи щодо умов патентоздатності від 08.06.2012 року №12671/ЗУ/12 є необґрунтованим та не має обов'язкового характеру ні для особи яка звертається до суду з приводу визнання оспорюваного патенту недійсним, ні для сулу який розглядає справу, в зв'язку з чим просили відмовити в задоволенні позовної заяви.

В своїх запереченнях та доповненнях до заперечень проти заяви про зміну підстав позову відповідачі вказали на те, що висновок експерта є необґрунтованими та суперечать іншим матеріалам справи, в зв'язку з чим просили відмовити в задоволенні позовної заяви.

У письмових та усних поясненнях на позовну заяву представник Державної служби інтелектуальної власності України просив відмовити в задоволенні позовних вимог, пред'явлених до Державної служби, зважаючи на те, що патент України № НОМЕР_1 на корисну модель був виданий відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі, під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності.

В судовому засіданні представник позивачів позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення позовної заяви просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник Державної служби інтелектуальної власності просив відмовити в задоволенні позовних вимог пред'явлених до служби.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступне.

Частиною 5 ст.28 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачено, що патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Поняття використання корисної моделі розкривається у абз.5 ч.2 ст.28 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» як виготовлення продукту із застосуванням запатентованої корисної моделі, застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях.

За змістом абз.8 ч.2 цієї ж статті продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованої корисної моделі, якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули корисної моделі, або ознаку, еквівалентну їй.

В свою чергу, абз.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» передбачено, що патент надає його власнику виключне право використовувати промисловий зразок за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів.

В той же час, згідно з абз.3 п.2 ст.20 ЗУ «Про охорону прав на промислові зразки» використанням промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням запатентованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях.

Як випливає з положень, закріплених в абз.3 п.2.ст.20 ЗУ «Про охорону прав на промислові зразки» та в абз.5 ч.2 ст.28 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», способи використання промислового зразку та корисної моделі співпадають та, серед іншого, полягають у виготовленні продукту (виробу) з застосуванням промислового зразка, корисної моделі, застосуванні такого продукту (виробу).

З наведених положень законодавства випливає, що у виробі може бути втілено як промисловий зразок так і корисну модель. Водночас, виробництво і введення в господарський обіг такого виробу можуть бути обмежені власниками відповідних патентів.

Відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить виданий на підставі заявки № u 201112264 від 19.10.2011 року патент України № НОМЕР_1 від 12.12.2011 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1». Як випливає з присутнього в матеріалах справи опису до вказаного патенту корисна модель належить до транспортного машинобудування, а саме до захисно-декоративних профільованих накладок на елементи автомобіля, наприклад пороги.

Позивачу ОСОБА_1 належать патенти на промислові зразки, а саме: патент України № НОМЕР_2 від 10.08.2010 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_2» (заявка № s201000033 від 15.01.2010 року), патент України № НОМЕР_3 від 10.09.2010 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_3» (заявка № s201000677 від 19.05.2010 року).

Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно належать патент України № НОМЕР_4 від 26.12.2011 на промисловий зразок «ІНФОРМАЦІЯ_3» (заявка № s201100538 від 06.05.2011) та патент України № НОМЕР_5 від 26.12.11 «ІНФОРМАЦІЯ_4» (заявка № s201100539 від 06.05.2011).

Таким чином, спір виник в зв'язку з порушенням внаслідок видачі оспорюваного патенту законних інтересів позивачів, пов'язаних з виробництвом та введенням в цивільний оборот накладок на елементи кузову автомобіля.

Відповідно до п. 7 ст. 16 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» після подання заявки та за наявності документа про сплату збору за її подання проводиться формальна експертиза, під час якої:

а) визначається, чи належить об'єкт, що заявляється, до об'єктів, зазначених у частині другій статті 6 Закону, і чи немає його серед об'єктів, зазначених у частині третій статті 6 Закону;

б) заявка перевіряється на відповідність вимогам статті 12 Закону.

За змістом ст.12 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» заявка на корисну модель повинна відповідати вимогам єдності та містити заяву про видачу деклараційного патенту на корисну модель, опис корисної моделі, формулу корисної моделі, креслення (якщо на них є посилання в описі), реферат.

Згідно з ч.11 ст.16 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», якщо заявка на видачу деклараційного патенту на корисну модель відповідає вимогам статті 12 Закону, за наявності документа про сплату відповідного збору за подання заявки, заявнику надсилається рішення про видачу деклараційного патенту на корисну модель.

Відповідно до ст.25 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» деклараційний патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності.

Таким чином, деклараційний патент України № НОМЕР_1 на корисну модель було видано відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на винаходи і корисні моделі. Тому судом приймаються до уваги доводи представника Державної служби інтелектуальної власності України стосовно відсутності порушення процедури видачі спірного деклараційного патенту України НОМЕР_1.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.33 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» з метою визнання деклараційного патенту недійсним будь-яка особа може подати до Установи клопотання про проведення експертизи запатентованого винаходу (корисної моделі) на відповідність умовам патентоздатності.

Згідно з п.9.3 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених Наказом Міністерства освіти і науки України № 197 від 05.03.2002 експертиза запатентованої корисної моделі на відповідність умовам патентоздатності проводиться в порядку, установленому пунктами 6.4, 6.5.1 і 6.5.2 цих Правил, в обсязі опублікованих формули і опису до деклараційного патенту. При цьому власнику деклараційного патенту не надсилаються повідомлення, запити та рішення, передбачені цими пунктами. Тобто перевіряються формула корисної моделі, а також її промислова придатність та новизна.

Матеріали справи містять копію такого документу, як висновок експертизи щодо умов патентоздатності від 08.06.2012 року за №12671/ЗУ/12. З документу вбачається, що за результатами експертизи, проведеної ДП «Український інститут промислової власності» відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», було встановлено, що корисна модель за деклараційним патентом України № НОМЕР_1 не відповідає умовам патентоздатності, визначеним ч.1 ст.7 вказаного закону, а саме за п.1 формули не є новою.

Однак, під час провадження в справі власники оспорюваного патенту відмовились від п.1 формули корисної моделі, відомості про що було внесено Державною службою інтелектуальної власності до Державного реєстру патентів України на корисні моделі та опубліковано в офіційному бюлетені «Промислова власність».

За даних обставин, суд не мав підстав оцінювати висновок ДП «Український інститут промислової власності» від 08.06.2012 року за №12671/ЗУ/12 як такий, що стосується визначення умов патентоздатності корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 з чинною (зміненою в порівнянні з початково опублікованою) редакцією формули корисної моделі.

Виходячи з цих міркувань та керуючись ч.1 ст.143 ЦПК України судом було задоволено заяву представника позивачів та призначено судову експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України.

Під час проведення судової експертизи досліджувалась корисна модель за патентом України № НОМЕР_1 з чинною (зміненою порівняно з початково опублікованою) редакцією формули, незалежний пункт якої має наступний вигляд: накладка на елементи кузова автомобіля, що містить основне полотно з профільованого матеріалу з подовжніми протиковзними елементами на зовнішній його поверхні, деталями кріплення основного полотна до елемента кузова автомобіля, виконаними у вигляді смужок з двосторонньої клейкої стрічки, закріплених з внутрішньої поверхні основного полотна, яка відрізняється тим, що основне полотно виконане з нержавіючої сталі, профіль його внутрішньої поверхні відповідає профілю елемента кузова, а протиковзними елементами є подовжні мікровиїмки, що утворені сатинуванням, причому основне полотно містить прорізи, заповнені світлопроникним матеріалом, а з внутрішньої сторони основного полотна під прорізами закріплена світловипромінювальна пластина.

В результаті проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності атестованим судовим експертом Ю.Г. Охромєєвим було складено висновок експерта № 153/13 від 15 квітня 2014 року, в якому було надано наступні відповіді на поставлені питання:

1. Зазначений у описі корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 технічний результат у вигляді захисту від сковзання за допомогою такої ознаки її формули, як наявність на основному полотні проти ковзнихелементів у вигляді подовжніх мікровиїмок, що утворені сатинуванням не може бути досягнутий; ознаки «подовжні проти ковзні елементи на зовнішній … поверхні [накладки]» та «протковзними елементами є подовжні мікровиїмки» є суттєвими ознаками, ознака «[накладки] утворені сатинуванням» є несуттєвою ознакою.

2. Відомості, які містяться в матеріалах справи, що були загальнодоступними до дати подання заявки, не спростовують новизну корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1.

3. Корисна модель за патентом України № НОМЕР_1 не є промислово придатною.

Відповідачі подали клопотання про призначення повторної експертизи, у якому не погодилися з висновком експерта наданою експертом. На обґрунтування необхідності призначення повторної експертизи вказали на неповноту дослідження, істотне порушення процесуальних норм, що полягало в недотриманні строків проведення експертизи, а також наявність у справі двох висновків експертиз, що дали протилежні відповіді на питання стосовно промислової придатності винаходу за оспорюваним патентом. При цьому, на противагу висновку експерта № 153/13 в клопотанні наводиться складений ДП «Український інститут промислової власності» висновок експертизи щодо умов патентоздатності від 08.06.2012 за № 12671/ЗУ/12.

В судовому засіданні позивачі заперечували проти задоволення клопотання про призначення повторної судової експертизи. Зокрема вказували на різність методичних підходів до проведення експертизи корисної моделі на промислову придатність, які використовували фахівець ДП «Український інститут промислової власності» у висновку щодо умов патентоздатності від 08.06.2012 за № 12671/ЗУ/12 та судовий експерт у висновку № 153/13 за результатами проведення судової експертизи.

Крім того, наголошували, що, як зазначали й відповідачі у своїх запереченнях проти позову, за змістом п.2 оглядового листа ВГСУ № 01-08/411/1 від 30.06.2009 року «Про практику застосування господарським судом законодавства про захист прав на об'єкти інтелектуальної власності (за матеріалами справ розглянутих ВГСУ у касаційному порядку Вищим Господарським судом України)» експертні висновки державного підприємства «Український інститут промислової власності» не мають обов'язкового характеру ні для особи. яка звертається до суду з приводу визнання оспорюваного патенту недійсним, ні для сулу який розглядає справу. Висновки такої експертизи мають попередній характер та можуть бути використані для з'ясування доцільності та/або підстав звернення до суду з приводу недійсності деклараційного патенту.

Представник Державної служби інтелектуальної власності України в судовому засіданні проти призначення повторної експертизи не заперечував, у вирішенні питання про задоволення клопотання відповідачів поклався на розсуд суду.

В судовому засіданні було заслухано пояснення співробітника ДП «Український інститут промислової власності», який проводив експертизу корисної моделі на відповідність умовам патентноздатності відповідно до ст.33 ЗУ « Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» та склав висновок від 08.06.2012 за № 12671/ЗУ/12. Він зазначив про те, що корисна модель за оспорюваним патентом, на його думку, відповідає таким умовам патентноздатності, як новизна та промислова придатність.

В судових засіданнях також було заслухано пояснення судового експерта, який провів судову експертизу по справі та склав висновок № 135/13 від 15.04.2014 року, щодо обґрунтованості клопотання відповідачів про призначення повторної судової експертизи та з приводу обґрунтованості свого висновку за результатами проведення судової експертизи. Судовий експерт підтвердив свій висновок щодо невідповідності корисної моделі за осопрюваним патентом України № 65866 такій умові патентоздатності, як промислова придатність.

В якості обґрунтування судовий експерт в усних поясненнях навів та аргументував ту, наведену у висновку, обставину, що за допомогою нанесення на виготовлену з нержавіючої сталі накладку на елементи кузова автомобіля утворених сатинуваванням подовжних мікровиїмок, неможливо отримати такий технічний результат, як протиковзний ефект поверхонь накладки. При цьому експерт посилався на те, що згідно з довідковими джерелами сатинування, це декоративна обробка металу механічним, хімічним або електрохімічним способом для отримання напів блискучої поверхні від мікронерівностей, сатинування - блискуче оздоблення, з направленою тонкою текстурою, яке одержується механічним шляхом, а коефіцієнт шорохуватості обробленої за допомогою сатинування поверхні металу є недостатнім для створення протиковзного ефекту.

Крім того, з пояснень судового експерта випливає, що в матеріалах справи відсутні відомості про можливість отримання протиковзного ефекту виготовленої з нержавіючої сталі накладки на елементи кузова автомобіля шляхом нанесення на її поверхню подовжніх мікровиїомок методом сатинування.

При цьому, співробітник ДП «Український інститут промислової власності» не вказав у своїх поясненнях про те, що при визначенні промислової придатності корисної моделі за оспорюванимпатентом, він перевіряв можливість отримання зазначеного заявником технічного результату, що полягає в отриманні протиковзного ефекту шляхом нанесення методом сатинування на виготовлені з нержавіючої сталі накладки на елементи кузова автомобіля подовжніх мікровиїмок. Пояснення зводились до того, що виготовлення корисної моделі у вигляді накладки з нержавіючої сталі на елементи кузова автомобіля з утвореними методом сатинування подовжніми мікровиїмками є технічно можливим.

За змістом ч.1 ст.150 ЦПК України, повторна експертиза може бути призначена судом, якщо висновок експерта було визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви у його правильності. Розглянувши доводи учасників процесу, суд не знайшов підстав для призначення в справі повторної експертизи та відмовив в задоволенні клопотання позивачів, про що зазначається у постановленій судом ухвалі.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. За змістом ч.1 та ч.2 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При оцінці висновку експерта № 135/13 від 15.04.2014 року суд виходив з наступного.

Згідно з п.5 ст.6 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» обсяг правової охорони, що надається, визначається формулою винаходу (корисної моделі). Тлумачення формули повинно здійснюватися в межах опису винаходу (корисної моделі) та відповідних креслень.

За змістом п.6.8. Правил складання та подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України N 22 від 22.01.2001 опис винаходу (корисної моделі) повинен містити розділ з відомості, які підтверджують можливість здійснення винаходу (корисної моделі).

Згідно з п.6.8.1. вказаних Правил у цьому розділі розкривають можливість одержання зазначеного в розділі «Суть винаходу (корисної моделі)» технічного результату при здійсненні винаходу (корисної моделі).

Отже, можливість здійснення винаходу (корисної моделі) означає можливість одержання вказаного заявником технічного результату при здійсненні винаходу (корисної моделі).

Відповідно до абз.абз.1 та 2 п. 6.6.3. Правил складання та подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, під технічним результатом розуміють виявлення нових властивостей або покращання характеристик відомих властивостей об'єкта винаходу (корисної моделі), що можуть бути одержані при здійсненні винаходу (корисної моделі).

Технічний результат може бути виражений, наприклад, у зменшенні чи збільшенні крутного моменту, у зниженні чи підвищенні коефіцієнта тертя, зменшенні чи збільшенні частоти або амплітуди коливань, у зменшенні спотворювань сигналу, у структурному перетворенні в процесі кристалізації, у поліпшенні контакту робочого органу із середовищем тощо.

В свою чергу, згідно з пп.6.5.1.1. затверджених наказом Міносвіти і науки України від 15.03.2002 за № 197 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, для встановлення промислової придатності винаходу, зокрема, перевіряють:наявність у первинних матеріалах заявки описаних засобів і методів, за допомогою яких можливе здійснення винаходу в тому вигляді, як він охарактеризований в будь-якому пункті формули. Якщо такі відомості в матеріалах заявки відсутні, допускається, щоб засоби і методи, на які є посилання в заявці, були описані в джерелах інформації, що стали загальнодоступними до дати пріоритету винаходу.

Таким чином, оскільки за змістом п.6.8.1. Правил складання та подання заявки на винахід та заявки на корисну модельможливість здійснення винаходу (корисної моделі) означає можливість одержання вказаного заявником технічного результату при здійсненні винаходу (корисної моделі), то встановлення промислової придатності шляхом проведення вказаноїв пп.6.5.1.1.Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель перевірки наявності у первинних матеріалах заявки описаних засобів і методів, за допомогою яких можливе здійснення винаходу (корисної моделі), передбачає перевірку наявності в матеріалах заявки засобів та методів за допомогою яких можливе отримання технічного результату при здійсненні корисної моделі.

Зі змісту незалежного пункту формули та опису корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 випливає, що технічний результат при її здійсненні полягає, зокрема, в досягненні захисту від сковзання за допомогою нанесення на основне полотно накладки з нержавіючої сталі на елементи кузова автомобіля подовжних мікровиїомок, утворених сатинуванням.

В зв'язку з цим, суд вважає правомірною позицію судового експерта, який, під час розгляду питання щодо промислової придатності корисної моделі за оспорюваним патентом, перевіряв можливість отримання зазначеного вище технічного результату,оскільки це узгоджується з відповідними положеннями Правил складання та подання заявки на винахід та заявки на корисну модель та Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель.

З тих же підстав, суд не є обгрунтованими пояснення співробітника ДП «Український інститут промислової власності» стосовно того, що при складанні висновку експертизи щодо умов патентоздатності від 08.06.2012 за № 12671/ЗУ/12 він встановив промислову придатність корисної моделі за оспорюваним патентом лише на підставі того, що виготовлення корисної моделі у вигляді накладки на елементи кузова автомобіля з нержавіючої сталі з утвореними методом сатинування подовжніми мікровиїмками є технічно можливим.

Як вже зазначалося вище, за змістом пп.6.5.1.1. Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міносвіти і науки України від 15.03.2002 за № 197 для встановлення промислової придатності винаходу, зокрема, перевіряють: наявність у первинних матеріалах заявки описаних засобів і методів, за допомогою яких можливе здійснення винаходу в тому вигляді, як він охарактеризований в будь-якому пункті формули під яким розуміється досягнення заявленого технічного результату.

При цьому, досліджені судом матеріали заявки № u 201112264 від 19.10.2011 року, в результаті розгляду якої було видано оспорюваний патент, а також матеріали, на яких ґрунтується висновок ДП «Український інститут промислової власності» від 08.06.2012 року за №12671/ЗУ/12, не містять описаних засобів і методів, за допомогою яких можливе досягнення технічного результату у вигляді захисту від сковзання за допомогою нанесення на основне полотно виготовленої з нержавіючої сталі накладки на елементи кузова автомобіля подовжних мікровиїомок, утворених сатинуванням.

Отже, висновок експерта № 153/13 від 15 квітня 2014 року узгоджується з іншими матеріалами справи, зокрема матеріалами заявки № u 201112264 від 19.10.2011 року.

В пп. 6.5.1.1. Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель також вказується, що якщо відповідні відомості в матеріалах заявки відсутні, допускається, щоб засоби і методи, на які є посилання в заявці, були описані в джерелах інформації, що стали загальнодоступними до дати пріоритету винаходу.

Разом з запереченнями та додатковими запереченнями проти позову, а також з клопотанням про призначення повторної експертизи позивачі надали витяги з ДСТУ 2491-94 та ГОСТ 2789-73, посилання на інші патенти на об'єкти інтелектуальної власності, витяги з мережі Інтернет з уривками публікацій невстановлених осіб, а також витяги з підручників фізики та монографій, присвячені питанням тертя ковзання і кочення.

Однак дослідження судом вказаних матеріалів показало, що жоден з них не містить безпосередніх відомостей про можливість досягнення технічного результату у вигляді захисту від сковзання за допомогою нанесення на основне полотно виготовленої з нержавіючої сталі накладки на елементи кузова автомобіля подовжних мікровиїомок, утворених сатинуванням.

В зв'язку з цим, подані позивачами матеріали не спростовують висновок експерта № 153/13 від 15 квітня 2014 року в частині невідповідності корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 такій умові патентоздатності як промислова придатність.

За таких умов, суд оцінює висновок експерта № 153/13 від 15 квітня 2014 року за результатами проведення судової експертизи в якості належного доказу, що узгоджується з іншими матеріалами справи, не спростовується складеним Державним підприємством «Український інститут промислової власності» висновком експертизи щодо умов патентоздатності від 08.06.2012 року за №12671/ЗУ/12, а також доводами відповідачів.

Отже, на підставі висновку експерта № 153/13 від 15 квітня 2014 року та дослідження інших наявних у справі доказів, суд вважає встановленою ту обставину, що корисна модель за патентом України № НОМЕР_1 від 12.12.2011 року не є промислово придатною.

Згідно з ч.1 ст.462 ЦК України набуття право інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом.

Відповідно до ч.1 ст.469 ЦК України права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

У п.а) ч.1 ст.33 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»встановлено, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону.

Ч.2 ст.7 цього ж закону передбачає, що корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною.

Враховуючи те, що корисна модель за оспорюваним патентом не відповідає такій умові патентоздатності як промислова придатність, позовна вимога про визнання недійсним патенту України № НОМЕР_1 від 12.12.2011 року на корисну модель підлягає задоволенню.

В п.3 ст.33 ЗУ«Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» передбачено, що при визнанні патенту чи його частини недійсними Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. За змістом ст.1 цього ж закону установою є центральний орган виконавчої влади з питань правової охорони інтелектуальної власності.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2014 р. № 658, Державна служба інтелектуальної власності України (ДСІВ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра економічного розвитку і торгівлі і який реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

У пп.5 та 10 п.4 зазначеного положення встановлено, що Державна служба інтелектуальної власності України веде державні реєстри об'єктів права інтелектуальної власності та видає офіційні бюлетені з питань інтелектуальної власності.

В зв'язку з цим підлягає задоволенню вимога позовної заяви про зобов'язання Державної службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі зміни щодо визнання недійсним патенту України № НОМЕР_1 та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

На підставі ст. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що відповідно до ст. 25 ЗУ «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» деклараційний патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності, сплачений судовий збір в розмірі 107 грн. 00 коп. підлягає стягненню на користь позивачів з відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 462, 469 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 25, 33 Закону України «Про охорону прав винаходи і корисні моделі», ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 79, 88, 143, 150, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним патенту України на корисну модель та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати недійсним патент України на корисну модель № НОМЕР_1 «Накладка на елементи кузова автомобіля» від 12.12.2011.

Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості до Державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі стосовно визнання недійсним патенту України № НОМЕР_1 «Накладка на елементи кузова автомобіля» від 12.12.2011, а також здійснити відповідну публікацію у бюлетні «Промислова власність».

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, судовий збір в розмірі 107 грн 30 коп. в рівних частинах.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні - протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя - Г.О. Козленко