Справа №333/1691/14-ц
Провадження №2/333/1301/14
Ухвала

Іменем України

11 березня 2014 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

в с т а н о в и в:

07.03.2014 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якій позивач просить суд визнати за нею право власності на самочинно збудований нею одноповерховий житловий будинок Т, загальною площею 32,2 кв.м, який складається з кімнати, площею 9,8 кв.м, кімнати, площею 9,0 кв.м, кухні, площею 6,9 кв.м, коридору, площею 6,5 кв.м, та на господарські споруди: сарай Щ, Ш, Ю, Ц, Я1, що розташовані в м.Запоріжжя по вул.Ударній, буд.6.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судами.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу.

У звязку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

В позові не зазначено щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття обєкта до експлуатації та до відповідача з приводу визнання права власності на самочинне будівництво та посилання на докази щодо зазначених обставин.

Згідно ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч.1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В позові не зазначено, хто, яким чином та в який спосіб порушив права позивача.

До матеріалів справи не додані дозволи відповідних установ для будівництва будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці в м.Запоріжжя по вул.Ударній, буд.6, а також правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку, а в разі відсутності останніх не надано доказів про передачу земельної ділянки у користування.

Згідно ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, яка подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Отже, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок, треті особи Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, залишити без руху.

Надати позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков