У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Бондаренка Ю.О.,

суддів Павліченко С.В., Куцин М.М.

при секретарі Маринець М.Д.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 який представляє інтереси ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Фольксбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору.

Позов мотивовано тим, що між банком та ОСОБА_2 10 листопада 2008 року укладено кредитний договір №KF53620 на суму 200000 грн. під 23% річних, з кінцевим терміном погашення 09.11.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за укладеним кредитним договором між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки відповідно до якого в іпотеку було передано житловий будинок, загальною площею 136,70 кв.м., житловою площею 80,70 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Дубино, вул. Макаренка, буд. 4, який належить на праві приватної власності відповідачам.

ОСОБА_4 належним чином умов договору не виконувала в результаті чого станом на 22 червня 2011 року заборгованість за кредитним договором склала 339686,38 грн. в рахунок погашення якої, ПАТ «Фольксбанк» просив звернути стягнення на будинок, в с. Дубино, по вул. Макаренка, буд. 4, Мукачівського району, шляхом його продажу на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Фольксбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3, про визнання кредитного договору №KF53620 від 10 листопада 2008 року нікчемним.

Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовано тим, що між ПАТ «Фольксбанк" та позивачем по первісному позову жодних правочинів у письмовій формі не було вчинено. ОСОБА_2 під час укладання кредитного договору не була присутньою та його не підписувала, зі змістом договору не була знайома. Просила визнати кредитний договір недійсним.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05 серпня 2014 року первісний позов ПАТ «ВіЕс Банк», який є правонаступником ПАТ «Фольксбанк», задоволено повністю і в рахунок погашення заборгованості по зобовязаннях ОСОБА_2 за кредитним договором від 10 листопада 2008 року №KF53620 в розмірі 339686,38 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 136,70 кв.м., житловою площею 80,70 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Дубино, вул. Макаренка, буд. 4, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕсБанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання кредитного договору від 10 листопада 2008 року №KF53620 нікчемним відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Сторони в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 жовтня 2008 року ОСОБА_2 зверталася до начальника ЗК №7 ВАТ «Фольксбанк» про видачу їй Банком споживчого кредиту у розмірі 200000 грн. про що зазначено в заяві анкеті від 03.10.2008 року (Т. 3, а.с. 22-24). 10.11.2008 між ВАТ "Фольксбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №KF53620 за умовами якого ВАТ «Фольскбанк», (правонаступник ПАТ «ВіЕс Банк») надало ОСОБА_2 кредит у сумі 200000,00 грн. під 23 % річних з кінцевим терміном погашення 09.11.2023 року (т.1 а.с. 7-10, т. 3 а.с. 12-15). Повернення кредиту і сплата відсотків відповідно до п.1.2 договору, здійснюється щомісячно частинами в сумі не менше 1113,00 грн. Згідно заяви на видачу готівки №1700 34, 10 листопада 2008 року ОСОБА_2, було видано кредитні кошти в сумі 200000 грн., про що свідчить підпис в графі отримувача (Т. 3, а.с. 2).

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції і досліджує виключно лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_2 ОРлени Василівни станом на 22.06.2011 року заборгованість позичальника за кредитним договором № KF53620 від 10 листопада 2008 року складає 339686,38 грн., в тому числі: 197653,59 грн. основний борг, 93660,71 грн. відсотки, 46552,08 грн. пеня, 1820,00 грн. - комісія. (т.1 а.с.6).

Позичальник взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення суми кредиту та відсотків за його користування належним чином не виконувала.

У відповідності до ч.2. ст.1050 ЦК України у разі прострочення повернення Позичальником чергової частини кредиту та/або сплати відсотків Кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився.

Пунктом 6.2. Кредитного договору визначено, що за несвоєчасне повернення кредитних коштів та/або процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочення, але не менше 3 гривні за кожен день прострочення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

З метою забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором, 10.11.2008 між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, за умовами якого відповідачі надали в іпотеку Банку домоволодіння, що знаходиться у с. Дубино Мукачівського району по вул. Макаренка, буд. 4. (Т.1, а.с. 17-18, Т. 3, а.с. 29-32).

Пунктом 1.1,1.2,1.5 іпотечного договору встановлено, що іпотекодавець-майновий поручитель ОСОБА_3 та іпотекодавець-боржник ОСОБА_2 передали в іпотеку іпотекодержателю ВАТ «Фольцбанк» нерухоме майно домоволодіння за адресою Закарпатська область, Мукачівський район, с.Дубино, вул. Макарова, 4, яку сторони оцінили в 285959 грн.

Пунктом 4.1 вказаного договору передбачено, що договір діє до повного виконання основного зобовязання, а іпотекодержатель відповідно до п. 6.1 договору набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання, чи неналежного виконання іпотекодавцем-боржником основного зобовязання, або невиконання, чи неналежного виконання іпотекодавцем-майновим поручителем та або іпотекодавцем-боржником умов договору іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

У зв'язку неналежним невиконанням відповідачами за первісним позовом взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позивачем було надіслано ОСОБА_2 повідомлення-вимоги від 13.05.2011 (т.1 а.с. 21,22) про необхідність погашення заборгованості. Аналогічна вимога була надіслана ОСОБА_3 про звільнення іпотечного майна (т. 1 а.с. 126).

Оскільки вимоги позивача про погашення заборгованості залишилися з боку відповідачів без належного реагування, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог первісного позову ПАТ «ВіЕс Банк» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, загальною площею 136,70 кв.м., житловою площею 80,70 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Мукачівський район, с. Дубино, вул. Макаренка, буд. 4, який належить на праві приватної власності відповідачам, в рахунок погашення заборгованості по зобовязаннях позичальника - ОСОБА_2 за кредитним договором від 10 листопада 2008 року №KF53620 в розмірі 339686,38 грн.

Як підставу для задоволення позову за зустрічною позовною заявою було вказано те, що ОСОБА_2 не підписувала його, не отримувала його копій і не знала про зміст укладеного договору, а тому недотримано письмової форми є підставою для визнання оспорюваного договору нікчемним.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.2 згаданої статті, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Будь яких доказів про те, що підпис в кредитному договорі виконаний не ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутній. Посилання апелянта на те, що дану обставину підтверджено висновком експерта від 16.05.2012 року (т.1 а.с. 195-199), суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги, оскільки згідно висновків повторної почеркознавчої експертизи (т.1 а.с.222-225) вирішити питання чи належить підпис що проставлений в графі позичальник на договорі кредиту від 10 листопада 2008 року не виявилось можливим. В свою чергу, відповідно до висновку комісійної експертизи від 17.04.2013 року, підписи розташовані в графах "Позичальник" та підпис перед записом ОСОБА_4 в договорі кредиту від 10.11.2008 року... виконані самою ОСОБА_2 (т.3 а.с. 59-62).

За таких обставин твердження ОСОБА_2, про те що вона не підписувала договір кредиту, не тільки не знайшло свого підтвердження, але й було спростовано висновком комісійної експертизи.

Більше того, відповідно до ухвали колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2013 року, ОСОБА_2 не заперечувала факту отримання грошових коштів від ПАТ «Фольксбанк». Крім того, ОСОБА_2 визнала, що вона погашала кредит та відсотки по ньому.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Твердження апелянта про те, що рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_4 кредитної заборгованості за договором кредиту від 10.11.2008 року № KF53620 було скасовано і на нього не можна було посилатись як на доказ укладення кредитного договору, не спростовує самого факту укладення відповідачем спірного договору, оскільки факт підписання угоди доведено висновком комплексної експертизи, а інших доказів неправомірності договору як підставу задоволення позову не зазначено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307, 308, 316 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 який дії в інтересах ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: