АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5642/14 Справа № 192/1446/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Чубуков О.П.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ОСОБА_2 банк",

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1096/ФК-07 від 13 грудня 2007 року, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 134000 гривень 00 копійок зі сплатою 15,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13 грудня 2007 року по 12 грудня 2022 року, з поверненням кредиту щомісячно частками в розмірі не менше ніж 744 гривні 44 копійки в строк до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Виконання зобовязань за вказаним кредитним договором було забезпечено іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року, згідно з яким предметом іпотеки є квартира № 1 одноповерховому двоквартирному цегляному будинку № 16 по вулиці Чукмарьова в смт. Солоне Дніпропетровської області, яка належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1996 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань між ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Український промисловий банк» та договором ТОВ «Укрпромбанк» відступає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком України, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінив ТОВ «Український промисловий банк», як кредитора у зазначених зобовязаннях та набув права вимоги від боржника повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Після укладення кредитного договору ОСОБА_3 порушував свої договірні зобовязання, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань, в звязку з чим станом на 09 квітня 2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором №1096/ФК-07 від 13 грудня 2007 року в сумі 187147 гривень 42 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119111 гривень 20 копійок та заборгованості за відсотками в розмірі 68 036 гривень 22 копійки. Згідно умов кредитного договору в разі невиконання боржником зобовязань за договором, в тому числі і в разі порушення строків платежів, банк має право вимагати повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також завданих збитків, а позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги повернути кредит та сплатити передбачені договором платежі та спричинені несвоєчасним виконанням зобовязань за кредитним договором збитки, при цьому, оскільки боржник та іпотекодавець є солідарними боржниками, має право задовольнити свої вимоги за договором в повному обсязі на момент фактичного задоволення за рахунок майна, яке передано в іпотеку, а звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не передбачено законом або договором іпотеки, за умовами якого звернення стягнення та відчуження предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов договору та чинного законодавства, в тому числі шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. В звязку з чим, що виникли підстави для дострокового повернення кредиту, прохали стягнути заборгованість за кредитним договором з боржника ОСОБА_3 в грошовому виразі в загальній сумі 187147 гривень 42 копійки та судові витрати по сплаті судового збору, а в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ Дельта Банк до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі ПАТ Дельта Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом 1 інстанції, 13 грудня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1096/ФК-07 та додатковий договір до нього №1096/1, згідно з умовами якого банк надав йому кредит у розмірі 134000 гривень зі сплатою 15,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13 грудня 2007 року по 12 грудня 2022 року, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплачуючи згідно графіка (додаток 1 до договору) щомісячно частками в розмірі не менше, ніж 744 гривні 44 копійки в строк до 20 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту,а також сплачувати за користування кредитом відсотки, комісії та інші передбачені кредитним договором платежі (а.с.6-12,13-14,15).

Відповідно до п.4.2.5 та п.6.2, п.6.3 банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших передбачених кредитним договором платежів, а також відшкодування збитків внаслідок невиконання або не належного виконання позичальником або його поручителями умов кредитного договору, а позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати отримання відповідної вимоги від банку повернути суму заборгованості та кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, в тому числі в разі порушення строків платежів.

Виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором було забезпечено згідно розділу три кредитного договору (а.с.8) іпотекою відповідно до укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та нотаріально посвідченого державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим №5707 договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року, згідно з яким предметом іпотеки є квартира №1 в одноповерховому двоквартирному цегляному будинку №16 по вулиці Чукмарьова в смт. Солоне Дніпропетровської області, яка належить іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 1996 року та виданого ТОВ «Абріс» витягу прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до розділу 4 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки, зокрема, якщо у момент настання строку виконання основного зобовязання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки (а.с.17).

Місцевим судом встановлено, що кредитний договір та договір іпотеки нерухомого майна за змістом та формою відповідає вимогам ст.572-577 ЦК України, Закону України «Про заставу» та Закону України «Про іпотеку», які були чинними на період виникнення спірних правовідносин, умови його сторонами на оспорюються, а кожен з зазначених договорів в цілому чи окремі їх положення у встановленому законом порядку недійсними визнані не були.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено нотаріально посвідчений Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Український промисловий банк» на користь ПAT «Дельта Банк» від 13 червня 2010 року (а.с.31-35), в тому числі і щодо укладеного 13 грудня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1096/ФК-07 (а.с.30), відповідно до п. 4.8 якого сторони договору ОСОБА_6 та ОСОБА_2 були зобовязані письмово повідомити боржників про передачу ОСОБА_2 ОСОБА_7 відповідних прав вимоги шляхом направлення їм спільного повідомлення за формою, узгодженою ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в усіх істотних аспектах, впродовж пяти робочих днів з дати укладання цього договору, а відповідно до п.4.8.2. такі повідомлення направляються за рахунок ОСОБА_7 рекомендованими листами з повідомленням про вручення або цінними листами з описом вкладення (а.с.33).

Згідно п.1.7 зазначеного договору визначено, що кредитні та забезпечувальні договори - це кредитні та забезпечувальні договори (договори застави (іпотеки), поруки), укладені ОСОБА_2 з боржниками, права вимоги за якими передані в заставу Національному банку і забезпечують виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань перед Національним банком, та підлягають передачі на підставі цього договору, а їх перелік наведений в Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до п.4.5 та п.4.7 цього договору ОСОБА_2 зобовязаний передати ОСОБА_7 оригінали всіх документів, які засвідчують права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та зобовязуються вчинити всі необхідні дії для внесення інформації про передачу прав вимог до відповідних державних реєстрів відповідно до чинного законодавства.

В той же час, позивачем як іпотекодержателем відповідно до вимог ч.2 ст.577 ЦК України та Закону України «Про іпотеку» не було надано суду будь-яких доказів проведення державної реєстрації застави нерухомого майна в Державному реєстрі іпотек та проведена реєстрація обтяжень нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Положеннями як укладеного 13 грудня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та ОСОБА_3 кредитним договором №1096/ФК-07 (а.с.6-15), так і укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та нотаріально посвідченого державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим №5707 договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року (а.с.16-19) не передбачено заборони зміни кредитора.

В той же час, позивачем не надано суду будь-яких доказів належного повідомлення відповідача ОСОБА_3 про здійснення заміни кредитора відповідно до вимог як Цивільного кодексу України, так і п.4.8 Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань TOB «Український промисловий банк» на користь ПAT «Дельта Банк» від 13 червня 2010 року, як не надано і доказів передачі прав по забезпечувальному договору - укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 договору іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року (а.с.16-19).

Суд 1 інстанції обгрунтовано не прийняв в якості доказів передачі права вимоги за кредитним договором №1096/ФК-07 від 17 грудня 2007 року та договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року на користь позивача по справі, договір від 30 червня 2010 року (а.с.31-35), оскільки суду було надано текст договору лише частково, при цьому з нього не вбачається його предмет, як не наданий в повному обсязі і додаток № 2 до договору, який містить перелік кредитних та забезпечувальних договорів, за якими права вимоги були передані.

Ухвалюючи рішення, суд 1 інстанції виходив із того, що матеріалами справи не підтверджується факт повідомлення переходу (відступу) позивачу права вимоги за кредитним договором №1096/ФК-07 від 17 грудня 2007 року та договором іпотеки №1096/Zфкіп-07 від 17 грудня 2007 року, укладеними між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, чим також спростовуються доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» щодо наявності необхідних доказів на підтвердження укладення договору переходу до нього права вимоги за вищевказаними кредитними договорами.

Враховуючи викладене суд прийшов до обгрунтованого висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки сама по собі наявність по розрахункам позивача (а.с.20) заборгованості по кредитному договору в загальній сумі 187147 гривень 42 копійки, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 119111 гривень 20 копійок та заборгованості за відсотками в розмірі 68 036 гривень 22 копійки, у відповідача ОСОБА_3 яким заперечується право позивача вимагати сплати боргу, та направлення позивачем лише 10 червня 2013 року, тобто майже через три роки після укладення договору про переуступку прав, відповідачам досудової вимоги (а.с.21-26), отримання яких в судовому засіданні заперечували відповідачі, не свідчить про безспірність вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязані вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредитору, при цьому правочин щодо заміни кредитора у зобовязані, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом, а відповідно до положень ст.516 цього Кодексу заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, а якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, то новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, і в цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредитору є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого зобовязання новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитора у зобовязані може бути замінений іншою особою в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обовязку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обовязку поручителя третьою особою, а також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобовязані не може бути змінений, якщо це встановлено договором або законом.

За таких обставин суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки, в основному, зводяться лише до цитування норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права спростовується матеріалами справи.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: _____________Ж.І. Максюта

Судді: _____________ Н.О. Кочкова

_____________О.П. Чубуков