Справа № 463/395/14 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/6279/14 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю представника ПАТ «Львівгаз» - Залоги Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 21 липня 2014 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

в с т а н о в и л а:

18 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» звернулося в суд із заявою про стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за послуги з газопостачання квартири АДРЕСА_1 в розмірі 948,78 грн., а саме: 876,29 грн. основного боргу, три відсотків річних - 16,88 грн., інфляційні втрати - 55,61 грн., а також 121,80 грн. судового збору.

Оскаржуваною ухвалою у прийнятті заяви публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 - відмовлено.

Відкрито наказне провадження за заявою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_3.

Видано судовий наказ за заявою публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу по суті заявлених вимог про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості у триденний строк з моменту постановлення ухвали.

Ухвалу суду оскаржило Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз». Зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення питання. Стверджує, що з наданої довідки до заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожитий природний газ у сумі 948 грн. 78 коп. вбачається, що ОСОБА_3 є власником будинку за адресою, по якому утворилась заборгованість, а ОСОБА_4 проживає в будинку, за адресою, по якому утворилась заборгованість. Відтак обоє, несуть солідарну з власником майнову відповідальність по оплаті комунальних послуг. Крім цього звертає увагу на те, що обставини, які б свідчили, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором) з матеріалів справи не вбачаються. Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 21 липня 2014 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 43), в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, матеріалів справи достатньо для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» - Залоги Н.В., перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що заявник 18.07.2014 року звернувся в суд із заявою, в якій просив видати наказ про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Львівгаз» - 876,29 грн. основного боргу, 16,88 грн. - 3% річних, 55,61 грн. інфляційних втрат та 121,80 грн. судового збору.

Частково відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції послався на те, що боржником у випадку пред'явлення заяви про видачу судового наказу може бути лише особа, яка є власником (співвласником) житла. У пред'явленні до ОСОБА_4 вимог як до власника квартири, за яким рахується заборгованість, вбачається спір про право, оскільки останній власником (співвласником) квартири не є, що унеможливлює розгляд даного питання в рамках наказного провадження.

Проте з такими висновками районного суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Вимоги, на підставі яких передбачено видачу судового наказу, регламентуються ст. 96 ЦПК України.

Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу допускається з підстав, наведених у частині 3 ст. 100 ЦПК України.

За правилом п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до роз'яснень в пунктах 9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя ст. 267 ЦК України). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

З матеріалів справи вбачається. що суд фактично прийняв до провадження та ухвалив судовий наказ щодо стягнення боргу за спожитий газ з власника квартири ОСОБА_3 і цей наказ вказаним боржником не оскаржено (а.с. 16).

Таким чином, спір щодо наявності боргу та правильності нарахування заборгованих сум на час вирішення судом питання щодо прийняття заяви був відсутній. Не вбачається такого і на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Отже висновок суду першої інстанції щодо наявності у даному випадку спору про право не ґрунтується на нормах чинного законодавства, як і висновок про те, що вказані вище особи не можуть нести солідарної відповідальності за боргові зобов'язання власника квартири.

Враховуючи, що за статтями 64, 68 Житлового кодексу України повнолітні члені сім'ї наймача несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають з договору найму, в тому числі з оплати комунальних послуг, а норми ЦПК України не містять заборони щодо видачі судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (лист ВССУ від 03.05.2012 року № 19), то колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права (порядку, встановленого для вирішення цього питання), а тому на підставі ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України в частині відмови у прийнятті заяви публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 - підлягає скасуванню з передачею питання у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції .

В іншій частині ухвала відповідає вимогам чинного законодавства, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 21 липня 2014 року в частині відмови у прийнятті заяви публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 - скасувати та передати питання у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції .

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

Копняк С.М.