Справа №333/6162/14-ц
Провадження №2/333/2503/14
14.11.2014 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
при секретарі Шевченко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення звернення стягнення, -
Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 159 250,42 доларів США та судові витрати, посилаючись на те, що 27.06.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ZPC0GA00000652, згідно вимог якого, відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 11,04 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.06.2017 року.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 27.06.2007 року уклали договір іпотеки № ZPC0GA00000652, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.
Однак, ОСОБА_1 порушив вимоги кредитного договору, а саме, не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPC0GA00000652 від 27.06.2007 року в розмірі 159 250,42 доларів США звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від свого імені договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у спірній квартирі.
07.10.2014 року представник позивача у зв'язку з набуттям чинності 07 червня 2014 року ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору №ZPC0GA00000652 в розмірі 159 250,42 доларів США, що за курсом НБУ від 16.07.2014 року складає 1 864 822,37 гривень, яка включає: 46 224,67 доларів США - заборгованість за кредитом; 39 442,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 400,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 59 579,14 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 21,35 доларів США (фіксована частина), 7 582,34 доларів США (процентна складова).
У судове засідання 14.11.2014 року представник позивача не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суду про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
27.06.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (банк), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № ZPC0GA00000652, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 27.06.2007 року по 26.07.2017 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 55 100 доларів США на наступні цілі: 50 000 доларів США - на споживчі цілі, 5 100 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7 зазначеного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місця на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 вказаного кредитного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. зазначеного кредитного договору (а.с. 64-66).
Згідно п. 2.2.2 кредитного договору № ZPC0GA00000652 від 27.06.2007 року позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 кредитного договору. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.
Відповідно до п. 2.2.4 вказаного кредитного договору відповідачу необхідно повністю повернути кредит до дати, зазначеної у договорі. Погашення здійснювати в порядку, сумах і строки, передбачені п. 7.1 та п. 2.3.3. договору.
На підставі п.3.1 зазначеного кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позивальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1 змінної частини договору.
Відповідно до п.7.4 кредитного договору № ZPC0GA00000652 від 27.06.2007 року при порушення позивальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 договору, позивальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,54 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Згідно п. 4.1 зазначеного договору, при порушенні позивальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позивальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневу еквіваленті п курсу НБУ на дату сплати.
Пунктом 5.4 кредитного договору № ZPC0GA00000652 від 27.06.2007 року при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми заборгованості.
Однак, ОСОБА_1 вимоги кредитного договору № ZPC0GA00000652 від 27.06.2007 року не виконує, в обумовлені строки кредит, комісію та відсотки по ньому не сплачував. Станом на 16.07.2014 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 159 250,42 доларів США, що за курсом НБУ від 16.07.2014 року складає 1 864 822,37 гривень, яка включає: 46 224,67 доларів США - заборгованість за кредитом; 39 442,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6 400,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 59 579,14 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 21,35 доларів США (фіксована частина), 7582,34 доларів США (процентна складова) (а.с. 56-59).
Відповідно до ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
З урахуванням наданого представником позивача розрахунку, суд вважає стягнути з відповідача пеню в межах строку позовної давності - одного року (за період з 05.08.2013 року по 05.08.2014 року - дату подачі позову до суду) у розмірі 21 092, 59 доларів США.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № ZPC0GA00000652 від 27.06.2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником є позивач, надав відповідачу ОСОБА_1 кредит. Однак, відповідач порушив вимоги вказаного кредитного договору, а саме: не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсоткам, комісії, пені (в межах строку позовної давності) та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 207, 257, 259, 514, 516, 526, 610, 612, 617, 625, 628, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд,-
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення звернення стягнення - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С. Холод