Справа № 2-261/2011(1)
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В., розглянувши подання Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшло подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Шеремет Ю.М. про примусове проникнення до житла, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_2, мотивуючи тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва знаходиться виконавчий лист від 14 квітня 2011 року, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 46 782 грн. 00 коп., складність виконання виконавчого листа полягає у тому, що державним виконавцем були здійсненні неодноразові виходи за адресою місця проживання боржника: АДРЕСА_1, але мешканці квартири ігнорують вимоги державного виконавця, потрапити до квартири не виявляється можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчиняє, про що свідчать відповідні акти, добровільно виконати рішення суду боржник відмовляється, чим чинить перешкоди державному виконавцю в проведення виконавчих дій та унеможливлює виконання рішення суду.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржнику від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що подання Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження" примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

15 липня 2011 року головним державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві Білець Т.М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 27549680, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-261, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 10 червня 2011 року, про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 46 782 грн. 00 коп. (а.с. 5)

Як вбачається з наданих разом з поданням Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва доказів, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києві Білець Т.М., в межах виконавчого провадження, здійснені виходи за місцем проживання боржника, про що складено відповідні акти від 06.12.2012 року, 08.05.2013 року, 29.05.2014 року, про те, що при виході державного виконавця за місцем проживання боржника, ніхто двері не відкривав, зайти в квартиру боржника не виявляється можливим, постанова державного виконавця про примусовий привід боржника залишена боржником без виконання.

В порядку ст. 88 Закону України „Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону, а саме за невиконання законних вимог державного виконавця громадянами чи посадовими особами, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи та майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця роботи (знаходження), якщо ці дії не мають ознак злочину, а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця на винних осіб за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби накладається штраф від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у порядку, передбаченому законом.

У разі наявності ознак злочину у діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги законодавства про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і надсилає до відповідних правоохоронних органів подання про притягнення винної особи до кримінальної відповідальності

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України)

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року)

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подання Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки державними виконавцями не вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, невикористанні всі права надані державним виконавцям, спрямованих на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій.

Крім того, до матеріалів подання долучено лист Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 02.11.2011 року № 49312 (И-2011), відповідно до якого боржник ОСОБА_2 є власником лише 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, однак державним виконавцем не надано правового обґрунтування наявності підстав для примусового проникнення до житла, власниками якого є особи, що не являються сторонами виконавчого провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 209-210, 376 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

В задоволенні подання Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я