ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9506/14-ц
провадження № 2/753/4329/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Дубаса В.А.,

при секретарі: Ридзель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ боргових зобов»язань, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 у травні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ боргових зобов'язань.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з лютого 1992 року по липень 2009 року. В період шлюбу сторонами було набуто у власність спільне сумісне майно: квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 16.04.2010 року вказане майно було поділено між сторонами наступним чином: судом визнано ідеальні частки у квартирі АДРЕСА_1 без реального поділу, виділивши сторонам по 1/2 частині зазначеної квартири; також судом визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль НОМЕР_1, стягнувши з нього на користь відповідача компенсацію у розмірі вартості 1/2 частини вказаного автомобіля.

Оскільки позивачем достроково сплачено всі кредитні кошти у сумі 268857 грн. 13 коп. в рахунок спільних боргів за майно набуте сторонами за час шлюбу, та яке належить сторонам у рівних частинах, позивач вважає що відповідач має відшкодувати йому 1/2 частину від загальної суми сплачених позивачем коштів, що складає кошти у сумі 134 428 грн. 00 коп.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила, посилаючись на викладені у позові дані та докази, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача до суду з'явилась, позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила суд відмовити у задоволенні позову, крім того, подала до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с.33-35).

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, за договором кредиту №032/07-022К від 20.04.2005 року, укладеним позивачем з АКБ «Укрсоцбанк» на отримання кредиту у сумі 38 000,00 дол. США (а.с.15) та за договором кредиту №032/29-183К на купівлю автотранспортних засобів від 04.06.2007 року (а.с.16-18), придбали двокімнатну квартирі АДРЕСА_1та автомобіль «Mitsubishi», моделі Outlander, випуску 2007 року, д.н.з. НОМЕР_2.

Як дружина позивача ОСОБА_4 була ознайомлена з умовами кредитних договорів та підтвердила, що ці кредитні договори укладено в інтересах їх сім`ї, а все, що отримано за цими договорами, буде використано в інтересах та на потреби сім`ї.

Станом на 22.04.2011 року позивачем кредит наданий згідно договору кредиту №032/29-183К на купівлю автотранспортних засобів від 04.06.2007 року погашено повністю, відсотки за користування кредитом сплачено, заборгованість по тілу та відсоткам кредиту відсутня, що вбачається з довідки ПАТ «Укрсоцбанк» №21-08/96-1634 (а.с.20).

Станом на 07.09.2011 року позивачем кредит наданий згідно договору кредиту №032/07-022К на купівлю квартири від 20.04.2005 року погашено повністю, що підтверджується довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» №10.2-10/4120 (а.с.22).

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 16.04.2010 року було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з лютого 1992 року по липень 2009 року, від вказаного шлюбу у них народилось двоє дітей - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 року та донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.5-6).

Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також, зазначеним рішенням суду від 16.04.2010 року встановлено, що під час зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк», за згодою відповідача, було укладено договір кредиту для придбання квартири та договір кредиту на придбання транспортного засобу.

Крім того, вказаним рішенням суду визнано в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, визнано в порядку поділу майна подружжя право власності на транспортний засіб: автомобіль «Mitsubishi», моделі Outlander, випуску 2007 року, д.н.з. НОМЕР_2 за ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію половини вартості вказаного автомобіля у сумі 52 752 грн. 72 коп.

ОСОБА_4 28.03.2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила у встановленому законом порядку своє прізвище на «ОСОБА_4», що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №309 (а.с.31).

Як вбачається з наданих суду двох договорів кредиту та рішення суду від 16.04.2010 року, відповідач надала згоду на укладення кредитних договорів в інтересах їх з позивачем сім`ї.

Частиною 1 стаття 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів перелічені у ч. 2 ст. 16 ЦК.

Зі змісту ст.69 ч.1 СК України вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу, при розділі майна їх частки у спільному майні вважаються рівними, якщо інше не визначено домовленостями між ними або шлюбним договором, що вбачається зі ст.70 СК України та ст.370 ЦК України.

Відповідно ч.ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Разом з тим, з огляду на заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 2 ст. 264 ЦК).

Судом встановлено, що позовну давність було перервано, оскільки ОСОБА_2 у липні 2012 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів, свої вимоги обґрунтовував тим, що у нього є право на зворотну регресну вимогу до відповідача, оскільки він виконав її кредитні зобов'язання як солідарний боржник. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2013 року - позов задоволено, однак рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.12.2013 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано, а у задоволенні позову - відмовлено.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (1972 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (1973 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_4) грошові кошти у сумі 134428 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у сумі 1344 грн. 28 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: