АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2717/14 Справа № 208/505/13- ц Головуючий у 1 й інстанції - Нельга Д. В. Доповідач - Максюта Ж.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Слоквенка Г.П.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 січня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державної міграційної служби Заводського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, у якому, в остаточному варіанті (а.с.83-86), просила суд усунути їй перешкоди у користуванні належним їй на праві приватної власності майном, шляхом виселення відповідача та зняття його з реєстраційного обліку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалась на те, що, їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, у якому також є зареєстрованим та мешкає її колишній чоловік - відповідач ОСОБА_3 Після розірвання шлюбу відповідач продовжує мешкати у належному їй будинку, і при цьому, провокує конфліктні ситуації, ображає та принижує її, навмисно руйнує і псує жиле приміщення, не приймає участі в утриманні будинку. Враховуючи, що, відповідач створив неможливі умови для їх сумісного проживання, просить суд, на підставі ст.157 ЖК України, усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві власності майном шляхом виселення відповідача із вищевказаної квартири відповідно до ст.116 ЖК України, з подальшим його зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою, АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 січня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправомірність, необґрунтованість рішення суду, неправильне встановлення судом обставини справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просила суд рішення скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду в його резолютивні частині зміні за наступних підстав.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що позивачці на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 02.06.2004р., виданого ОКП «Дніпродзержинське БТІ»

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.05.1998 року по 28.07.2009р , після розірвання шлюбу сторонам було видано свідоцтво про розірвання шлюбу Заводським відділом РАЦС Дніпродзержинського МУЮ (а.с.7)

Відповідач проживає у спірному будинку з 20 травня 2003 року, був зареєстрований у ньому з 03.07.2007 року, та після розірвання шлюбу залишився проживати у ньому, про що головою квартального комітету №5 виконавчого комітету Заводської районної у м. Дніпродзержинську ради була видана довідка від 24.01.2013 року (а.с.109)

Відмовляючи у задоволені позову районний суд зробив правильний висновок про те, що надані суду докази свідчать про наявність конфлікту, що виник між сторонами, але, при цьому, не свідчать про наявність обставин, передбачених ст.116 ЖК України, що в свою чергу узгоджується з положеннями ст.150, ч.4 ст.156, ст.157 ЖК України, а також роз'яснень, наданих у п.17 Постанови Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» N 2 від 12.04.1985р., тому підстави для скасування рішення суду в цій частині відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці наданих суду доказів з боку апелянта

Відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПКУ апеляційний суд позбавлений можливості переоцінки доказів, право на оцінку яких належить виключно суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Але, за наявності в матеріалах справи документів, виданих правоохоронними органами, колегія суддів вважає за необхідне рішення районного суду змінити, та доповнити його резолютивну частину вказівкою про необхідність офіційного попередження ОСОБА_4 про те, що в подальшому, у разі його антигромадської поведінки він буде виселений зі спірного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення, відповідно до вимог ст.116 ЖК України.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 січня 2014 року змінити, доповнивши резолютивну частину реченням «Офіційно попередити ОСОБА_4 про недопустимість антигромадської поведінки, що може бути підставою для подальшого його виселення в порядку ст.116 Житлового Кодексу України».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: