Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"20" жовтня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розлучення та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб, зареєстрований між нею і ОСОБА_2 відділом РАЦС Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, 26 листопада 2011 року, запис № 664; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання їхнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона 26 листопада 2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від цього шлюбу вони мають дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Між ними все частіше виникали сварки. Це все відбувалось на очах їхнього сина, що тяжким чином впливало на його психічний стан, та спричиняло їй і сину душевні страждання. Відповідач безпідставними ревнощами ображав її честь і гідність. Від нескінчених суперечок, вона перебула в стані постійного стресу. На даний час відповідач проживає окремо (на протязі останнього року вони не проживають разом), шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, любов та повага відсутні. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, та за згодою позивача постановити заочне рішення.

У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, доводи поданої позивачем заяви, суд приходить наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 664 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони не проживають разом з вересня 2013 року, з цього часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не відбудеться.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначені розміру аліментів, який буде стягуватись на утримання дитини, суд з урахуванням положень ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує як матеріальне становище позивача, яка утримує та проживає з дитиною, так і становище відповідача, який проживає окремо від родини, матеріальної допомоги родині в повній мірі не надає.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина підлягають задоволенню та присуджує до стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, що були сплачені позивачем за позовними вимогами про розірвання шлюбу.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір на користь держави, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів у розмірі 243 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 104, 105, 112, 113, 114, 141, 181-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст.10, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розлучення та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 26 листопада 2011 року (актовий запис № 664) - розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище дружини, змінивши його з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», прізвище чоловіка залишити «ОСОБА_2».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 03 вересня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: