АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1977/14 Справа № 181/858/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року м. Дніпропетровськ

04 лютого 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Межівської районної державної адміністрації, третя особа - відділ Держземагенства у Межівському районі, про поновлення строку позовної давності, визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він був прийнятий на роботу механізатором в колгосп ім. Фрунзе і працював там до 30.09.1996 року. Згідно протоколів № 13 засідання правління колгоспу ім. Фрунзе від 05 липня 1993 року та протоколу № 1 звітно-виборних зборів від лютого 1994 року його було прийнято в члени колгоспу. Під час його роботи було здійснено паювання земель КСП ім. Фрунзе, про що видано державний акт на право колективної власності на землю від 08.12.1994 року. Відповідно до довідки відділу Держземагентства у Межівському районі він, позивач, був включений у списки до державного акта на право колективної власності на землю КСП ім. Фрунзе під порядковим № 208. Про те що був внесений до зазначеного списку дізнався лише в 2013 році, після отримання довідки з відділу Держземагентства у Межівському районі. Про те що має право на отримання паю дізнався від громадян, у яких виникли подібні ситуації і які звернувшись до суду для захисту відповідного права. Позивач просив суд поновити строк позовної давності на звернення за захистом порушених прав та інтересів; визнати за ним право на земельну частку (пай), розташовану на території Межівської селищної ради; зобовязати Межівську районну державну адміністрацію виділити йому, позивачу, земельну ділянку в розмірі 5,32 га., про що видати відповідне рішення.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що з 02.07.1993 року до 30.09.1996 року ОСОБА_7 працював на посаді механізатора в КСП ім. Фрунзе Межівського району Дніпропетровської області, що підтверджується трудовою книжкою останнього, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.7).

Однак, в трудовій книжці позивача відсутній запис про прийняття його в члени даного господарства, хоча в матеріалах справи наявна відповідь з архівного відділу Межівської районної державної адміністрації, в якій зазначено, що у протоколі № 13 засідання правління колгоспу ім. Фрунзе від 5 липня (в місяці виправлення) 1993 р. (так у документі) та у протоколі № 1 звітно-виборних зборів членів сіл (так у документі) ім. Фрунзе від 5, 7 (так у документі) лютого 1994 року зазначено, що ОСОБА_8 (так у документі) Миколайовича прийнято в члени колгоспу (а.с.8).

Під час роботи ОСОБА_6 в КСП ім. Фрунзе було здійснено паювання земель даного господарства і було видано державний акт на право колективної власності на землю.

Згідно довідки № 1682 від 05.08.2013 року відділу Держземагентства у Межівському районі, ОСОБА_6 внесений до списку громадянчленів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства під порядковим №208, який додається до державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП ім. Фрунзе Межівського району 08 грудня 1994 року серія ДП Мж №003 (а.с.9).

У відповідності до Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в цьому господарстві і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст. 71 ЦК України від 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, встановлено трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права. Початок перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Фрунзе Межівського району Дніпропетровської області видано 08 грудня 1994 року, а з даним позовом позивач звернувся до суду лише 30 серпня 2013 року, що стверджується змістом штампа вхідної кореспонденції місцевого суду на а.с. 2, та не довів наявність поважних причин тривалого порушення строку позовної давності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у зв»язку з порушенням позивачем, без поважних причин, строку позовної давності.

Доводи апелянта про те, що він має незадовільний стан здоров»я і з 2001 року є інвалідом 1-ї групи, а також посилання на те, що про порушення свого справа він дізнався лише у 2013 році, - є недоведеними та такими, що спростовуються встановленими обставинами у справі.

Зокрема, місцевим судом встановлено, що позивач постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто у місцевості де проводилось розпаювання, а інформація щодо проведення розпаювання земель є загальновідомою для місцевих мешканців.

Посилання позивача на незадовільний стан здоров»я також не є поважною причиною пропуску строку позовної давності, зважаючи на те, що паювання земель було здійснене на підставі акту від 08 грудня 1994 рок, тобто строк позовної давності порушено більше ніж на десять років.

Також місцевим судом враховано позицію представника відповідача, який наполягав на застосуванні наслідків пропуску позивачем строку позовної давності.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді