Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії Одеського регіонального управління публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про розірвання договору банківського строкового вкладу та повернення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом та після неодноразових уточнень своїх вимог остаточно просив: стягнути в примусовому порядку з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на його користь суму вкладу за договором №9325/1-6 про банківський вклад (депозит) ФSК «Акційний» у розмірі 74 473,00 грн. та відсотки у розмірі 32 023,40 грн.; стягнути в примусовому порядку з відповідача на його користь 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 3 194,89 грн.; стягнути в примусовому порядку з відповідача на його користь судовий збір в сумі 1 096,91 грн.

Зазначав, що він 06.11.2012р. підписав з АТ «Банк «Фінанси та кредит» договір №9325/1-6 про банківський строковій вклад (депозит) ФSК «Акційний». Відповідно до п. 1.1 договору «Клієнт» вносить, а «Банк» приймає грошові кошти в національній валюті у сумі 74 473,00 грн. на строк з 06.11.2012р. по 06.05.2013р., що є строком дії договору. Після спливу строку договору він неодноразово подавав до філії банку заяви з проханням повернути йому кошти, але до теперішнього часу коштів так і не отримав, що і стало приводом для звернення до суду з позовом.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що договір між ним та банком був укладений, а кошти внесені на рахунок банку.

Рішенням суду від 05.11.2014р. у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти у розмірі 74 473,00 грн. до АТ «Банк «Фінанси та кредит» не надходили, ощадну книжку або будь-який інший документ, що підтверджує внесення грошей до банку позивач до суду не надав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та дійсним обставинам справи.

Судом встановлено, що позивач 06.11.2012р. підписав з АТ «Банк «Фінанси та кредит» договір №9325/1-6 про банківський строковий вклад (депозит» ) ФSК «Акційний».

Відповідно до п.1.1 зазначеного договору «Клієнт» вносить, а «Банк» приймає грошові кошти в національній валюті у сумі 74 473,00 грн на строк з 06.11.2012р. по 06.05.2013р. Згідно з п.1.2 цього ж договору за користування коштами Банк нараховує і виплачує «Клієнту» прості проценти за ставкою 21,5% річних.

На підтвердження внесення коштів до банку позивач надав до суду копію квитанції.

31.12.2013р. та 14.02.2014р. ОСОБА_2 подавав до філії банку заяви з проханням повернути йому кошти за вищевказаним договором.

30.01.2014р. в.о. керуюченго філією АТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до начальника УДСБЕЗ ГУ МВС України в Одеській області з заявою про вчинення злочину, відповідно до якої в результаті проведення інвентаризації грошових коштів та з'ясування обставин підписання з ОСОБА_2 договору з'ясувалось, що грошові кошти на загальну суму 74 473,00 грн. до каси відділення №9 філії «Одеське регіональне управління «АТ «Банк «Фінанси та кредит» не надходили, за даними бухгалтерського обліку SR-Bank не зареєстровані, як у відділенні №9, так і філії «Одеське регіональне управління «АТ «Банк «Фінанси та кредит» в електронному вигляді та паперових носіях - відсутні.

Зазначена заява банку внесена до ЄРДР, реєстраційний номер кримінального провадження 0000131.

Відповідно до листа слідчого управління ГУМВС України в Одеській області від 10.10.2014р. ОСОБА_2 визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0003948, повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України, ОСОБА_3 відносно позивача у кримінальному провадженні не винесено, в зв'язку з тим, що необхідно провести додаткові дослідження по вказаному факту.

Відповідно до ч. 1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення ст.1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

За змістом ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р.№ 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки.

Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 29 січня 2014р. №6-149 цс 13 та відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин, висновок суду про те, що оскільки позивачу не було видано ощадну книжку, а внесені ним кошти не надійшли до банку, то підстав для задоволення його вимог, не має.

Доводи апеляційної скарги вищевикладених висновків не спростовують, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік