Справа № 645/2766/14-ц
Провадження № 2/645/1167/14
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2014 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючий - суддя Алтухова О.Ю.,
секретар судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Актив-банк до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно,-
Позивач в особи свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до відповідачів про звернення стягнення на майно.
Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив про обставини, які викладені вище в даному рішенні, одночасно представник позивача звертав увагу суду на те, що кредит був отриманий у національній валюті, в звязку з чим дія Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на дане нерухоме майно не розповсюджується. Проти ухвалення по справі заочного рішення представник позивача не заперечував.
Відповідач та третя особа у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали.
Таким чином, відповідно до п. 3 ч.5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 24 квітня 2008 р. між позивачем ПАТ «КБ «Актив-банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір 911.1.08/Д(с)-12 (а.с. 6-8), згідно якого ОСОБА_3 були надані грошові кошти в сумі 382 000,00 грн. строком до 23 квітня 2032 р. що підтверджується меморіальним ордером №2400 від 24.04.2008 р. (а.с. 9).
Статтею 572 ЦК України встановлено, що кредитор, яким є позивач, має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.12.2013 р., по справі №645/7893/13-ц задоволений позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Актив-банк до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 911.1.08/Д(с)-12 від 24 квітня 2008 року у розмірі 352 652,50 грн. (а.с. 16-17).
Даним рішенням встановлені факти, що між ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та ОСОБА_3, укладався договір про іпотечний кредит № 911.1.08/Д(с)-12 від 24 квітня 2008 року на суму 382 000,00 грн., відсотки за користування кредитом складали 10,7 % річних, видача коштів здійснена на підставі меморіального ордеру №2400 від 24.04.2008р. Одночасно зазначеним рішенням встановлено, що відповідачем забовязання за даним договором не виконані, в наслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 352 652, 50 грн.
Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
В забезпечення кредитного договору було укладено договір іпотеки від 24 квітня 2008 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, відповідно до якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з договору про іпотечний кредит, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: 3-кімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 43,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, Салтівське шосеАДРЕСА_1 (а.с.10-12).
Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні Піни на цей вид майна.
Пункт 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначає, що при задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до п.п. 2.1.5 Іпотечного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником зобовязань, а також у інших випадках, передбачених цим договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством.
Відповідно до п.п. 4.1 Іпотечного договору іпотеко держатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку якщо у момент настання строку виконання забовязань, вони не будуть виконані (виконані належним чином).
Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.3. ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки має серед іншого й містити інформацію про початкову ціну продажу нерухомості.
Відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Відповідно до розяснень, що містяться в п.п.42, 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
На час звернення позивача до суду забовязання за кредитним договором не виконано, заборгованість не погашена, в звязку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно меморіального ордеру №2616 від 25 березня 2014 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 572, 589, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 11, 61, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 33, 34, 38, 39 Закону України « Про іпотеку», суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Актив-банк до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно задовольнити повністю.
Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, встановленою згідно висновку незалежного експерта, призначеного постановою державного виконавця під час проведення виконавчих дій.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Фрунзенського районного суду О. Ю. Алтухова