Справа № 279/8903/13-ц
Провадження 2/279/2184/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2014 р. Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: судді Cнігір В.М.

при секретарі Каленській І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 взяв в користування 01.12.2012 року у позивача належний позивачу автомобіль та цього ж дня близько 11 години 10 хвилин, керуючи зазначеним транспортним засобом на автодорозі Коростень-Корма, поблизу СТО гаражного кооперативу № 3 та виїхавши на смугу зустрічного руху скоїв зіткнення з іншим автомобілем. В результаті ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.08.2013 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України, та призначено покарання. В результаті ДТП позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 65027,19 грн., що підтверджується звітом № 10 про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу в результаті ушкодження від ДТП. Моральну шкоду позивач оцінює в 30 000,00 гривень, яка полягає в тому, що внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу він несе тяжкі моральні та фізичні страждання, так як не може використовувати автомобіль для нагальних потреб. Тому просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування шкоди, завданої злочином: в розмірі 65 377,09 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Позивач подав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити (а.с.27).

Відповідач надіслав до суду заяву, в якій не визнав позов ОСОБА_1, вважає його необгрунтованим (а.с.42) .

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Так, оскільки вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.08.2013 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України, то обставина наявності вини відповідача у заподіянні шкоди ОСОБА_1 не потребує доказування (а.с.4-7).

Згідно довіреності від 13.05.2010 року позивач ОСОБА_1 є володільцем транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 2107 з реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с.8).

Зі звіту № 10 про визначення матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу в результаті ушкодження від ДТП вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ВАЗ 2107 з реєстраційним номером НОМЕР_1 складає 65 027 гривень 09 копійок (а.с.10-18).

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачає, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує моральні страждання позивача ОСОБА_1, який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не може користуватися належним йому транспортним засобом, в результаті чого змінився ритм звичного для нього життя.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, тому суд виходить з того, що задоволення позовних вимог в цій частині позову повинно відповідати як заподіяній моральній шкоді, так і критерію справедливості.

Щодо стягнення витрат, які поніс позивач на залучення експерта для проведення звіту по визначенню матеріального збитку, то в цій частині позову слід відмовити. Крім того, законодавством України витрати на експерта не віднесено до матеріального збитку, як зазначає про це позивач.

Відповідно до частини одинадцятої статті 53 ЦПК України експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов'язаних з проведенням експертизи і викликом до суду.

Згідно із частинами першою, третьою статті 86 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи.

В частині позовних вимог щодо стягнення понесених позивачем витрат по наданні юридичної допомоги також слід відмовити. Оскільки, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги та її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав.

Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння йому відповідачем ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди. Що ж стосується розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин за яких вчинено злочин, моральних страждань позивача та негативних наслідків, які настали для позивача у зв'язку із вчиненням злочинних дій відповідачем ОСОБА_2, суд вважає, що 10 000 грн., є достатнім розміром для відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.10, 53,60,86, 88,197, 209,215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22,23,61,1166,1167,1177,1195, ЦК України п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну злочином в сумі 65027 (шістдесят п»ять тисяч двадцять сім) гривень 09 копійок та моральну шкоду заподіяну злочином в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Віта Михайлівна Снігір