Справа № 466/6099/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„29" жовтня 2014 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

у с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 пред»явила в суд позов до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача в її користь суму боргу в розмірі 15 415,57 грн., встановлений індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 1920,28грн. і три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі 646,19грн. та судові витрати.

В позовній заяві зазначив про те, що 01 жовтня 2011 року вона позичила ОСОБА_2 880,89 євро, строком до 28 березня 2013 року. На підтвердження укладеного договору позики ОСОБА_2 надала їй розписку.

У встановлений договором строк ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов»язання, під будь-яким приводом ухиляється від їх виконання, намагання зустрітись з нею виявились марними.

Загальна суму заборгованості відповідача за договором позики, з врахуванням 3% річних та індексу інфляції становить 17 982,04 грн.

З врахуванням викладеного, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 17 982,04 грн. та судові витрати.

В судове засідання позивач та його представник не з»явились, та представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про згоду на розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом опублікування оголошення в газеті «Високий замок» від 10-12 жовтня 2014 року. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв»язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що сторони 01 жовтня 2011 року уклали договір позики, за яким ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 880,89 євро готівкою. Даний договір оформлений письмово розпискою. Сторонами визначено дату повернення позики, до 28 березня 2013 року. Однак жодних коштів в погашення позики відповідач не повернула.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачу було направлено вимогу від 20 червня 2013 року про негайне повернення суми боргу, однак відповідач не вчинила жодних дій відповідно до змісту вказаного листа, як і не надала на нього відповіді.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором позики не виконала.

Вказані обставини підтверджуються розпискою від 01 жовтня 2011 року, розрахунком заборгованості, та іншими матеріалами справи.

Позивач також просить стягнути з відповідача розмір інфляційних збитків та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача 15 415,57 грн. заборгованості за договором позики 1920,28 грн. - інфляційних втрат, 646,16 грн. - три проценти річних.

У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача також підлягають стягненню в користь позивача 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 197, 209, 210, 212, 213, 213, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 525, 526, 530, 611, 625, 1046, 1050 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 17 982,04 грн. (сімнадцять тисяч дев»ятсот вісімдесят дві гривні чотири копійки) боргу за договором позики з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних, та 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В. І. Кавацюк