АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7642/14 Справа № 201/7603/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2,

Суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, Дніпропетровська міська рада про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом зобовязання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2014 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, Дніпропетровська міська рада про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом зобовязання вчинити певні дії.

Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення заяви та скасування заходів забезпечення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою шляхом зобовязання вчинити певні дії. 10 червня 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову по вищевказаній справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2014 року було задоволено заяву представника ОСОБА_6 ОСОБА_9, заборонено відповідачу ОСОБА_7 здійснювати будь-які будівельні роботи за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Диканський, 3. 09 липня 2014 року ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_8 подала заяву про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду від 24.06.2014 року. Ухвалою суду від 28 липня 2014 року було відмовлено в задоволенні вказаної заяви.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд послався на ту обставину, що заходи забезпечення позову приймалися до розгляду справи по суті, однак справа не розглянута судом, по ній проводяться процесуальні дії, а тому заходи забезпечення позову не є можливим скасувати на момент звернення відповідача із заявою щодо цього питання.

З такими висновками суду не можна погодитись у звязку з наступним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії, а відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи питання про забезпечення позову суд першої інстанції не взяв до уваги інтереси відповідача, права якого порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову. Однак, суд прийняв до уваги доводи позивача щодо можливості проведення відповідачем будівельних робіт на спірній території та ускладнення згодом виконання рішення суду, без надання позивачем належних доказів на підтвердження своїх доводів.

Вірними є посилання апелянта, що підтверджуються матеріалами цивільної справи, стосовно того, що судом першої інстанції шляхом накладення заборони на вчинення будівництва на майно, яке вже закінчено, введено в експлуатацію та на нього зареєстровано право власності є порушенням прав відповідача, гарантованих законодавством України.

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову скасувати. Задовольнити заяву ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2014 року про забезпечення позову скасувати. Зняти заборону відповідачу ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) здійснювати будь-які будівельні роботи за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Диканський, 3.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову скасувати.

Заяву ОСОБА_7 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2014 року про забезпечення позову скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: М.М. Пищида

Судді: Н.М. Деркач

ОСОБА_4