Справа № 698/418/13-ц
Провадження № 2/698/53/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кухаренко О.В.,

за участю секретаря Гончар Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Катеринопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення порушень права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 звернулися до суду і просять усунути порушення його права власності на колодязь, розташований у його домоволодінні за адресою АДРЕСА_1, відповідачкою ОСОБА_3, яка без його відому встановила в колодязі навісне обладнання, демонтувала верхнє бетонне кільце, залізний вороток та браму з двома кутниками, завалила підхід до колодязя камінням та гілками, встановила на колодязі власну ляду, яку замкнула на замок, - шляхом зобов'язання останньої демонтувати самовільно встановлене нею насосне обладнання та ляду з замком, прибрати каміння та інші перешкоди, які заважають підходу до колодязя, відновити верхнє бетонне кільце колодязя, залізний вороток та браму. Посилаючись на те, що 04 квітня 2007 року він придбав у ОСОБА_5 житловий будинок в АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,38 га. що перебуває в комунальній власності. На даній земельній ділянці знаходяться і згідно даного договору купівлі-продажу були набуті ним разом із житловим будинком колодязь № 1. Дане майно було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації і на його ім'я був переоформлений технічний паспорт на будинок, в якому зазначено колодязь № 1. Тому вважає що відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України він правомірно на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на дане майно.

В порушення його прав відповідач ОСОБА_3, яка є власником сусіднього домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , якій попереднім власником придбаного ним будинку було дозволено брати воду з колодязя, самовільно, порушивши його права як власника без його відома і згоди встановила в колодязі насосне обладнання а також демонтувала верхнє бетонне кільце, залізний вороток та браму з двома кутниками, завалила підхід камінням, встановила залізну ляду, яку замкнула на замок.

Всі його звернення до ОСОБА_3 з метою позасудового регулювання нею проігноровані, а звернення до Єрківської селищної ради також результатів не дали.

Факт порушення його права на колодязь підтверджується актом депутата Єрківської селищної ради Чмира В.А. від 23.09.2012 року, який складено в присутності мешканців с. Залізнячка.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просить його задоволити зазначивши що на даний час він позбавлений можливості користуватися своїм майном яке придбане ним, а саме колодязем, яким він користувався з 2007 року по 2012 рік, оскільки відповідачка зруйнувала на ньому кільце на якому був надпис «ОСОБА_7 1967 рік», та вчинила зазначені в позові перешкоди.

Щодо знаходження даного колодязя на земельній ділянці відповідачки він вважає, що це стало результатом зміни меж земельних ділянок шляхом переставляння паркану зі сторони останньої.

Відповідачка ОСОБА_3, та її представник ОСОБА_4, позовні вимоги не визнали, просять відмовити у їх задоволенні так як вважають, що колодязь розташований у домоволодінні ОСОБА_3, за адресою АДРЕСА_2, є її власністю, який знаходиться на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності відповідно Державного акту. При цьому зазначивши що вона народилася в даному домоволодінні в 1950 році. В 1987 році згідно договору дарування їй було подаровано ? частину даного домоволодіння і ? частину в неї було придбано 21.12.2001 року, а даний колодязь було викопано ще в 1964 році ОСОБА_8 і ОСОБА_9 і попередньому власнику яка продала будинок позивачам надавалась згода на користування даним колодязем. Однак на даний час новий власник яким став ОСОБА_1 на її думку безпідставно пред'явив даний позов, оскільки з наданих ним документів хоч і вбачається наявність у його володінні колодязя, однак це не той колодязь на який він претендує, оскільки в технічному паспорті належному йому на будинковолодіння та належному їй технічному паспорті зазначені колодці, які різняться глибиною і кількістю кілець. Також на підтвердження існування в домоволодінні за адресою АДРЕСА_2 вона посилається на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.03.1994 року за її позовом до ОСОБА_10 про реальний розподіл будинковолодіння предметом поділу якого поряд з іншими будівлями даного будинковолодіння була криниця. Тому вона і її представник просили в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_11 показала суду , що даний спірний колодязь був викопаний за життя ОСОБА_7 на кільці попереду було зроблено надпис «ОСОБА_7 1967 рік» і дане будинковолодіння було придбано ОСОБА_12, і криниця знаходилась у домоволодінні ОСОБА_7, яка дозволяла користуватись нею сусідці ОСОБА_3 Після того як ОСОБА_7 померла і хата 2 роки стояла і в хаті ніхто не проживав, ОСОБА_3 скориставшись цим переставила паркан таким чином що криниця опинилась на її території.

Свідок ОСОБА_13, яка показала суду , що спірну криницю викопав ОСОБА_7 в 1967 році і на останньому верхньому кільці був зроблений надпис «ОСОБА_7 1967 рік», при цьому ОСОБА_10 жодного відношення до криниці не мали. І коли колодязь копали ОСОБА_9 жив у с. Сигнаївка. Сімя ОСОБА_9 лише користувалась колодязем, за згодою ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 весною 2013 року син позивачки ОСОБА_3переставив паркан таким чином, що колодязь опинився на їх території.

Свідок ОСОБА_14 показала суду , що дану криницю викопали ОСОБА_7 і ОСОБА_15 на території свого будинковолодіння і за їх життя вони дозволяли користуватись колодязем сусідам які проживають в сусідньому будинковолодінні АДРЕСА_2. Однак після смерті ОСОБА_15 паркан переставили таким чином , що криниця залишилася на території ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_9 показав суду , що його батьком є ОСОБА_8 і він проживав з батьком по АДРЕСА_2, с. Залізнячка Катеринопільського району Черкаської області , і він стверджує , що дану криницю він почав копати в 1964 році і закінчив копати в 1965 році при цьому йому допомагав копати ОСОБА_7, а фінансував будівництво його батько ОСОБА_8 Криниця була викопана на їх території близько 2 м. від межі зі ОСОБА_7. Паркан ніхто не здвигав Також показав суду , що після прийняття ним спадщини він належний йому ? частину будинку в АДРЕСА_2 продав своїй сестрі ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_16 показала суду , що криницю в дворі по АДРЕСА_2 копав ОСОБА_8, а її чоловік допомагав і це було в 1964- 1965 роках.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що в 1964 році криницю в себе в дворі по АДРЕСА_2 викопав ОСОБА_8

Аналогічні покази показала суду ОСОБА_18, і ОСОБА_19 яка зазначила час побудови криниці 1963-1964 роки.

Свідок ОСОБА_20, показав суду, що він є працівником Звенигородського ВП ЧОО БТІ і надав суду для огляду в судовому засіданні інвентарні справи № 1363/1583 на домоволодіння АДРЕСА_1 та інвентарну справу № 1245/1585 на домоволодіння АДРЕСА_2, та відповідні копії до матеріалів справи. При цьому пояснив, що первинна інвентаризація по будинковолодінню по АДРЕСА_1 була проведена 22.03.1973 року і за даним будинковолодінням рахувався колодязь К. в подальшому було проведено 3 проточні інвентаризації 17.02.1986 року, 05.05.2006 року і 28.02.2007 року і колодязь був в наявності і рахувався за даним будинковолодінням. Щодо домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 показав суду , що відповідно інвентарної справи вбачається, що первинна інвентаризація була проведена 02 квітня 1970 року де було виявлено житловий будинок з пристрой кою ,сарай і погріб, а колодязя не було. При проведенні першої поточної інвентаризації 27.02.1986 року та 23.10.2001 року колодязя не було і лише в 2005 році появився колодязь.

Суд вислухавши доводи позивача його представника і відповідачку її представника, показання свідків, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 04.04.2007 року, придбав житловий будинок в АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,38 га., що перебуває в комунальній власності, на даній земельній ділянці знаходиться крім житлового будинку А, колодязь 1 та інші споруди (а.с.6) і даний договір купівлі продажу зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно .

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1, вбачається, що колодязь №1 рахується за даним будинком (а.с.7-9).

Відповідно до копії технічного паспорта будинковолодіння по АДРЕСА_2 вбачається, що за даним будинковолодінням рахується колодязь №2 (а.с.22-28).

Відповідно до державного акту (а.с.29) вбачається , що ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки площею 0,1771 га. за адресою с. Залізнячка по АДРЕСА_2 Катеринопільського району Черкаської області.

Відповідно рішення Звенигородського районного суду від 02.03.1994 року вбачається , що предметом поділу будинковолодіння за адресою АДРЕСА_2 між ОСОБА_3 і ОСОБА_9 була криниця, яка судом була виділена відповідно їм по ? частині (а.с.45).

Відповідно до даних інвентарної справи № 1363/1583 на домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що первинна інвентаризація по будинковолодінню по АДРЕСА_1 була проведена 22.03.1973 року і за даним будинковолодінням рахувався колодязь К. в подальшому було проведено 3 проточні інвентаризації 17.02.1986 року, 05.05.2006 року і 28.02.2007 року і колодязь був в наявності і рахувався за даним будинковолодінням.

Відповідно до даних інвентарної справи № 1245/1585 на домоволодіння АДРЕСА_2 вбачається, що первинна інвентаризація була проведена 02 квітня 1970 року де було виявлено житловий будинок з пристрой кою ,сарай і погріб, а колодця не було. При проведенні першої поточної інвентаризації 27.02.1986 року та 23.10.2001 року колодця не було і лише в 2005 році появився колодязь.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. Тобто позивач ОСОБА_1 відповідно до зазначеного договору купівлі-продажу (а.с.6) набув право власності на зазначене в договорі майно з 07.04.2007 року оскільки даний договір належним чином пройшов державну реєстрацію. А тому ставши власником головної речі будинку А, який розміщений по АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці 0,38 га., яка перебуває в комунальній власності, він став власником приналежними до головної речі будинку А, сарая Б, сарая - прибудови б, сарая В, погрібу П, вбиральні У, колодязя 1. Тому відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач ОСОБА_1, як власник має право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.2 ст. 317 ЦК України на зміст його права власності не впливає місцезнаходження його майна. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні користування, розпорядження своїм майном, а саме колодязем, який перебуває на земельній ділянці відповідачки ОСОБА_3, яка в свою чергу право власності на дане майно в судовому засіданні не довела, оскільки надане нею судове рішення про поділ майна (а.с.45) не є правовстановлюючим документом, а тому за відсутності інших доказів належності їй даного колодязя вона не може вважатися законним власником даного майна, а її доводи з посиланням на підтвердження свого права на колодязь на технічний паспорт її домоволодіння в якому зазначено колодязь не може вказувати її як власника майна, оскільки нею не надано суду правовстановлюючих документів на даний будинок, а технічний паспорт є лише документом який відображає наявні будівлі і не є правовстановлюючим документом.

Доводи відповідачки і її представника і показання свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, та ОСОБА_9 про те, що даний колодязь був побудований в 1964-1965 роках не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідно до матеріалів інвентарної справи будинку по АДРЕСА_2, вбачається, що при первинній інвентаризації в 1970 році та поточних в 1986 і 2001 роках колодязів при даному будинку не було, а був виявлений лише при проведенні поточної інвентаризації 12.05.2005 року. В свою чергу відповідно до інвентарної справи будинку по АДРЕСА_1, вбачається, що при проведенні первинної інвентаризації в 1973 році за даним будинком рахувався колодязь і ці дані відповідають показанням свідків ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які вказували час побудови колодязя в даному будинковолодінні в 1967 році.

Відповідно до акту від 23.09.2012 року складеного депутатом Єрківської селищної ради Чмиром В.А. вбачається , що відповідач чинить перешкоди в користуванні криницею позивачу ОСОБА_1 і ці перешкоди заключаються в слідуючому: криниця закрита на замок, і ключі знаходяться в ОСОБА_3, підхід до криниці закиданий камінням і гілками (а.с.5).

Тому суд, встановивши, що майно позивача колодязь перебуває на земельній ділянці яка на праві власності належить відповідачці ОСОБА_3 вважає його вимоги задовольнити частково, а саме зобов'язавши останню демонтувати самовільну встановлену ляду із замком, оскільки таке порушення права власності позивача знайшло відображення у відповідному акті (а.с.5). Щодо вимоги про зобов'язання відповідачки демонтувати насосне обладнання то факту такого встановлення не відображено в акті (а.с.5) і не доведено в судовому засіданні іншими належними та допустимими доказами. А також не доведено в судовому засіданні факту пошкодження бетонного кільця колодязя, залізного воротка і брами. Тому такі вимоги не можуть бути задоволені судом.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідачку прибрати каміння і інші перешкоди, які заважають підходу до колодязя то вони хоч і мають місце і це відображено в акті депутата (а.с.5)., однак такі вимоги не можуть бути задоволені судом виходячи з того, що в судовому засіданні встановлено і визнається сторонами та обставина, що колодязь знаходиться на земельній ділянці право власності на яку має відповідач, а тому такі питання вирішується в порядку передбаченого спорів щодо встановлення земельних сервітутів, що не було предметом розгляду даної справи.

На підставі ст. ст. 78, 91, 95, 152,153, 158 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 84, ч. 4 ст.174, 213, 214, 215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення порушень права власності,- задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати самовільно встановлену нею ляду з замком на колодязі, який належить ОСОБА_1 та розташований на території домоволодінні, власником якого вона являється, за адресою АДРЕСА_2, на земельній ділянці, що перебуває у її приватній власності.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кухаренко О.В.