Справа №442/4370/14-ц
Провадження №2/442/1522/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним вище позовом в якому просить: визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщення у житловому будинку №9 по вул.Галицького в смт.Меденичі Дрогобицького району, Львівської області.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку № 9 по вул.Галицького в смт.Меденичі Дрогобицького району на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 20.10.2000 року на підставі рішення виконкому Меденицької селищної ради №94 від 22.08.2000р.

Будинок складається з трьох житлових кімнат та кухні. В будинку проживає вона, її донька та онук ОСОБА_3 з дружиною, фактично три сім»ї.

Відповідачка - колишня дружина її онука, на прохання онука була прописана у її будинку, про що здійснена реєстрація місця її проживання у будинку 15.04.2009р.

До розірвання шлюбу з онуком відповідачка проживала у її будинку. 30 серпня 2012 року згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. З рішення суду вбачається, що ОСОБА_2 з червня 2012 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. З того часу вона проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 у будинку своїх батьків, або на зйомній квартирі в м.Дрогобичі. Жодних речей відповідачки у будинку не має. Вона до розірвання шлюбу з онуком ОСОБА_3 забрала свої речі і перебралася жити до своїх батьків с.Пісочне. На сьогодні їй відомо, що відповідачка винаймає квартиру на вул..Самбірській в м.Дрогобичі.

Та обставина, що відповідачка не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 біля двох років підтверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 30.08.2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу; актами про обстеження факту не проживання ОСОБА_2 у її будинку, складеними представниками Меденицької селищної ради від 03.12.2012 року; 15.01.2013р. та від 28.02.2013р. З врахуванням наведеного в неї виникла необхідність звернуся з даним позовом в суд за захистом порушених прав та інтересів.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позоній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 не зявилася в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлялася належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним і підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Ст. 150 ЖК України визначає, що громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок / частину будинку /, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин зняття з реєстрації відповідача залежить від вирішення питання про його право проживання в цьому будинку, оскільки реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання -це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно із ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. За вимогами ст. 11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування особи (так само й зняття з реєстрації) здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. На даний час реєстрація місця проживання здійснюється органами внутрішніх справ України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 9 по вул.Галицького в смт.Меденичі Дрогобицького району, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок. (а.с. 7)

ОСОБА_2, яка зареєстрована 15.04.2009 року у спірному будинку являється колишньою дружиною її онука ОСОБА_3. 30 серпня 2012 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду шлюб між ними було розірвано. Вказаним рішенням було встановлено, що ОСОБА_2 з червня 2012 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, ця обставина також підтверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 27.12.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2Я, третя особа Служба у справах дітей Дрогобицької РДА про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком.

Актами обстеження факту не проживання гр..ОСОБА_5, 1989р.н. в смт.Меденичі по вул..Д.Галицького, 9 складеними 03.12.2012 року, 15.01.2013 року та 28.02.2013 року представниками Меденицької селищної ради встановлено, що остання не проживає за вказаною адресою з вересня 2012 року.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 понад встановлені законом строки, не користуються ним, не несе витрат по утриманні будинку, її слід визнати такою, що втратила право користування цим будинком.

Враховуючи вищенаведене та

керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 150, 191 ЖК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщення у житловому будинку №9 по вул.Галицького в смт.Меденичі Дрогобицького району, Львівської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ____________________ Крамар О.В.