У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.,

суддів: Собослой Г.Г., Куцина М.М.,

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на ухвалу Ужгородського мівськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2014 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "ОСОБА_2 МКБ" про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, було накладено арешт на майно позивача ОСОБА_1, а саме на об'єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку, за адресою м.Ужгород, вул.Паркова набережна,8.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку що ухвалено з порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник ПАТ "ОСОБА_2 МКБ" заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується апеляційна скарга, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ніяким чином не утруднить чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі про визнання недійсним кредитного та договору іпотеки. Суд першої інстанції свою ухвалу не мотивував. Крім того арешт, як засіб забезпечення позову, може бути накладено за позовами майнового характеру.

За таких обставин суд першої інстанції не врахував положень як ст.. 151 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Положеннями ст. 312 ЦПК України визначено, що апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.150-152,209,218,303,312,313,314,315,317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Ужгородського мівськрайонного суду Закарпатської області від 13 жовтня 2014 року скасувати і постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви АТ "ОСОБА_2 МКБ" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскеарженню не підлягає.

Судді