АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5776/14 Головуючий 1-ї інстанції - Горпинич О.В.
Справа №645/8633/13 Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Калюжної Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 липня 2014 року по справі за позовом житлового кооперативу "Простор-13", ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, приватного підприємства "Уртіка-Діойса", третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тонка Марина Олександрівна про визнання недійсним акту приймання-передачі нежитлових приміщень, скасування державної реєстрації та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а:

У вересня 2012 року житловий кооператив "Простор-13" (надалі - ЖК "Простор-13") та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, приватного підприємства "Уртіка-Діойса" (надалі - ПП "Уртіка-Діойса"), третьої особи: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Тонкої М.О. (надалі - ПН ХМНО Тонка М.О.), уточнив вимоги при розгляді справи, в якому просили: 1.визнати недійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень підвалу НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 в літ. "НОМЕР_8", загальною площею 52,7кв.м, розташованих у будинку АДРЕСА_1, який було укладено 10.04.2008року між ОСОБА_4 (після зміни прізвища - ОСОБА_4) та ОСОБА_5, посвідчений ПН ХМНО Тонкою М.О. за реєстровим №1674; 2.визнати недійсним договір купівлі - продажу вищевказаних нежитлових приміщень підвалу, укладений 22.04.2008року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1., посвідчений ПН ХМНО Тонкою М.О. за реєстровим №1935; 3.визнати недійсним акт від 01.06.2011року прийому - передачі приміщень підвалу №№ НОМЕР_2, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 в літ. "НОМЕР_8", загальною площею 52,7кв.м, у будинку АДРЕСА_1 до статутного капіталу приватного підприємства "Укртіка-Діойса"; 4.скасувати реєстрацію права власності на зазначені нежитлові приміщення підвалу за ОСОБА_1.; 5. судові витрати стягнути з відповідачів на їх користь.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що житловий будинок НОМЕР_9, розташований по АДРЕСА_1 побудовано за кошти пайщиків - членів ЖБК "Простор", який був заснований ще у 1978 році з метою задоволення їх потреб в житловій площі шляхом будування багатоквартирного будинку. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів від 31.10.1997року за №662 "Про затвердження актів приймання державними комісіями об'єктів житлово - громадського призначення", затверджено акт приймання до експлуатації державною комісією об'єкту житлово-громадського призначення - житлового будинку НОМЕР_9 по АДРЕСА_1, будинок в цілому передано на баланс ЖБК "Простор" та з цього моменту є його власністю. Згідно протоколу установчих зборів власників квартир будинку НОМЕР_9 по АДРЕСА_1 від 12.03.2004року, було прийнято рішення про перейменування та перереєстрацію ЖБК "Простор" у - ЖК "Простор-13". 01.06.2003року між ЖБК "Простор" та відповідачем ОСОБА_4 (ОСОБА_4) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №1, відповідно до умов якого останній в користування були надані приміщення підвалу цього кооперативного житлового будинку. Орендовані приміщення відповідач використовувала для здійснення підприємницької діяльності, а саме в якості магазину по продажу продуктів харчування. За час експлуатації приміщень ОСОБА_4 самовільно провела реконструкцію підвалу з влаштуванням окремого входу на вулицю. Незважаючи на те, що ОСОБА_4 (ОСОБА_4.) являлася лише орендарем приміщень підвалу, вона звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на приміщення підвалу. Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.02.2008року за ФОП ОСОБА_4 визнано право власності на нежитлове приміщення - магазин, що складається з нежитлових приміщень підвалу: НОМЕР_2 - торгівельний зал площею 12,6кв.м, НОМЕР_2 - торгівельний зал площею 14,1кв.м, НОМЕР_3 - торгівельний зал площею 13,7кв.м, НОМЕР_4 - вхід в підвал площею 4,5кв.м, НОМЕР_5 - підсобне приміщення площею 2,6кв.м, НОМЕР_6 - гардероб площею 3,8кв.м, НОМЕР_7 - санвузол площею 1,4кв.м, в літ. "НОМЕР_8", загальною площею 52,7кв.м, які розташовані в будинку НОМЕР_9 по АДРЕСА_1. 10.04.2008року ОСОБА_4 (ОСОБА_4.) на підставі договору купівлі - продажу продала ОСОБА_5 нежитлові приміщення підвалу, а 22.04.2008року за договором купівлі - продажу ОСОБА_5 продав спірні нежитлові приміщення підвалу доньки ОСОБА_4 - ОСОБА_1., яка у той же день за договором позички нерухомого майна передала у користування нежитлові приміщення підвалу ФОП ОСОБА_4 У подальшому нежитлові приміщення підвалу за актом приймання - передачі майна від 01.06.2011року ОСОБА_1. передала до статутного капіталу ПП "Уртіка - Діойса". Постановою Вищого Господарського Суду України від 13.11.2008року рішення господарського суду Харківської області від 29.02.2008року було скасовано і справу направлено на новий судовий розгляд. Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.12.2009року у задоволенні позовних вимог ФОП - ОСОБА_4 було відмовлено. Оскільки в мотивувальній частині цього рішення, суд встановив правомірність дій ФОП ОСОБА_4 щодо об'єкту нерухомості - підвального приміщення, тому ЖК "Простор-13" оскаржило це рішення і постановою Вищого Господарського Суду України рішення господарського суду від 09.12.2009року та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2010року були скасовані, а справа повернута на новий судовий розгляд. У цій постанові колегія суддів Вищого Господарського суду України зазначала, що спірне приміщення є підвалом кооперативу житлового будинку НОМЕР_9, що був введений в експлуатацію згідно рішення Харківської міської ради від 31.10.1979року та переданий на баланс ЖК "Простор-13", власники квартир-пайщики стали співвласниками допоміжних приміщень будинку, зокрема підвалу. Рішенням господарського суду Харківської області від 14.10.2010року в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_4 відмовлено. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.11.2010року рішення господарського суду Харківської області від 14.10.2010року скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно. Однак, у квітні 2011 року при отриманні представником ЖК "Простор-13" в КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення у житловому будинку літ. "НОМЕР_8" по АДРЕСА_1, позивач дізнався, що нежитлові приміщення підвалу НОМЕР_2, НОМЕР_2. НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 не включені в перелік цього свідоцтва, т.я. спірні приміщення зареєстровані за відповідачем ОСОБА_1 Вважають, що оскільки постановою Вищого Господарського Суду України від 13.11.2008року скасовано рішення господарського суду Харківської області від 29.02.2008року про визнання за ОСОБА_4 права власності на нежитлові приміщення підвалу, тому всі послідуючі дії відповідача ОСОБА_4 щодо розпорядження нерухомим майном - підвальними приміщеннями є незаконними та вчинені без відповідних правових підстав.

Позивач ОСОБА_3 зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_2, а тому також вважає, що незаконним володінням та користуванням з боку відповідачів приміщеннями підвалу, які є допоміжними, порушуються його законні права та інтереси - як співвласника житлового будинку.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивачі - ОСОБА_3, ЖК "Простор-13" в особі його голови ОСОБА_12 та представника ОСОБА_13 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник ОСОБА_1., ОСОБА_4 - ОСОБА_2 просив відмовити в позові, пояснив, що відповідачем ОСОБА_1. за договором купівлі-продажу від 22.04.2008 року придбано у власність нежитлові приміщення підвалу №№ НОМЕР_2, НОМЕР_11, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 в літ. "НОМЕР_8", загальною площею 52,7кв.м. Згідно п.2 вказаного договору зазначені нежитлові приміщення належать продавцю на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, який зареєстровано в КП "ХМБІ". При цьому зазначає, що матеріали даної цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що ЖК "Простор-13" є власником підвальних приміщень.

Відповідачі ОСОБА_5 та ПП "Уртіка-Діойса" про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

Третя особа: ПН ХМНО Тонка М.О. не з'явилася, подала заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог та розгляди справи у її відсутність.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 липня 2014 року позовні вимоги ЖК "Простор-13" задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень підвалу №№ НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4. НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 в літ. "НОМЕР_8", загальною площею 52,7кв.м по АДРЕСА_1, укладений 10.04.2008року між ОСОБА_4 (ОСОБА_4) та ОСОБА_5, посвідчений ПН ХМНО Тонкою М.О. за реєстровий № 1674.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень підвалу №№ НОМЕР_2, VIIІ, НОМЕР_3, НОМЕР_4. НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 в літ. "НОМЕР_8", загальною площею 52,7кв.м по АДРЕСА_1, укладений 22.04.2008року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, посвідчений ПН ХМНО Тонкою М.О. за реєстровий №1935.

Визнано за ЖК "Простор-13" право власності на нежитлові приміщення підвалу №№ НОМЕР_2, НОМЕР_2. НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 в літ. "НОМЕР_8", загальною площею 52,7кв.м по АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ЖК "Простор-13" відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ЖК "Простор-13" скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ЖК "Простор-13", а в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не повне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Інші сторони рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржують.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визнання недійсними договір купівлі - продажу спірних нежитлових приміщень підвалу та визнання за ЖК "Простор-13" права власності на ці приміщення, тому в іншій частині рішення відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Відповідно до цієї правової норми кожна особа має право звернутися до суду за судовим захистом свого особистого (власного) немайнового або майнового права та інтересу.

Судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані чи оспорюванні права.

Судом встановлено, що житловий будинок НОМЕР_9, розташований по АДРЕСА_1 побудовано за кошти 64 пайщиків - членів ЖБК "Простор", який був заснований в 1978 році з метою задоволення їх потреб в житловій площі шляхом будування багатоквартирного будинку на власні кошти кооперативу та за допомогою державного кредиту.

З акту приймання до експлуатації державною приймальною комісією закінченого будівництвом (реконструкцією) будівлі (споруди) житлово-цивільного призначення від 30 жовтня 1979 року вбачається, що Державною приймальною комісією, призначеною рішенням виконкому Харківської міської ради народних депутатів №358 від 14.01.1976року, на замовлення для ЖСК "Простор" прийнятий до експлуатації 16-ти поверховий житловий будинок з інженерними сітями за адресою: ж/д №13, 626 м/р Салтівського житломасиву по АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 31 жовтня 1979 року №662 "Про затвердження актів приймання державними комісіями об'єктів житлово-цивільного призначення" у відповідності до постанови Ради міністрів СРСР №538 від 13 липня 1970 року виконком Харківської міської ради народних депутатів вирішено затвердити Акт приймання до експлуатації державними приймальними комісіями об'єктів житлово-громадського призначення житловий будинок НОМЕР_9 по АДРЕСА_1, корисною площею 3840кв.м та передати його на баланс ЖБК "Простор".

Як визначено у Примірним статутом Житлово-будівельного кооперативу, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985року №186, житлово-будівельний кооператив організується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, - одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками).

Пунктом 19 вищезазначеного примірного статуту передбачено, що жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як в цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійсненої при ліквідації кооперативу.

Згідно з п.10.3 Статуту житлового кооперативу "Простор-13" (затвердженого на загальних зборах протоколом №1 від 12.03.2004року та зареєстрованого в Управлінні державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради від 30.06.2004року) кооператив є власником будівель, грошових та майнових внесків його членів, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законодавством.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

За приписами ст.384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю.

Відповідно до положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як убачається з матеріалів справи, 01.06.2003року між ЖБК "Простор" та відповідачем ОСОБА_4 (ОСОБА_4) було укладено Договір №1 (надалі - Договір) оренди нежитлового приміщення, розташованого в АДРЕСА_1, загальною площею 50кв.м.

Відповідно до п.1.1. Договору орендодавець передає орендарю у тимчасове користування на умовах оренди, належне орендодавцю нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 50кв.м, що складається трьох кімнат.

Згідно з п.2.3. Договору орендодавець надає орендарю право за рахунок власних коштів здійснювати проведення різного виду ремонт, реконструкцію приміщень, якщо вказані роботи не ведуть до погіршення архітектури або конструктивної цілісності будинку в цілому. Проект реконструкції та ремонту орендар зобов'язаний узгоджувати з орендодавцем у встановленому порядку.

У п.3.6. Договору сторони встановили, що орендар повертає орендодавцю орендоване приміщення протягом трьох днів з моменту припинення дії Договору по акту приймання-передачі в належному стані.

Відповідно до п.3.7. Договору всі поліпшення, проведені орендарем на площі, що орендується, передаються безоплатно орендодавцю.

У п.4.3. Договору зазначено, що оплату за вказане орендуєме приміщення по передній домовленості.

Відповідно до п.5.1. Договору строк дії договору встановлено з 01.06.2003року по 01.12.2007року (а.с.129-130 том 1).

Орендовані приміщення відповідач ОСОБА_4 використовувала для здійснення підприємницької діяльності, а саме в якості магазину по продажу продуктів харчування. За час експлуатації приміщень ОСОБА_4 самовільно провела реконструкцію підвалу з влаштуванням окремого входу на вулицю.

Згідно протоколу установчих зборів власників квартир будинку НОМЕР_9 по АДРЕСА_1 від 12.03.2004року, прийнято рішення про перейменування та перереєстрацію ЖБК "Простор" у - житловий кооператив "Простор-13".

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 (ОСОБА_4.) являлася лише орендарем приміщень підвалу, за які орендну плату фактично кооперативу не сплачувала, вона звернулася до Харківської міської ради з вимогою про прийняття в експлуатацію переобладнані нею приміщення підвалу. Актом державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкту в експлуатацію від 28.05.2004року, приміщення підвалу-магазину були прийняти до експлуатації, а у подальшому КП "ХМБТІ" виготовлено на ці приміщення технічний паспорт.

Пізніше, як фізична-особа підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_4 (ОСОБА_4.) звернулася до господарського суд Харківської області про визнання за нею права власності на приміщення підвалу, який переобладнано під магазин, що складається з нежитлових приміщень: НОМЕР_2 - торговельний зал, площею 12,6кв.м, НОМЕР_2 - торгівельний зал площею 14,1кв.м, НОМЕР_3 - торгівельний зал, площею 13,7кв.м. НОМЕР_4 - вхід в підвал, площею 4,5кв.м, НОМЕР_5 - підсобне приміщення, площею 2,6кв.м, НОМЕР_6 - гардероб, площею 3,8кв.м, НОМЕР_7 - санвузол площею 1,4кв.м, загальною площею 52,7кв.м по АДРЕСА_1, літ. "НОМЕР_8".

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.12.2006року розірвано договір оренди №1 від 01.06.2003року, укладений між суб'єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_4 (ОСОБА_4) та ЖК "Простор-13" (а.с.36-39).

Як свідчать матеріали справи, 21.03.2007року членами правління ЖК "Простор-13" направлялося ОСОБА_4 (ОСОБА_4.) письмове повідомлення про необхідність сплати оренди приміщень підвалу за перший квартал (січень, лютий, березень) 2007 року, а також видавалось попередження про звільнення до 01.03.2008року орендованих нею приміщень підвалу (а.с.34-35 том 1).

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.02.2008року за ФОП ОСОБА_4 було визнано право власності на нежитлові приміщення підвалу: НОМЕР_2 - торговельний зал, площею 12,6кв.м, НОМЕР_2 - торгівельний зал площею 14,1кв.м, НОМЕР_3 - торгівельний зал, площею 13,7кв.м. НОМЕР_4 - вхід в підвал, площею 4,5кв.м, НОМЕР_5 - підсобне приміщення, площею 2,6кв.м, НОМЕР_6 - гардероб, площею 3,8кв.м, НОМЕР_7 - санвузол площею 1,4кв.м, загальною площею 52,7кв.м по АДРЕСА_1, літ.8" (а.с.46НОМЕР_10).

1ріально посвідченим договором купівлі-продажу від 10.04.2008року ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 нежитлові приміщення підвалу НОМЕР_2, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, загальною, площею 52,7кв.м по АДРЕСА_1, літ. "НОМЕР_8" (а.с.49-50).

ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 22.04.2008року продав ОСОБА_1 (яка є дочкою ОСОБА_4) нежитлові приміщення піОСОБА_4Ю.№ НОМЕР_2, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, загальною площею 52,7кв.м по АДРЕСА_1, літ. "НОМЕР_8". На слідуючий день, тобто 23.04.2008року за договором позички нерухомого майна ОСОБА_1 передала своїй матері ОСОБА_4 в тимчасове безоплатне користування вищеперелічені приміщення магазину - спірні приміщення підвалу (а.с.51-53).

Зміна реєстрації власників на спірні нежитлові приміщення підвалу житлового будинку НОМЕР_9 по АДРЕСА_1 за вищеназваними правочинами проводилось КП "ХМБТІ".

Постановою Вищого Господарського Суду України від 13.11.2008року рішення господарського суду Харківської області від 29.02.2008року, яким за ФОП ОСОБА_4 було визнано право власності на спірні нежитлове приміщення скасовано і справу направлено на новий судовий розгляд (а.с.54-57 том 1).

Рішенням господарського суду Харківської області від 14.10.2010року ФОП ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову про визнання за нею права власності на спірні приміщення підвалу (оскільки позов був заявлений до неналежного відповідача) (а.с.76-80 том 1).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.11.2010року вищевказане рішення господарського суду Харківської області від 14.10.2010року скасовано і прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (а.с.81 том 1).

Таким чином, скасування рішень суду, на підставі яких за ОСОБА_4 було визнано право власності на спірні нежитлові приміщення, тягне за собою і скасування тих наслідків, які ними обумовлені, а саме визнання недійсними послідуючих правочинів, оскільки спірні приміщення придбалися у особи, яка не мала права їх відчужувати.

Також, необхідно зазначити, що відповідно до приписів ст.4 ЖК УРСР житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належить колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинків, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення); до житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам та організаціям. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Разом з тим, згідно п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та пунктів 4.2, 4.3 Рішення Конституційного суду України від 02.03.2004року у справі №1-2/2004 допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітинки, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирі коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення) і є об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто є їх спільним майном (незалежно від того чи є ці квартири приватизованими).

Отже, вищевказані обставини підтверджують право власності ЖК "Простор-13" на спірні приміщення підвалу кооперативного житлового будинку.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.05.2012року було задоволено позов ОСОБА_3, ЖК "Простор-13" до ОСОБА_4., ОСОБА_1, ПП ""Уртіка Діойса" та КП "ХМБТІ" про анулювання правової реєстрації права власності на нежитлові приміщення, витребування майна з чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями. Зокрема, цим рішенням зобов'язано КП "ХМБТІ" анулювати правову реєстрацію права власності на нежитлові приміщення підвалу №№ НОМЕР_2, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, загальною площею 52,7кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, яке вона набула за договором купівлі-продажу від 22.04.2008року. Витребувано майно, а саме нежитлові приміщення підвалу №№ НОМЕР_2, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, загальною площею 52,7кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 із володіння ОСОБА_1 Усунено перешкоди в користуванні власністю, зобов'язавши ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення підвалу №№ Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.09.2012року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.05.2012року скасовано і в задоволенні вищезазначених позовних вимог ЖК "Простор-13" відмовлено. Дане рішення апеляційної інстанції залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2012року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником майна - нежитлових приміщень підвалу №№ НОМЕР_2, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, загальною площею 52,7кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на теперішній час є ОСОБА_1

Згідно роз'яснень, які містяться у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Вирішуючи даний спір, судом за преюдицію взято рішення апеляційного суду Харківської області від 12 вересня 2012 року, залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2012 року, які на даний час є чинними. Зокрема, у вищеназваному рішенні апеляційного суду зазначено, що оскільки право власності на даний час набуто та зареєстровано за ОСОБА_1 недійсним не визнано, а ЖК "Простор-13" вимог про визнання права власності на спірні нежитлові приміщення підвалу не заявляв, тому, як вважав суд, підстав для витребування майна із чужого незаконного володіння у позивача не було.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий -

Судді -