Справа №173/2296/14-ц
Провадження №2/173/1286/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: сектор міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи втратившою право на користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщенням до відповідача ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: сектор міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області згідно якого просить визнати відповідача втратившою право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 та зобов"язати міграційну службу в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, посилаючись на наступне: на підставі договору дарування жилого будинку, посвідченому 12.02.2004 року йому на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими спорудами, розташований в по АДРЕСА_1

У даному будинку зареєстрована його колишня дружина - ОСОБА_2, з якою він перебував у шлюбі з 2009 року по 2014 рік.

За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.09.2014 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. На даний час дане рішення набрало чинності

Зазначеним рішенням суду встановлено, що сторони не проживають разом з 2012 року, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Факт не проживання відповідачки в належному йому будинку підтверджується і атом депутата Верхньодніпровської міської ради від 28.10.2014 року, в якому вказується, що з вересня 2012 року ОСОБА_2, у будинку АДРЕСА_1 не проживає.

Самостійно він не може зняти відповідачку з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, що й стало підвою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному об"ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач Сердюк Т.С в судове засідання не з"явилася, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не надала.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1, є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується договором дарування жилого будинку, посвідченого 12.02. 2004 року приватним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 173 та зареєстрованому 14.07.2004 року в комунальному підприємстві "Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації" за № 1314.

Із зазначеного договору дарування житлового будинку вбачається, що відповідачка ОСОБА_2, подарувала ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно пп. 1 ч. 1 т. 346 ЦК України право власності припиняється зокрема відчуження власником свого майна.

Таким чином судом встановлено, що уклавши договоір дарування вищевказаного домоволодіння відповідач ОСОБА_3. втратила право власності на нього, а позивач ОСОБА_1, набув право власності на дане домоволодіння. Проте так як сторони проживали разом однією сім"єю, а в подальшому зареєстрували шлюб, то відповідач ОСОБА_2, продовжувала бути зареєстрованою та проживати в даному будинку. А позивач ОСОБА_1, після укладання даного договору дарування житлового будинку зареєструвався та став проживати в ньому, що підтверджується даними домової книги, оглянутої в судовому засіданні, на домоволодіння по АДРЕСА_1 Таким чином відповідач ОСОБА_2, з моменту відчудження належного їй домоволодіння продовжувала бути зареєстрованою вданому будинку як член сім"ї нового власника будинку.

З дослідженого в судовому засіданні рішення Верхньодніпровського районного суду від 03.09.2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1, та ОСОБА_2. встановлено, що сторони не проживають спільно з вересня місяця 2012 року.

Факт не проживання відповідача в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується атом депутата Верхньодніпровської міської ради від 28.12.2014 року, згідно якого встановлено, що при обстеженні домоволодіння та опитуванні сусідів встановлено, що в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, не проживає з вересня 2012 року. Її особистих речей за вказаною адресою немає

Крім актів депутата Верхньодніпрвоської міської ради факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4, та ОСОБА_5, які в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_2 не проживає в домоволодіння АДРЕСА_1 більше двох років. Будь-яких її речей в даному домоволодінні немає. За заний час вона жодного разу не з"являвся у вказаному домоволодінні .

Оцінюючи досліджені вище докази, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, за місцем своєї реєстрації не проживає з вересня місяця 2012 року.

Судом встановлено, що відповідач була зареєстрований в будинку та проживала в ньому як член сім"ї власника будинку після його відчуження позивачу. Так як подарувавши даний будинок позивачеві відповідач втратила право власності на нього.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.

Так як з наданих суду доказів встановлено, що відповідач не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою за адресою: АДРЕСА_1 з вересня 2012 року, тобто понад один рік, відповідно вона втрачає право на користування даним житловим приміщення. Право власності у відповідача на вказане домоволодіння припинене з 12.02.2004 року.

Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання відповідача ОСОБА_2, такою, що втратила право користування домоволодінням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 ЗУ " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином рішення суду про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування домоволодінням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою і не потребує додаткового покладення відповідних обов"язків на державну міграційну службу України в Дніпропетровській області, тому в задоволенні позовних вимог про зобов"язання відділу міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені нею судові витрати, а саме 243 грн., 60 коп., за сплачений судовий збір, так як позовні вимоги позивача задоволені в повному об"ємі.

Керуючись ст. 10,60, 80 212,213 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: сектор міграції та реєстрації фізичних осіб Верхньодніпровського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання особи, втратившою право користування жилим приміщення задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 243.60 грн., за сплачений судовий збір.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, , якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.