АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.

секретар: Лук»янишина М.В.

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_2, до Фороснянської сільської ради Новоселицького району, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд в порядку спадкування, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту проживання однією сім»єю зі спадкодавцем, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Фороснянської сільської ради Новоселицького району про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання, визнання права власності на спадкове майно та скасування державної реєстрації права власності, за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року та додаткове рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 у січні 2013 року звернувся до суду з позовом до Фороснянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про встановлення факту проживання однією сім»єю, про встановлення набуття права власності на 1/3 частину спадкового майна, про визнання права власності

_______________________________________________________________________________________

22ц-689/14 р. Головуючий у 1-й інстанції Вівчар Г.А.

Категорія: 37 Доповідач Литвинюк І.М.

на 1/6 частину житлового будинку та господарських споруд в порядку спадкування, про визнання права власності на ? частину спадкового майна.

У подальшому позивач ОСОБА_4 неодноразово змінював та уточнював позовні вимоги і остаточно просив визнати за ним право приватної власності на ? частину домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1, як за спадкоємцем першої черги за законом, встановити факт належності правовстановлюючого документу та встановити факт проживання однією сім»єю зі спадкодавцем.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, в якому проживали та були зареєстровані він та його дружина ОСОБА_6.

Вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. Спадковим майном після її смерті є 1/2 частина житлового будинку з приналежними господарськими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1, та земельні ділянки площею 1,1331 га 0,1102 га, що знаходяться в с. Форосна, і належали ОСОБА_6 на підставі виданих на її ім»я державних актів серії ЧВ № 014398 та серії ЧВ № 014669.

08 лютого 2012 року він, як спадкоємець за законом, подав до державної нотаріальної контори Новоселицького нотаріального округу заяву про прийняття спадщини після смерті дружини. Постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно з підстав відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, а також відмовлено у видачі свідоцтва на земельні ділянки з підстав того, що в свідоцтві про смерть дружина зазначена як ОСОБА_6, а в державних актах - ОСОБА_6

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7 - донька його покійної дружини ОСОБА_6. Спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7 не було, а він як спадкоємець за законом четвертої черги, оскільки постійно проживав разом з нею в одному господарстві більше п'яти років, має право на спадкове майно.

Просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року його дружини ОСОБА_6, встановити юридичний факт належності померлій державних актів на право власності на земельні ділянки та встановити факт його проживання однією сім»єю зі спадкодавцем ОСОБА_7 більше п»яти років до часу відкриття спадщини і до її смерті в господарстві по АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/6 частину домоволодіння, як за спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6, та 1/2 частину житлового будинку, як за спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_7.

ОСОБА_5 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_4, Фороснянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання, визнання права власності на спадкове майно та скасування державної реєстрації права власності.

Зазначав, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору, членами якого були троє осіб: ОСОБА_4 - голова двору, його дружина ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_7.

Вказував на те, що спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 відкрилась на 1/3 частку господарства, яку в рівних частках прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_8. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7, яка є його двоюрідною сестрою, відкрилась спадщина на 1/2 частину господарства, яку він прийняв, своєчасно подавши заяву до нотаріальної контори.

Просив встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, являлась рідною сестрою ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Також просив встановити факт, що ОСОБА_7 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6 в господарстві по АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. А, сараю літ. Б, В, Д, літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Е, колодязю №1, огорожі № 2,3, що розташовані по АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

Встановлено юридичний факт належності і правовстановлючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянки серії ЧВ №014398 площею 1,1331 га, зареєстрованого за № 822 Новоселицькою РДА 20 червня 2003 року, та серії ЧВ №014669 площею 0,1102 га, зареєстрованого за №823 Новоселицькою РДА 20 червня 2003 року, що знаходяться в с. Форосна, виданих на ім'я ОСОБА_6.

Відмовлено у встановленні юридичного факту, що ОСОБА_4 проживав однією сім'єю з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, являлась рідною сестрою ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Встановлено юридичний факт, що ОСОБА_7 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в господарстві по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. А, сараю літ. Б, В, Д, літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Е, колодязя №1, огорожі № 2,3 по АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7.

Відмовлено у встановленні юридичного факту про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були членами колгоспного двору, що розташований по АДРЕСА_1, станом на 1991 рік.

Додатковим рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2014 року встановлено юридичний факт, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, являлась рідною сестрою ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року відповідач ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що ОСОБА_7 проживала зі своєю мамою та вітчимом разом однією сім»єю, вела спільне господарство в одному колгоспному дворі до дня її смерті і не вибувала з колгоспного двору. Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинами справи, а тому просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та постановити рішення по суті позовних вимог.

На рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року правонаступник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду в частині відмови у позові ОСОБА_4 та частковому задоволенні позову ОСОБА_5 є незаконним і таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просить змінити рішення суду та повністю задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 в середині 70-х років минулого століття вийшла зі складу колгоспного двору по АДРЕСА_1 і дане господарство в рівних частках належало подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_7 спадщина відкрилась лише на ? частину господарства, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_6, а ОСОБА_5, як спадкоємець третьої черги, у встановлений законом строк прийняв спадщину, а тому суд визнав за ним право власності на ? частини спадкового майна.

З таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1, згідно з даними погосподарської книги № 5 за 1986-90 рр. та довідок виконкому Фороснянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області №№ 408, 409 відносилося до категорії колгоспного двору, в даному господарстві знаходився один житловий будинок і в ньому з 01 липня 1990 року по 15 квітня 1991 року проживали ОСОБА_4, ОСОБА_6 - особ. рах. НОМЕР_1; ОСОБА_7 - особ.рах. НОМЕР_2 Інших будівель за даною адресою немає.

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_6 та її дочка ОСОБА_7 були родиною, оскільки за господарством рахується один житловий будинок, в якому всі вони проживали та вели спільне господарство, в них був спільний побут і спільний двір, разом обробляли город в даному господарстві, що не заперечується сторонами по справі.

Дані обставини також підтверджуються довідкою виконкому Фороснянської сільської ради Новоселицького району від 07 листопада 2012 року № 593, з якої видно, що ОСОБА_4 постійно проживав з пасербицею ОСОБА_7 з дитинства та до смерті за однією адресою по АДРЕСА_1.

З довідки виконкому Фороснянської сільської ради Новоселицького району від 19 грудня 2014 року № 508 вбачається, що відомостями стосовно підстав відкриття окремого особового рахунку на ім»я ОСОБА_7 сільська рада не володіє, тобто не володіє даними коли і на підставі чого був відкритий погосподарський номер.

Згідно архівної довідки від 27 січня 2014 року № 4 Архівного відділу Новоселицької РДА в документах архівного фонду виконкому Фороснянської сільської ради, в книгах протоколів засідань виконкому та в протоколах сесій Фороснянської сільської ради за 1974-1976 рр. рішення про те, що господарство, розташоване по АДРЕСА_1 було розподілене на два погосподарських номера - № 338, членами якого були ОСОБА_4 та ОСОБА_6, та на № 339, членом якого була ОСОБА_7, не виявлено.

Вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_7 була членом окремого господарства, та підтверджуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що у 1974 році був формально відкритий окремий погосподарський номер на ім»я ОСОБА_7, яка до дня смерті проживала з вітчимом ОСОБА_4, що також не заперечується іншими сторонами по справі.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що членами колгоспного двору по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які стали співвласниками майна колгоспного двору, та кожному з них належало по 1/3 частині у цьому майні.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, спадкоємцями за законом якої є її чоловік ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_7, які проживали та були зареєстровані за цією адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину майна (1/3 її та 1/6 спадкове після смерті матері ОСОБА_6.), спадкоємцем якої, як вірно встановлено судом першої інстанції, є ОСОБА_5, батько якого є братом ОСОБА_6.

Даний факт, а саме, що апелянт ОСОБА_5 є племінником ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та двоюрідним братом ОСОБА_7, не заперечується іншими сторонами у справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог ОСОБА_5 в частині визнання за ним права власності на спадкове майно, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_5 як спадкоємець третьої черги прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, і дійшов правильного висновку про визнання за ним права на спадкування за законом в порядку представлення відповідно до вимог ч. 4 ст. 1266 та ст. 1263 ЦК України.

Згідно з діючим законодавством, за наявності спадкоємців за правом представлення, спадкоємці четвертої черги за законом, право на яку доводить позивач ОСОБА_2, не мають право на отримання спадщини.

Твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_5 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 за правом представлення, оскільки його батько ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, є помилковими, оскільки спростовуються вищезазначеними нормами закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, зокрема, факту родинних відносин, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, встановлення юридичного факту про те, що ОСОБА_6 являлась рідною сестрою ОСОБА_9 підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, та не заперечується сторонами, а тому не потребують додаткового визнання їх в судовому порядку.

Крім того, ухвалюючи рішення про визнання факту родинних відносин, суд помилково зазначив, що ОСОБА_6 являлась двоюрідною сестрою ОСОБА_9.

Встановлюючи факт належності правовстановлюючих документів, а саме Державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих на ім»я ОСОБА_6, суд не звернув увагу на те, що спір щодо земельних ділянок в даній справі не вирішувався.

На порушення вимог процесуального закону суд першої інстанції, скасовуючи державну реєстрацію права власності на житловий будинок, вирішив питання про права та обов'язки органу державної влади, який до участі у справі не був залучений та позовних вимог до якого не було заявлено.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення, рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року та додаткове рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14 березня 2014 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 березня 2014 року та додаткове рішення від 14 березня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Фороснянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд в порядку спадкування, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту проживання однією сім»єю зі спадкодавцем задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку літ. А. сараю літ. Б ,В, Д, літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Е, колодязю №1, огорожі № 2, 3, що розташований по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Фороснянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання, визнання права власності на спадкове майно та скасування державної реєстрації права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 3/6 частини житлового будинку літ. А. сараю літ. «Б» ,В», «Д», літньої кухні літ. Г, вбиральні літ. Е, колодязю №1, огорожі № 2, 3, що знаходяться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: