Справа №295/3976/14-ц
26.05.2014 року м. Житомир
Богунський районний суд м.Житомира в складі:
головуючого судді Кузнєцова Д.В.
при секретарі Говорадло А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Богунського районного суду м.Житомира цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Враховуючи не заперечення представника позивача, керуючись ст.224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника № DNH4КР45391983 від 22.10.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 строковий кредит в сумі 1696,50 грн. на строк 18 місяців по 22.04.2008 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених в Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між позичальником та банком кредитно-заставний договір (а.с.7-11).
24.01.2009 року Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4КР45391983 від 22.10.2006 року в сумі 5002,72 грн. станом на 03.12.2008 року (а.с.5).
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положенням ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Частинами 1, 2 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є невідємною частиною договору, укладеного 22.10.2006 між банком та відповідачем, передбачено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років.
Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
З аналізу вище вказаних норм закону випливає, що підставою для застосування строку позовної давності є заява сторони під час розгляду справи.
Відповідно до положень п.31 постанови Пленуму ВССУ № 7 від 07.02.2014 року «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.
У звязку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суд враховує положення ЦК про позовну давність.
Разом з тим, при вирішенні спору в судовому порядку застосуванню підлягає ст. 267 ЦК України, згідно положень якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач до суду із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності не звертався.
За рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, що передбачено ч.3 ст.551 ЦК України.
За вказаних обставин суд вважає за можливе застосувати положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту.
Таким чином до стягнення з відповідача підлягатиме 848,25 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором як 50% від розміру заборгованості по кредиту, в іншій частині позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, що в загальному розмірі становить 7 405 грн. 66 коп.
Відповідно до положень ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.
На підставі ст.ст. 256-259, 261, 267, 525, 526, 530, 551, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,-
Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 7 405 (сім тисяч чотириста пять) грн. 66 коп. станом на 05.02.2014 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Богунським районним судом м.Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити дане заочне рішення до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м.Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Д. В. Кузнєцов