АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1654/14 Справа № 0430/1884/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

21 січня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Авілон» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Авілон» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що у звязку з перебуванням у трудових відносинах з відповідачем та незабезпеченням роботодавцем безпечних умов праці, згідно довідки МСЕК від 21.11.2012 року, йому, позивачу, встановлено третю групу інвалідності з втратою 50 % професійної працездатності в наслідок виробничої травми, тому просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 120000,0 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Авілон» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя на виробництві, суму у розмірі 50000 грн. 00 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Авілон» посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про зміну оскаржуваного рішення зменшення розміру стягнутої моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, з урахуванням положення ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткової зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 13 вересня 2011 року позивач, під час виконання трудових обов»язків на підприємстві ТОВ НВП «Авілон», отримав виробничу травму, що стверджується відповідним актом за формою Н-1 та визнано сторонами.

Суду надано виписку із акту огляду МСЕК від 21.11.2012 року, згідно якої позивачу безстроково встановлено третю групу інвалідності та визначено 50% втрати професійної працездатності.

Зважаючи на те, що, у звязку з отриманою виробничою травмою, позивач частково втратив зір і професійну працездатність, місцевий суд дійшов правильного висновку про заподіяння ОСОБА_6 моральних страждань, які полягають у перенесеному фізичному болю, необхідністю відвідувати медичні установи і проходити лікування, переживаннях, що пов»язані з необхідністю коригувати особисте життя, професійну діяльність, побут тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 даної статті покладено на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що моральна шкода завдана позивачу внаслідок втрати ним працездатності у звязку з виконанням трудових обовязків та незабезпеченням роботодавцем безпечних умов праці, колегія вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування відповідачем моральної шкоди спричиненої позивачу.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків (професійних захворювань) на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України "Про загальнообов'язкова соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до закону право на встановлення факту спричинення особі моральної шкоди у вказаних правовідносинах покладено на суд, у зв'язку із чим суд дав належну оцінку висновку МСЕК щодо наявності факту спричинення моральної шкоди позивачу.

Разом з тим, колегія вважає, що визначений місцевим судом розмір суми на відшкодування моральної шкоди не відповідає встановленим обставинам справи, вимогам розумності та справедливості, визначений без урахуванням проценту втрати професійної працездатності, глибини і тривалості спричинених позивачу страждань.

Так, суд першої інстанції не взяв до уваги, що виробничу травму позивач отримав, зокрема, через порушення особисто ним вимог п. 3.5 Інструкції з охорони праці №9-М, де передбачено правило наступного змісту: «Під час укладення заготовки і зняття деталі з штампа не тримати ногу на педалі включення преса». Викладене стверджується актом форми Н-1 за №01-11 щодо нещасного випадку з позивачем від 13.09.2011 року та актом форми Н-5 від 29.09.2011 року про розслідування даного нещасного випадку (а.с. 14 16, 17 19).

Виходячи з викладеного, зважаючи на вимоги співмірності, колегія дійшла висновку, що визначений місцевим судом до стягнення розмір моральної шкоди у сумі 50000,0 грн. підлягає зменшенню до 10000,0 грн.

Колегія зауважує, що апелянтом визнано факт заподіяння позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає частковій зміні, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Авілон» - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2013 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди.

Зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Авілон» на користь ОСОБА_6, з 50000,0 грн. до 10000 (десяти тисяч) грн. 00 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді