Справа № 369/9147/14-ц
Провадження № 2/369/3682/14
РІШЕННЯ

Іменем України

04 листопада 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді В.В.Нікушина

За участю секретаря Ю.І. Беліменко

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що понад 10 років тому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис № 1148.

28.08.2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. З відповідачем по справі ОСОБА_1 проживала окремо, дитина проживала і проживає з нею, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради . Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживає з позивачкою. Тривалий час позивачка разом з сином проживає в АДРЕСА_1. Дитина має у своєму розпорядженні велику дитячу бібліотеку, має радіо керовані іграшки, іграшки « Лего», усі необхідні умови для проживання, для всебічного духовного, інтелектуального та фізичного розвитку. Весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його виховані, аліментів не сплачував. Має значну заборгованість по сплаті аліментів, про що позивачем надано довідка-розрахунок заборгованості.

Жодного разу відповідач не поцікавився успіхами сина ні в навчальному закладі, ні в гуртках які він відвідує. Позивачка вказує, що вона завжди цікавиться життям дитини у школі, допомагає в підготовці до уроків, всебічно розвиває дитину. Батька сина, вчителі за весь період навчання в школі взагалі не бачили та не знають його, так як він ніяким чином не цікавиться життям сина.

Позивачка стверджує, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон, але отримувала відмову. Вона прагнула оздоровити сина, розвивати його духовно, але відповідач в цьому перечив.

Позивач має дві вищі освіти займається підприємницькою діяльністю, вміє ставити мету і досягати її послідовними та логічними діями. Наявність даних доказів може підтвердити і довідкою-характеристикою з місця роботи.

Відповідач не може надати характеристику з місця роботи, так як він не на одній роботі тривалий термін не затримувався.

Позивачка вказала, що коли вона почала займатися питанням, щодо позбавлення батьківських прав Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області видала розпорядження №880 «Про встановлення участі батька - гр. ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з малолітньою дитиною».

Актами про стан виконання Розпорядження № 880 від. 06.11.2013 року встановлено, що 30.03.2014р., 06.04.2014 р., 13.04.2014 р., малолітня дитина ОСОБА_3 знаходився вдома, але відповідач ОСОБА_2 не з'явився .

На сьогоднішній день дитині вже 10 років, він не бажає спілкуватися з батьком та немає до нього ніяких почуттів не бажає проводити з ним час.

При зустрічі на засіданнях опікунської ради, відповідач вживав не нормативну лексику в присутності дитини, та негативно налаштовував сина проти матері. Дитина не одноразово сама говорила, що не бажає взагалі бачитись та спілкуватися з батьком.

Отже відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що виражається зокрема, що він не піклується про фізичний і моральний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує медичного догляду, необхідного харчування, не спілкується з ним так як повинен батько, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Згідно з п. 15. 16 Постанови № З Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не падають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджене наведеними доказами.

Позивач стверджує, що все вищенаведене свідчить виключно про одне, що відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності з ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на думку позивачки, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести де негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору.

У відповідності з ч.4 ст. 155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановлено законом.

Позивачка зважаючи на вище викладене просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_3.

Відповідачем були подані заперечення проти позову, відповідно до яких зазначено, що він завжди проявляв ініціативу у спілкуванні з сином, проте дії позивачки призвели до того, що спілкування з сином стало тимчасово не доцільне з психологічної точки зору. А також звернув увагу на те, що згідно Розпорядження Києво-Святошинської районної державна адміністрація Київської області №880 « Про встановлення участі батька - гр. ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з малолітньою дитиною», зазначено, що саме він звернувся з такою заявою з метою встановлення годин спілкування з дитиною, так як позивачка вже багато років чинить перешкоди у спілкуванні з сином та налаштовує сина проти батька. Тому, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засідання Позивач, її представник, просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України (далі - СК України) при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою участю є орган опіки і піклування.

Начальник служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області подав до суду заяву із проханням слухати справу у відсутність їх представника. В заяві, надали пояснення, що питання щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав батька - гр. ОСОБА_2, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто. Рекомендовано батькам - гр. ОСОБА_2, та гр. ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідувати психолога Києво-Святошинського районного центру соціально психологічної реабілітації населення та його інформування з питань подолання наслідків Чорнобильської катастрофи. Також рекомендовано батьку - гр. ОСОБА_2 погасити заборгованість по аліментам для малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, вислухавши думку учасників процесу, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1, 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний запис № 1148.

28.08.2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. З відповідачем по справі ОСОБА_1 проживала окремо, дитина проживала і проживає з нею, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради .

ОСОБА_2 звернувся до служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про встановлення його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За результатами розгляду було прийняте Розпорядження №880 від 06 листопада 2013 року про встановлення днів та годин участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином.

ОСОБА_1 звернулась до служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 надання. За результатами 13 травня 2013 року було прийнято рішення за № 9 про недоцільність позбавлення Відповідача батьківських прав на даний час, надано відповідачу термін три місяці для налагодження стосунків з сином та виконання його батьківських обов'язків. А також рекомендовано батькам - гр. ОСОБА_2, та гр. ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідувати психолога Києво-Святошинського районного центру соціально психологічної реабілітації населення та його інформування з питань подолання наслідків Чорнобильської катастрофи, та в серпні 2014 року повторно переглянути рішення комісії №9 від 13 травня 2014 року.

В своєму листі до суду від 04.11.2014 року служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надала пояснення, що питання щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав батька - гр. ОСОБА_2, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто 22 жовтня. Рекомендовано батькам - гр. ОСОБА_2, та гр. ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідувати психолога Києво-Святошинського районного центру соціально психологічної реабілітації населення та його інформування з питань подолання наслідків Чорнобильської катастрофи. Також рекомендовано батьку - гр. ОСОБА_2 погасити заборгованість по аліментам для малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до п. 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В абзаці другому п. 18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Судом встановлено, що хоча стосунки між батьками дитини досить напружені, що перешкоджає цивілізованому вирішенню їх сімейних справ щодо спільного виховання дитини, проте батько виявляє бажання в подальшому брати участь в вихованні дитини, також батьком виконано рекомендацію служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 22 жовтня, а саме сплачено аліменти, що підтверджується наданою в судовому засіданні копією квитанції № 7, також в матеріалах справи відсутні рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, тобто на думку суду звернення позивачки до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав є передчасним та не відповідає інтересам неповнолітньої дитини, яка позбавляється спілкування з біологічним батьком, який висловлює бажання брати участь у вихованні своєї дитини.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав.

На підставі ст. ст. 19, 141, 164 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та керуючись ст. ст. 10, 11,57,60, 209, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: В. В. Нікушин