Справа № 544/261/14-ц
пров. №2-о/544/21/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 березня 2014 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Сайко О.О.,

народних засідателів Рудковського О.А., Володька І.Г.,

за участі секретаря Несена О.І..,

прокурора Тютюнника В.В.,

заявника ОСОБА_1 (фізичної особи),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи померлої,

у с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 у січні 2014 року звернулася до суду із заявою про оголошення особи померлою, посилаючись на те, що її батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у травні 1999 року розірвав шлюб із її матірю ОСОБА_3, після чого він виїхав на заробітки у Росію. У 2004-2006 роках батько декілька раз навідувався в Україну для оформлення Державного акту на право власності на земельну ділянку та передавши їй документи на землю в усній формі довірив право користуватись та управляти нею. Наприкінці 2006 року зв'язок з батьком був утрачений і по сьогоднішній день заявниці не відома доля і місце перебування батька. Оголошення ОСОБА_2 їй необхідне для оформлення спадщини.

У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав викладених у ній. Пояснила, що останнє відоме їй місце проживання батька АДРЕСА_1. У 1999 році він поїхав на заробітки у Хабаровський край Російської Федерації. Адреса його проживання там їй невідома, вони спілкувалися з батьком по телефону. Останній раз вони мали спілкування з ним наприкінці 2006 року, а потім вона втратила телефон, а батько їй не телефонував. Через родичів відшукати його не вдалося, а заяву про його розшук у міліції не прийняли, так як він до кримінальної відповідальності не притягувався.

Прокурор Тютюнник В.В. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про оголошення ОСОБА_2 померлим.

Свідок ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що останній раз спілкувався із своїм батьком ОСОБА_2 у 2000 році - він приїжджав до нього у м. Київ, де той навчався. Надалі про долю батька йому було відомо зі слів сестри ОСОБА_1, яка з ним спілкувалася. У 2006 році вона втратила з ним зв'язок.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 - її колишній чоловік, вони розлучилися у 1999 році і він виїхав на заробітки до Росії. Чоловік видав їй доручення для переоформлення частини їх спільної квартири на дочку, а у 2006 році приїжджав до Пирятина, щоб оформити Державний акт про право власності на належну йому земельну частку (пай), яку він мав намір також подарувати дочці. Де він проживав у Росії їй не було відомо, але зі слів їх знайомих його робота була повязана з небезпечними умовами праці, він валив ліс у Сибіру.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

05 грудня 2000 року батьки заявниці - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюб розірвали (а.с.9).

Відповідно до рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 січня 2003 року ОСОБА_2 знято з реєстраційного обліку АДРЕСА_2 (а.с.4).

Звертаючись до суду із заявою про визнання особи померлою, ОСОБА_1 зазначала, що оголошення батька померлим необхідно для оформлення у порядку спадкування належної йому на підставі Державного акту на право власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського призначення, розташованої на території Давидівської сільської ради (а.с.8).

Згідно довідки квартального комітету Пирятинської міської ради від 12.02.2014 (а.с.18), виконком інформацією щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не володіє.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області ( на території якої проживають родичі ОСОБА_2К.) останній зареєстрованим чи знятим з реєстрації не значиться (а.с.19).

Суд заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи уважає, що у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 повинно бути відмовлено з наступних підстав.

Згідно ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

За змістом ст. 247 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Проте, заявник ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б підтверджували її звернення до відповідних органів внутрішніх справ з заявою про розшук батька, а отже не дотрималась процедури оголошення особи в розшук.

Лише показання свідків, які є близькими родичами заявниці, не є обставинами, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Обставин, що загрожували смертю ОСОБА_2 або обставин, що дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку судом також не встановлено.

За вказаних обставин суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про оголошення фізичної особи ОСОБА_2 померлою.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 247-249 ЦПК України, на підставі ст. 46 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлим відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

Народні засідателі :

Повний текст рішення виготовлений 12.03.2014