Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/4938/14 Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко О.Ю.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно одержаних грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА :

18 листопада 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Посилався на те, що 03.09.2010 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_2 передав йому у власність автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO модель Т131103НГ, рік випуску 2005, тип ТЗ - легковий седан, колір зелений, об'єм двигуна 1299 куб. см., шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, а він передав відповідачу за автомобіль кошти у сумі 5300 доларів США, що еквівалентно 42 000 грн.

Наведене підтверджується договором купівлі-продажу від 04.09.2010 року та розпискою від 03.09.2010 року. Договір було фактично виконано, він після передачі коштів отримав автомобіль, експлуатував його, застрахував свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, про що свідчить Поліс №АА/5842331 від 06.09.2011 року.

20.03.2012 року автомобіль, яким він керував, був зупинений інспектором ДАІ. Після перевірки документів інспектор ДАІ йому повідомив, що на цей автомобіль накладений арешт ВДВС Краматорського міського управління юстиції. Тоді ж прибув державний виконавець, який склав акт опису й арешту майна. Автомобіль був вилучений і переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4

Таким чином, йому стало відомо, що стосовно відповідача ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №2-2706, виданого Краматорським міським судом 16.11.2011 року, ВДВС Краматорського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 коштів у сумі 166 687 грн. 75 коп. У зв'язку з цим автомобіль був арештований. Таким чином, на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля від 03.09.2010 року відповідач не мав права розпоряджатися автомобілем, оскільки транспортний засіб був арештований.

Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з приводу повернення автомобіля або коштів. Однак відповідач ні автомобіль, ні кошти йому не повернув.

Оскільки ОСОБА_2 отримав від нього кошти за автомобіль без достатньої правової підстави, просив відповідно з положеннями статті 1212 ЦК України стягнути на його користь з відповідача грошові кошти у сумі 42 000 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 безпідставно одержані грошові кошти у сумі 42 000 грн. та судовий збір у сумі 420 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені судом першої інстанції порушення нормам матеріального та процесуального права, просить рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_2 про причини неявки суд не сповістив. ОСОБА_3 просив розглянути справу у його відсутності, апеляційну скаргу відповідача відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вони знайшли підтвердження при вирішення спору.

Вказаний висновок відповідає фактичним обставинам справи, наданим доказам, узгоджується з нормами матеріального права.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 3 статті 10, частин 1,4 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статей 202,204,205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно статей 206,207 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У письмовій формі, за частиною 3 статті 208 ЦК України, належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

За статтею 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Згідно вимог статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2010 року сторонами підписали договір, за умовами якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 придбав автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за 5300 доларів США, що в еквіваленті на дату продажу складало 42 000 грн. Автомобіль належав продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, яке видане 07.09.2005 року Краматорським МРЕВ ( а. с. 35 ).

Передача коштів за автомобіль підтверджується також розпискою від 03.09.2010 року, у якій зазначено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 гроші у сумі 5300 доларів США, це на час продажу було еквівалентно 42 000 грн., за продаж автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т13110ЗНГ, тип ТЗ - легковий седан, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_1 ( а. с. 45 ).

04.09.2010 року відповідач видав довіреність, посвідчену державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, якою уповноважив ОСОБА_3, ОСОБА_7., ОСОБА_6 вчиняти від його імені дії щодо належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 07.09.2005 року автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т131103НГ, рік випуску 2005, тип ТЗ - легковий седан, колір зелений, об'єм двигуна 1299 куб. см., шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 07.09.2005 року Краматорським МРЕВ за відповідачем. Після передачі коштів позивач отримав автомобіль, експлуатував його, застрахував свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, про що свідчить Поліс №АА/5842331 від 06.09.2011 року ( а. с. 7,27 ).

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371, затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Разом з тим, всупереч вимог абз.11 п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 в редакції на час вчинення спірного правочину, автомобіль марки ЗАЗ-DAEWOO модель Т13110 ЗНГ, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент укладення договору та видачі довіреності станом на 03.09.2010 року з обліку в підрозділі ДАІ знятий не був, за ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не реєструвався.

20.03.2012 року автомобіль, яким керував позивач, був зупинений інспектором ДАІ. Після перевірки документів інспектор ДАІ йому повідомив, що на цей автомобіль накладений арешт ВДВС Краматорського міського управління юстиції. Тоді ж прибув державний виконавець, який склав акт опису й арешту майна. Автомобіль вилучили і передали на відповідальне зберігання ОСОБА_4, який являється кредитором ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №2-2706, виданого 16.11.2011 року Краматорським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 166 687 грн. 75 коп. ( а. с. 36-39 ).

З метою захисту порушеного права ОСОБА_3 звертався до суду з вимогами до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного 03.09.2010 року, виключення транспортного засобу з акту опису та арешту, визнання права власності на автомобіль, однак рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18.04.2012 року у задоволенні позову відмовлено. При розгляді зазначеної справи судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 гроші у сумі 5300 доларів США, що еквівалентно 42 000 грн., за автомобіль ( а. с. 28-29 ).

За правилами частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до статей 1213,1215 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Суд першої інстанції повно, всебічно з'ясував фактичні обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального права, і дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 42 000 грн., оскільки правовідносини, які склалися між сторонами, є правовідносинами щодо зобов'язання з повернення безпідставно набутого майна: грошових коштів, отриманих за правочином, який не є вчиненим.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі про те, що грошових коштів за автомобіль він не отримував та розписку не підписував, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються сукупністю наданих доказів.

Та обставина, що у висновку судово-почеркознавчої експертизи від 31.03.2014 року №35 зазначено, що встановити, ким ОСОБА_2 або іншою особою виконаний підпис у наданій для дослідження розписці від 03.09.2010 року про отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 5300 доларів США, що в еквіваленті складає 42 000 грн., за продаж автомобіля ЗАЗ - DAEWOO, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, не виявилось можливим, не свідчить про виконання підпису не відповідачем. До того ж інші надані по справі докази, а також дії ОСОБА_2 по видачі довіреності, передачі автомобіля тощо, які належно оцінені судом, підтверджують факт отримання відповідачем коштів від позивача за транспортний засіб ( а. с. 62-65 ).

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: