АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.

за участю представника виконавчого комітету Чернівецької міської ради Сабадаш Г.Г., позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8 жовтня 2014 року,

встановила:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_6та визначити наступні способи його участі у вихованні сина:

- побачення три рази на тиждень в будь-які дні з понеділка по неділю з 15:00 год. до 18:00 год. за місцем навчання, проживання чи перебування сина;

- спільний відпочинок, першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком;

- необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та ін. засобів зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком і сином;

- в день побачення з сином, особисто забирати його з дому чи школи.

А також просив зобов'язати ОСОБА_4 за два дні до дня зустрічі із

№22ц-1549/2014 рік Головуючий у 1 інстанції Галичанський О.І.

Категорія 48 Доповідач Чупікова В.В.

сином, надати ОСОБА_2 точну інформацію, щодо фактичного місця навчання, проживання чи перебування дитини, а у разі таких змін повідомити

про це позивача особисто на наступний день настання таких змін.

Посилався на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2 жовтня 2004 року по 26 квітня 2010 року. За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_6, який після розлучення залишився проживати з відповідачем.

Зазначав, що фактично із самого моменту розлучення відповідач перешкоджає йому у вихованні та спілкуванні з сином, створює штучні перешкоди, чим порушує його права, як батька, будь-які спроби налагодити стосунки з сином закінчуються конфліктами з відповідачем.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 8 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, неналежно оцінив факти, що позивач постійно приходить до школи, де навчається син ОСОБА_6, та намагається налагодити з ним зв'язок, який втрачено через перешкоди створені відповідачем.

Також зазначає, що відповідачем не виконується рішення виконкому Чернівецької міської ради, яким встановлено термін спілкування з сином, щосуботи з 10:30 год. до 12:00 год. в її присутності, оскільки коли він приходив на зустріч, двері квартири йому не відчиняли, на телефонні дзвінки ніхто не відповідав.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Представник виконавчого комітету Чернівецької міської ради Сабадаш Г.Г. просила визначити спосіб участі позивача у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_7 відповідно до Висновку органу опіки та піклування.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково з таких підстав.

Преамбулою, ст.ст.5, 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка

розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спілкування малолітнього ОСОБА_7 з його батьком не відповідає його бажанню та інтересам, про що останній особисто заявив в судовому засіданні, а також з того, що таке спілкування може негативно вплинути на психіку малолітнього і може перешкоджати нормальній комунікації в подальшому, з того, що відсутні перешкоди для позивача щодо можливості бачитися зі своїм сином.

Однак, такий висновок суду першої інстанції не відповідає встановленим у справі обставинам, зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Так, ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2, 3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, N 2402-III батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

По справі встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2 жовтня 2004 року по 26 квітня 2010 року. За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_6, який після розлучення залишився проживати з відповідачем (а.с.8).

Позивач на ім'я сина ОСОБА_6 відкрив депозитний рахунок в іноземній валюті, залишок коштів на якому станом на 11.09.2014 року складає 3121,51 дол. США (а.с.64).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28 квітня 2014 року змінено прізвище дитини з «Войціховського» на «Ремарчук» (а.с.32-33).

Відповідно до ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Статтею 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини

орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

За заявою позивача ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №761/21 від 23 листопада 2010 року встановлено терміни для його спілкування з сином: щосуботи з 10:30 год. до 12:00 год. в присутності матері - відповідача у даній справі (а.с.7).

В період часу з грудня 2010 року по лютий 2011 року позивач неодноразово звертався зі скаргами на адресу начальника Служби у справах дітей Чернівецької міськради з приводу не виконання відповідачем рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №761/21 від 23 листопада 2010 року (відповідач змінила місце проживання, не допускає до сина, відключає телефон, коли він намагається додзвонитися до неї для зустрічі з сином) (а.с.97-100).

Відповідно до ч.1, 2 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення).

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

В суді першої інстанції була заслухана думка неповнолітнього ОСОБА_7 і останній зазначив, що з батьком у нього погані відносини ще з садочка через те, що він його та маму бив, він на нього ображений, батько хоче давати подарунки, але він їх не бере, не хоче частіше бачитися з ним (а.с.49-50).

З довідки інформації про результати психодіагностичного обстеження ОСОБА_6 від 10 січня 2013 року вбачається, що напружені стосунки між батьками можуть бути причиною погіршення психоемоційного стану хлопчика, а тому рекомендовано батькам налагодити свої стосунки без залучення для цього дитини (а.с.36-37), а з довідки від 4 серпня 2014 року вбачається, що на запитання про біологічного батька хлопчик відповідав не охоче, бачитись і спілкуватись по телефону з батьком не хоче, він відчуває злість і образу на нього за шкоду, яку робив мамі (а.с.38-39).

З довідки Чернівецької гімназії №5 на (а.с.101) вбачається, що позивач останні три роки приходить до школи, спілкується з класним керівником, цікавиться навчанням сина, його емоційним станом та поведінкою, дитина з батьком не спілкується.

Висновком орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.12.2014 року №01/02-24/1615 встановлено, що конфліктна ситуація між батьками неповнолітнього ОСОБА_7 викликає у нього

переживання, напруженість, хлопчик не виявляє бажання спілкуватися з батьком через налаштованість матері (а.с.108).

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.171 СК України постановити рішення щодо участі позивача у вихованні свого неповнолітнього сина всупереч думці дитини з приводу його небажання бачитися з батьком.

Позивач позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.102), на обліку в обласному наркологічному диспансері та Чернівецькій обласній психіатричній лікарні не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.108). А тому його участь у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_7 не суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до Висновку від 24.12.2014 року №01/02-24/1615, який був витребуваний колегією суддів в порядку ст.ст.19,159 СК України, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, право дитини на спілкування з батьками, ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, вік дитини, прихильність хлопчика до матері, вважає за доцільне визначити способи участі у вихованні і встановити порядок побачення позивачу з малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, щочетверга та щосуботи з 14:00 до 18:00 год.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та визначення його участі у вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, шляхом встановлення побачень з дитиною щочетверга та щосуботи з 14 год. до 18 год. за місцем навчання дитини, за місцем проживання позивача за відсутності матері з правом відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст.209, 218, 309 ЦПК України, судова колегія

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08жовтня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2 участь у вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, шляхом встановлення побачень з дитиною щочетверга та щосуботи з 14 год. до 18 год. за місцем навчання дитини, за місцем проживання позивача за відсутності матері з правом відвідування культурно - масових, спортивних, розважальних та оздоровчих закладів з поверненням дитини після побачень до місця проживання матері ОСОБА_4.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис /Чупікова В.В./

Судді - підписи /Перепелюк І.Б., Яремко В.В./

З оригіналом згідно: