Справа № 755/7158/14-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування постанови Київського міського центру зайнятості №232 від 10 жовтня 2006 року,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява заяви ОСОБА_1 про скасування постанови Київського міського центру зайнятості №232 від 10 жовтня 2006 року.

Форма та зміст позовної заяви визначена у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до вимог пункту 6 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, серед іншого, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 13 березня 2014 року заявнику ОСОБА_1 надано строк для виправлення недоліків до 21 березня 2014 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали суду, оскільки подана заява за формою та змістом не відповідала статті 119 Цивільного процесуального кодексу України.

21 березня 2014 року заявник ОСОБА_1, на виконання ухвали суду, подав заяву про виправлення недоліків позовної заяви, відповідно до змісту якої визначив у якості відповідача Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, за змістом викладених вимог позивач просить суд: «Скасувати постанову №232 від 10.10.2006 року КМЦЗ ДВС Дніпровського району на арешт автомобіля ВАЗ-21114, НОМЕР_3 НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_2, який належить позивачу на правах власності. Скасувати постанову №1097/6 від 15.06.2007 року р. ВДВС у Дніпровському районі м. Києва вхідний №9282 від 08.08.2007 року на арешт, заборону відчуження автомобіля ВАЗ-21114, НОМЕР_3 НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_2. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Дніпровського району управління юстиції у м. Києві зняти арешт та заборону на відчуження автомобіля марки ВАЗ-21114, НОМЕР_3 НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_2».

Разом з тим, всупереч вимог чинного законодавства, позивачем не подано до суду належним чином оформлена позовна заява, яка за формою та змістом має відповідати вимогам ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки на виконання вимог суду про виправлення недоліків позивач подав не позовну заяву, а «заяву про виправлення недоліків позовної заяви», що унеможливлює вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Також, позивачем не долучено до справи постанову №232 від 10.10.2006 року КМЦЗ ДВС Дніпровського району, яка оскаржується позивачем, також позивачем не зазначено, яким саме органом видано постанову, оскільки не зазначено повну назву організації (установи), яка винесла постанову, при цьому звертаю увагу позивача, що у разі оскарження рішення (постанови) Київського міського центру зайнятості, заінтересована сторона має право звернутись до адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, порядок зняття арешту з майна, визначений у ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі)для зняття арешту.

Також, ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, позивач, як боржник в процедурі виконавчого провадження, не позбавлений права звернутись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, як це передбачено ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», однак слід врахувати, що у разі відкриття виконавчого провадження про примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), в даному випадку виконання постанови №232 від 10.10.2006 року, яка винесена Київським міським центром зайнятості, рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що у визначений судом строк, позивачем не надано доказів, які мали підтвердити виконання вимог суду, які викладено в ухвалі суду від 13 березня 2014 року, оскільки подана заява за формою та змістом не відповідає вимогам статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, а відсутність оскаржуваних постанов унеможливлює вирішення питання про підвідомчість даної справи Дніпровському районному суду міста Києва.

Відповідно до ч.2 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, коли позивач відповідно до вказівок судді у встановлений строк не виконає всі перелічені в статтях 119 і 120 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 119-121, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про скасування постанови Київського міського центру зайнятості №232 від 10 жовтня 2006 року, вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснюю, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :