23.12.2014 Справа № 756/6323/14-ц
№2-о/756/153/14
№756/6923/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітов М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'ю, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю. Свою заяву обґрунтовує тим, що з 20 серпня 1966 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, з яким разом прожили більше 44 років однією сім'єю. Спадкодавець був зареєстрований у АДРЕСА_3, але з 2000 року фактично він там не проживав. З цього часу вони постійно з ним мешкали в АДРЕСА_1. Починаючи з 1988 р. у літні періоди разом переїжджали на власну дачу, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4. ІНФОРМАЦІЯ_6 її чоловік помер і відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. із розташованою на ній вище вказаною дачею. Згідно заповіту чоловіка від 26 січня 2007 року спадкоємцем вказаної земельної ділянки, був визначений їх онук - ОСОБА_2. Однак, з невідомих причин він своєчасно не потрапив до державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини і таким чином, він не набув права на спадкове майно у визначений законом спосіб та строк. 20.03.12 спадкоємець звернувся до державної нотаріальної контори № 21 щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено. Після цього він вирішив не займатись даною спадщиною і станом на сьогодні - взагалі немає бажання її приймати та вирішувати будь-які питання щодо неї. Проте, така невизначеність і наявність заповіту в свій час завадили їй самостійно звернутись до державної нотаріальної контори і вчинити необхідні дії щодо вступу та прийняття цієї спадщини. Тому, враховуючи складені обставини та те, що на час відкриття спадщини вона була єдиною особою, що мешкала зі своїм чоловіком і спільно з ним користувалась цим спадковим майном, яке й досі утримує за власний кошт, то за законом - вона, як дружина має право на спадкування цієї земельної ділянки, оскільки є спадкоємцем першої черги. Слід вказати, що в березні 2014 р. вона зверталась до державної нотаріальної контори № 21, де в усній формі повідомили, що за повну відсутність документів які б підтверджували факт її сумісного проживання разом із чоловіком (спадкодавцем) - видати належне свідоцтво на цю спадщину не можуть. Факт сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та факт ведення разом з ним спільного господарства підтверджується наступними документами: копія свідоцтва про одруження, довідка СТ «Медик» від 13.04.14 та поясненнями свідків.

Просить суд встановити факт проживання її разом із ОСОБА_3 однією сім'єю станом на дату відкриття спадщини.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив її задовольнити.

Зацікавлена особа теж просила заяву задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, зацікавленої особи, допитавши свідків, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

20 серпня 1966 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 помер.

З довідки голови СТ «Медик» від 13.04.14 вбачається, що ОСОБА_3 є членом СТ «Медик» та користується земельною ділянкою АДРЕСА_4 площею 0,06 га, яка була надана в користування у 1988 році. Крім того, з іншої довідки голови СТ «Медик» від 13.04.14 слідує, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 в літній період, починаючи з 1988 року та по 11.06.11 знаходились в СТ «Медик».

Також, 06.01.07 ОСОБА_3 складено заповіт, за яким належну на праві власності земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,6 га розташовану на території Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області заповідав ОСОБА_2

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. від 20.03.12 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, з 02.11.1999 року.

ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 щ 25.03.1976 року по день смерті.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Також, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

За положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що заявник та померлий ОСОБА_3 постійно проживали на час відкриття спадщини та враховуючи те, що встановлення даного факту необхідно для отримання заявником спадщини як спадкоємцю першої черги, то заява підлягає задоволенню.

У той же час, підстав для встановлення того, що заявник проживала з ОСОБА_3 однією сім'єю не має, оскільки вони перебували у шлюбі.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-8, 11-15, 57-66, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, постійно проживала із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, на час відкриття спадщини.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов