Справа № 755/3209/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, звертаючись з позовом до суду, просило стягнути солідарно зі ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість за квартплату та плату за комунальні послуги у розмірі 1230,68 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн., що є предметом позовних вимог.

Представник позивача Пількевич О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Починаючи з 01 січня 2002 року по серпень 2004 року, та з жовтня 2012 року по липень 2013 року відповідачі, як споживачі послуг, не в повній мірі виконують обов'язки щодо внесення щомісячної оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по квартплаті та платі за комунальні послуги на загальну суму 1230,68 грн. З боку працівників позивача з відповідачами неодноразово проводились бесіди з приводу необхідності повної сплати за отримані послуги, також пропонувалось укласти договір про реструктуризацію заборгованості, однак відповідачі ці пропозиції проігнорували, що спонукало позивача звернутись з даними позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, на підставі Договору міни квартири від 02 вересня 2003 року, зареєстровані та проживають в цій квартирі з 2005 року. Відповідач визнає, що в період з жовтня 2012 року по липень 2013 року не в повному обсязі сплачував за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість, однак відповідач заперечує щодо визначеного позивачем боргу в розмірі 692,49 грн., яка виникла за період з 01 січня 2002 року по серпень 2004 року, оскільки на той час відповідачі не були власниками квартири, тому не можуть нести зобов'язання по сплаті боргу за попередніх власників квартири, також наголосив, що на момент укладення договору міни квартири, відповідачі мали достовірну інформацію про відсутність боргу по комунальним платежам по цій квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Договором міни квартири від 02 вересня 2003 року.

Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Звертаючись з позовом до суду, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за квартплату та плату за комунальні послуги на загальну суму 1230,68 грн., яка виникла за період з 01 січня 2002 року по серпень 2004 року в розмірі 692,49 грн., та з жовтня 2012 року по липень 2013 року в розмірі 807 грн.37 коп., що підтверджується довідками про заборгованість по квартплаті та комунальним платежам, та розрахунками боргу по квартирній платі та комунальним платежам, які приєднано до матеріалів справи. (а.с.14, 15)

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно положень ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули права власності на квартиру АДРЕСА_1, на підставі Договору міни квартири від 02 вересня 2003 року, відповідно до положень чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами спору, тягар утримання майна у власника майна виникає з моменту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, в даному випадку право власності у набувача виникає з моменту державної реєстрації на це майно.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в межах даного спору Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва безпідставно пред'явлені вимоги до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по житлово-комунальним послугам за період з 01 січня 2002 року по серпень 2004 року в розмірі 692,49 грн., оскільки позивачем не враховано обставини набуття відповідачами права власності на об'єкт нерухомого майна, та не наведено правових підстав для покладення на відповідачів вимог зобов'язального характеру по оплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги до набуття останніми права власності на квартиру, а відповідно до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В той же час, позовні вимоги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з жовтня 2012 року по липень 2013 року в розмірі 807 грн.37 коп. є обґрунтованими, при цьому суд враховує позицію відповідача ОСОБА_1, який визнав наявність боргу за цей період, не спростував розмір нарахованих позивачем платежів за цей період, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягає задоволенню частково, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 807 грн. 37 коп., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп., тобто по 121 грн. 80 коп. з кожного відповідача, який сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, що підтверджується долученими до справи оригіналами платіжних документів.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 322, 328, 334 Цивільного кодексу України, ст.68 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, ст. ст. 10, 11, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 807 (вісімсот сім) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва судовий збір в розмірі 121грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва судовий збір в розмірі 121грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я