АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6323/14 Справа № 200/8859/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Циганков В. О. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року м. Дніпропетровськ

11 серпня 2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деревянка О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 18 липня 2012 року при виконанні планових робіт з переносу лічильника електроенергії з квартири АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності на фасад будинку, співробітниками 2-РЕМ ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» складено акт Н №Д008420 про порушення ст.27 Закону України «Про електроенергетику», п.19 ППЕЕН. Комісією 2-РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем правил користування електричною енергією для населення був складений протокол №1023 від 05 вересня 2012 року, яким визначено сплатити на користь ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 15 940,35грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2013 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_2 про стягнення 15 940,35грн. відмовлено.

Внаслідок протиправних дій відповідача, виникли суттєві порушення його звичайного життя, чим саме й завдало значну моральну шкоду, яку він оцінює у 5 000 грн. З урахуванням викладеного просить визнати дії ПАТ «ДЕТЕК Дніпрообленерго» в особі контролера ОСОБА_3, електромонтера ОСОБА_4, електромонтера - контролера ОСОБА_5 щодо складання Акту Н № Д 008420 про порушення та дії членів комісії 2-РЕМ з розгляду актів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, щодо затвердження протоколу №1023 від 05 вересня 2012 року, та нарахування коштів за актом Н №Д008420 від 18 липня 2012 року в розмірі 15 940,35грн. незаконними. Стягнути з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.144-146).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проживає АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську та є споживачем електричної енергії, яка постачається за вищезазначеною адресою відповідачем.

18 липня 2012 року при виконанні планових робіт з переносу лічильника електроенергії квартири АДРЕСА_1, співробітниками 2-РЕМ ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» було складено акт № Д 008420 про порушення ОСОБА_2 приписів ст.27 Закону України «Про електроенергетику» та п.19 ППЕЕН.

05 вересня 2012 року комісією 2-РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем правил користування електричною енергією для населення складений протокол №1023, яким визначено сплатити на користь ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 15 940,35 грн. засідання проведено у присутності позивача, який підписав зазначений протокол.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2013 року у задоволенні позову ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» до ОСОБА_2 про стягнення 15 940,35 грн. відмовлено.

Оскільки незаконність акту та протоколу раніше встановлені рішенням суду, то з урахуванням положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції цілком обєктивно відмовив ОСОБА_9 у задоволенні позовних вимог.

Не заслуговують на увагу та не підтверджені наявними матеріалами справи доводи апелянта стосовно неправомірності дій працівників ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», оскільки в даному випадку вони керувалися ч.1 п. 53 ПКЕЕН, яким передбачається, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у томі числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем, який має право внести до акта свої зауваження. Тобто, що і було зроблено при виконанні планових робіт з переносу лічильника електроенергії з квартири ОСОБА_2 на фасад будинку співробітниками 2-РЕМ ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», тому виходячи з викладеного, можна зробити висновок, що дії ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» при обчисленні недооблікованої електричної енергії при здійсненні ними своїх службових обовязків, суд вважає правомірними.

Стосовно заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. слід зауважити, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Необхідно зауважити, що позивачем не доведено, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він виходить оцінюючи заподіяну йому шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог про спричинення моральної шкоди, які не можуть бути прийняті до уваги, так як правовідносини, що виникли між сторонами ґрунтується виключно на договірних засадах, а твердження про завдання моральної шкоди зводяться до максимізації та переоцінки дійсних обставин.

Таким чином, вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

Колегія суддів вважає, що доводи, які викладені у апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, наведених у рішенні суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: