Справа № 755/2727/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" квітня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, відповідно до позовних вимог просив суд: «Усунути перешкоди у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та участі у її вихованні шляхом зобов'язання відповідача ОСОБА_2 не чинити таких перешкод.

Визнати способи участі позивача у вихованні дочки ОСОБА_3 таким чином:

- з 18.00 год. четверга до 09.00 години понеділка кожного тижня місяця;

- 10 (десять) днів у період зимових канікул кожного року, в тому числі за місцем проживання батька;

- 7 (сім) днів в період весняних канікул кожного року, в тому числі за місцем проживання батька;

- 50 (п'ятдесят) днів в період літніх канікул кожного року, в тому числі за місцем проживання батька;

- 7 (сім) днів в період осінніх канікул кожного року, в тому числі за місцем проживання батька;

- необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою.

Місцем зустрічей визначити адресу проживання позивача. В день побачення з донькою батько має право забирати дитину з місця її проживання чи місця перебування особисто. Повернення доньки матері здійснюється батьком - позивачем особисто.

Зобов'язати відповідача ОСОБА_2 за два дні до дня зустрічі позивача з донькою ОСОБА_3 надати точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини», що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, пояснив, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, дитина залишилась проживати разом з матір'ю, позивач бажає спілкуватися з дитиною, приймати участь у вихованні дитини, усвідомлює свій обов'язок, як батька дитини, приймати безпосередню участь у вихованні дитини, однак відповідач забороняє спілкуватись з дитиною та приймати участь у її виховані. Позивач приїжджав за місцем проживання відповідача, , маючи за мету побачитись з дитиною, однак відповідач не відчиняє двері, на телефонні дзвінки не відповідає, на неодноразові прохання надати можливість побачитись з дитиною, відповідач категорично відмовляє, без пояснення причин та мотивації. Позивач вважає, що використав всі заходи для можливості врегулювання з відповідачем питання надання часу спілкування з дитиною в досудовому порядку, тому звертаючись з позовом до суду просить зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити позивачу час та місце для зустрічей з донькою, який визначений у прохальній частині позовної заяви.

Представник позивача ОСОБА_5 судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснень наданих позивачем в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористалась.

Представник третьої особи Ісаєва І.М. в судовому засіданні підтримала позов в частині визначення годин для спілкування батька з малолітньою дитиною, який передбачений у висновку органу опіки та піклуванням, долучений судом під час розгляду даної справи, а саме: два рази на місяць під час перебування батька в м. Києві, інші дні за домовленістю з матерю дитини ОСОБА_2; два-три рази на тиждень спілкуватись з донькою по телефону чи через засоби зв'язку, а вирішення спору щодо вимог, які стосуються зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні батька з малолітньою дитиною, залишила на розгляд суду.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи Ісаєвої І.М., свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 14 липня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебули у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.10)

Під час шлюбу народилась дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 9)

На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с.23)

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно приписів ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні малолітньої дитини (протокол засідання Комісії №6 від 19.03.2014 р.), встановлено, що «На час розгляду питання, Комісією встановлено, що батьки дитини розлучені, дівчинка проживає з матір'ю, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Батько дитини ОСОБА_1 бажає спілкуватись з донькою та брати участь у її вихованні. На даний час він проживає за адресою: АДРЕСА_2

Приймаючи до уваги зазначене вище, керуючись ст.158 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки і піклування вважає за можливе визначити такі години спілкування батьку ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3, 2002 року народження: два рази на місяць під час перебування батька в м. Києві, інші дні за домовленістю з матерію дитини ОСОБА_2; два-три рази на тиждень спілкуватись з донькою по телефону чи через засоби зв'язку».

Батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, проживаючи окремо від дитини, батько зобов'язаний брати участь у її вихованні, має право на особисте спілкування з дитиною, спір щодо участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо від неї, вирішується судом із визначенням способу такої участі, місця та часу їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення ( ст. . ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України).

В судовому засіданні позивач наполягав на тому, що з боку відповідача, матері дитини, чиняться перешкоди у його спілкування з дитиною, оскільки на даний час дитина проживає разом з матір'ю, відповідач має бажання спілкуватись з дитиною та мати можливість проводити час з дитиною без присутності матері, вважає, що його спілкування з дитиною на одинці, без присутності матері, буде більш сприяти його порозумінню з дитиною.

На підтвердження заявлених позовних вимог в частині чинення відповідачем перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною позивач посилається на покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8

Так, будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7, колега позивача по роботі, пояснила, що позивач, як батько дитини, жодним чином не компрометував себе неналежною поведінкою, завжди врівноважений, спокійний, цікавиться станом здоров'я дитини та виявляє бажання приймати участь у його житті та вихованні. Свідок підтвердила, що влітку 2013 року донька позивача ОСОБА_3 тривалий час проживала разом з батьком у місті Катирінопіль, батько опікувався дитиною, приділяв дитині весь свій вільний час, після повернення дитини до матері, між позивачем та його дружиною почали виникати суперечки з приводу участі батька у вихованні дитини, при цьому відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, не дає можливості батьку бачитись з дитиною. Восени 2013 року свідок разом з позивачем приїздили на наукову конференцію до міста Києва, перед поїздкою позивач домовився з матір'ю дитини про зустріч, однак зустріч батька з дитиною не відбулась, оскільки мати дитини скасувала зустріч, заборонила дитині бачитись з батьком, при цьому не пояснила причини, які перешкоджали батьку побачити дитину.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8, перебуває у дружніх стосунках з позивачем, пояснив, що після припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем виникають суперечки з приводу участі батька у вихованні дитини, при цьому відповідач не відповідає на телефонні дзвінки та не дає дитині спілкуватись з батьком по телефону, причини такої поведінки з боку відповідача, свідку не відомі. Свідок наголосив, що влітку 2013 року донька позивача ОСОБА_3 проживала у батька в м. Катеринопіль, батько опікувався дитиною, приділяв дитині весь свій вільний час, на даний час батько має бажання спілкуватись з дитиною, приймати участь у житті дитини, однак вирішити ці спірні питання з матір'ю дитини не виявилось за можливе.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчить його особисте звернення до органу опіки та піклування за встановленням вказаного порядку і до суду за захистом цього права. Крім цього, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв'язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дітьми, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини.

Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 Сімейного кодексу України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Разом з тим, суд вважає, що обраний позивачем спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з донькою не відповідає можливостям дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такий спосіб, який забезпечить участь кожного з батьків в процесі навчання, додаткових заняттях, спілкуванні поза годинами навчального процесу, оскільки позивач та відповідач з донькою проживають у різних місцевостях, дитина навчається у загальноосвітній школі за місцем проживання матері, має свій звичний спосіб життя.

Зважаючи на викладене, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими немає порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, а також психічний та фізичний стан малолітньої дитини, вважає за можливе визначити ОСОБА_1, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступний графік спілкування: два рази на місяць під час перебування батька дитини ОСОБА_1 в місті Києві, інші дні за домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_2, а також в літній період часу один календарний місяць, узгоджений з матір'ю дитини ОСОБА_2, що в цілому відповідає прийнятому з цього питання висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо участі у вихованні малолітньої дитини (протокол засідання Комісії №6 від 19.03.2014 р.), який є чинним, у встановленому порядку прийняте рішення сторонами спору не оскаржувалось.

Як передбачено ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконним рішень, дій чи бездіяльність органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем визначено спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача, як батька, на вільне спілкування з малолітньою дитиною та прийняття участі у її вихованні, які не було усунуто відповідачем після отримання висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, яким визначено порядок участі батька у вихованні дитини, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною, та шляхом обмеження спілкування батька з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статі 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законами України.

Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд визначає ОСОБА_1, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення графіку спілкування: два рази на місяць під час перебування батька дитини ОСОБА_1 в місті Києві, інші дні за домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_2, а також в літній період часу один календарний місяць, узгоджений з матір'ю дитини ОСОБА_2, та зобов'язує ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною, та шляхом обмеження спілкування батька з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною, в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжних документів про їх оплату.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст.19, 141, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1, як спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітнього доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення графіку спілкування: два рази на місяць під час перебування батька дитини ОСОБА_1 в місті Києві, інші дні за домовленістю з матір'ю дитини ОСОБА_2, а також в літній період часу один календарний місяць, узгоджений з матір'ю дитини ОСОБА_2,

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з дитиною, та шляхом обмеження спілкування батька з дитиною особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м.Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання відповідачем копії судового рішення.

С у д д я: