Справа № 450/593/14-ц Провадження № 2/450/1201/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"25" липня 2014 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

при секретарі Стельмащук Н.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про погашення боргу

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 157 665(сто п'ятдесят сім тисяч шістсот шістдесят п»ять ) грн., основний борг в розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень, 5250 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят) гривень 3% річних, 2415 (дві тисячі чотириста п'ятнадцять) гривень інфляційних витрат та розмір понесених судових витрат, включаючи витрати на правову допомогу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 23.02.2010 року між ним та відповідачем було укладено Договір поруки на суму 150 000 грн., за умовами якого позивач поручився за відповідача перед АКБ «Трансбанк» щодо виконання ним умов Кредитного договору від 02.06.2008 року №19150803.

12.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про відступлення права вимоги ( цесії ), за яким до відповідача перейшло право вимоги за його договором про відкриття банківського рахунку від 27.11.2009 року №2247, що був укладений між позивачем та АКБ «Трансбанк» на суму 150 000 гривень. Рішенням Франківського районного суду м. Львові від 22.04.2010 року у справі №2-3409/10, були визнані припинені боргові зобов'язання відповідача перед АКБ «Трансбанк» та проведено зарахування коштів з банківського рахунку позивача в сумі 150 000 грн. в рахунок погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором №19150803 від 02.06.2008 року. За рахунок грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 150 000 грн. були погашені боргові зобов'язання відповідача перед АКБ «Трансбанк». Погашення боргу відповідача перед банком відбулось за рахунок грошових коштів позивача в сумі 150 000 грн. До ОСОБА_1 перейшло право вимоги до відповідача на суму 150 000 грн. У п.5 Договору цесії сторони домовились, що відповідач зобов'язаний сплатити та повернути вартість відступленого права в розмірі 150 000 грн. до 31.12.2012 року. Однак, до сьогоднішнього дня відповідач боргу не погасив.

15.01.2014 року відповідачу рекомендованим листом надіслано письмову вимогу про погашення боргу. Відповідач ухиляється від сплати боргу починаючи з 11.01.2013 року. Просить позов задоволити.

Представник позивача, ОСОБА_3 в судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задоволити. Разом з тим пояснив, що ні він, ні позивач в судове засідання не може представити оригінал договору про відступлення права вимоги від 12.04.2010 року (цесії ), обставини його укладення також йому невідомі. Також останній не може надати інформації щодо форми укладення вказаного договору.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про погашення боргу не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з ч.4 ст. 60 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Судом встановлено, що згідно доданої до матеріалів справи ксерокопії, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) від 12.04.2010 року. Однак, стороною позивача в судове засідання не представлено оригіналу договору, для перевірки на предмет додержання вимог, які є необхідними для чинності вказаного правочину, а як наслідок здійснення стягнення на підставі його.

Стороною позивача належним чином не представлено доказів на предмет доведення підставності матеріально-правової вимоги спрямованої до відповідача, а тому суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв»язку з його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218, 224. 226 ЦПК України, ст.ст. 512- 514, 530 ЦК України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про погашення боргу - відмовити за недоведеністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяІ. І. Мельничук