Номер провадження: 22-ц/785/7564/14
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
25.12.2014 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:
головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Сєвєрової Є.С.,
при секретарі судового засідання Решетник М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
До Котовського міськрайонного суду Одеської області звернулося ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.3-6).
Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2014 року було відмовлено в задоволенні позову ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.90).

01 липня 2014 року представник ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління ПАТ "Державний ощадний банк України" подав апеляційну скаргу на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2014 року. Під час її перевірки апеляційним судом були встановлені наступні порушення процесуального закону судом першої інстанції.

При розгляді справи судом першої інстанції не було здійснено фіксацію процесу технічними засобами, що свідчить про порушення суддею Котовського міськрайонного суду Одеської області Фабіжевським С.А. однієї з основних конституційних засад судочинства - повного фіксування судового процесу технічними засобами (п.7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ч. 10 та 11 ст. 6 та ст. 197 ЦПК України).

Зокрема, ухвалою від 07.02.2014 року про відкриття провадження у справі, суддя Фабіжевський С.А. відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.02.2014 року на 10-00 (а.с. 44). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу судового засідання від 24.02.2014 року відбулось судове засідання на якому був присутній представник позивача ОСОБА_4 (а.с. 56). Фіксація процесу технічними засобами не була здійснена в порушення вимог ст. 129 Конституції України, глави 5 ЦПК України. Слухання справи було перенесено на 17.03.2014 року на 10-30 в зв'язку з неявкою відповідачів, на явці яких, як вбачається з протоколу судового засідання наполягав представник позивача.

Судове засідання, призначене на 17.03.2014 року, не відбулося в зв'язку з неявкою обох учасників провадження, про що свідчить довідка складена секретарем судового засідання (прізвище, ім'я, по-батькові не вказано, дата наступного судового засідання не вказана) (а.с. 62).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу судового засідання від 30.05.2014 року, в судовому засіданні, яке розпочато в 15-00 та завершилось за твердженням судді та секретаря в 16-10 оголошенням повного тексту рішення, були присутні представник позивача та відповідач ОСОБА_3 (а.с. 88-89).

Фіксація процесу технічними засобами в порушення вимог ст. 129 Конституції України, глави 5 ЦПК України не здійснювалась. Колегія суддів звертає увагу на те, що офіційним записом судового засідання є лише технічний запис зроблений судом. Під час розгляду справи суддею допущено невиконання вимог щодо обов'язкового фіксування судового засідання справи за допомогою технічних засобів, а тому можна зробити висновок про відсутність офіційних даних про хід судового засідання.

При цьому з матеріалів справи вбачається порушення головуючим не тільки вказаних норм, але й принципів здійснення цивільного судочинства, рекомендацій вищих судових установ щодо здійснення судочинства по цивільним справам.

В п. 6 постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" N 5 від 12.06.2009 року, ВСУ звертав увагу на те, що проведення попереднього судового засідання є обов'язковим для кожної справи незалежно від її складності, за винятком випадків, установлених нормами ЦПК. Як звертав увагу ВССУ в п. 8 постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за N 5 від 30.03.2012 року, ураховуючи складність та особливість спорів, що виникають із кредитних правовідносин, проведення попереднього судового засідання є необхідним. При його проведенні суд має вчинити дії для врегулювання спору до судового розгляду, а якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою статті 130 ЦПК, то суд має виконати дії, передбачені частиною шостою цієї статті. Зокрема, суд має визначити, які правовідносини виникли між сторонами та які норми права підлягають застосуванню при вирішенні справи. На вказані рекомендації не було звернуто увагу судом першої інстанції. Між тим, як вказував ВСУ в постанові № 5 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" здійснення учасниками цивільного процесу та судом на цій стадії процесу сукупності процесуальних дій, визначених процесуальним законом, є обов'язковим, оскільки вона є самостійною і важливою та створює необхідні умови для правильного і своєчасного вирішення справи, ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи вона була розглянута за матеріалами, доданими до позову та за документами наданими відповідачем в одне судове засідання. При цьому перевірка пояснень сторони позивача та відповідача не здійснювалась, докази на підтвердження та/або спростування підстав позову та заперечень проти нього не витребувались та не досліджувались.

Між тим, виходячи з п.8, 9 Постанови ВСУ "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" N 5 від 12.06.2009 року, якщо спір не врегульовано до судового розгляду, суд повинен здійснити процесуальні дії, направлені на правильне та швидке вирішення справи. Для визначення процесуальних дій, які необхідно вчинити до судового розгляду, суд постановляє відповідну ухвалу, в якій зазначаються дії як суду, так і учасників процесу, строки їх здійснення. Перелік таких дій передбачений частиною шостою статті 130 ЦПК і не є вичерпним; дії визначаються характером матеріально-правового спору, законодавством, яке підлягає застосуванню, та обставинами справи і можуть проводитись у різній послідовності. Уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). У відповідача суд з'ясовує суть заперечення проти позову та характер такого заперечення (процесуальний чи матеріально-правовий). З урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (предмет доказування; стаття 179 ЦПК). Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Між тим, правильно відмовивши в позові, суд першої інстанції не здійснював всі вищевказані дії та формально вирішив спір, не обгрунтувавши належним чином своє рішення. Так само не було здійснено встановлення всіх обставин справи, не були витребувані докази, а сам суд першої інстанції не створив умов для належної реалізації сторонами своїх прав та обов'язків, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України. За таких обставин зробити висновок про виконання суддею першої інстанції покладених на нього завдань зробити не можливо.

Фактично вказані недоліки усувались судом апеляційної інстанції через перевірку доводів апеляційної скарги, серед яких була і необгрунтованість прийнятого процесуального рішення суду першої інстанції.

Вказані порушення норм процесуального закону призвели до того, що протягом тривалого часу в провадженні суду знаходилась справа, розгляд якої у разі дотримання вимог процесуальної форми не представляв особливої складності. Проте допущені порушення суттєво ускладнили розгляд справи, яка повинна бути розглянута у розумні строки та призвели до того, що фактично справа в провадженні суду знаходилась з 15.01.2014 по 25.12.2014 року.

З матеріалів справи також вбачається, що копії супровідних листів не були підписані головуючим по справі суддею (а.с. 40, 45,57, 58, 63, 94, 95, 98).

Згідно зі ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов. Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повинно бути повідомлено суд, який постановив окрему ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 211 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Про виявлені порушення норм процесуального законодавства, які не були підставою для скасування рішення суду, допущені головуючим суддєю Фабіжевським С.А. довести до відома голови Котовського міськрайонного суду м. Одеси для вжиття відповідних заходів реагування

Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повідомити апеляційний суд Одеської області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

М.В. Процик

Є.С.Сєвєрова