Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду,

в с т а н о в и в:

07 жовтня 2014 року до Дніпровського районного суду міста Києва, як компетентного суду, надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 04 липня 2014 року у справі №212-14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву про скасування рішення третейського суду підтримала, просила заяву задовольнити, пояснила, що 04 липня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявник ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим рішенням та просить скасувати рішення третейського суду, яке прийняте без дотримання правил підвідомчості, а саме положень п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», якою передбачено, що третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських відносин, за винятком справ у спорах про захист прав споживачів, а враховуючи той факт, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, ОСОБА_1, як Позичальник, є споживачем послуг банку, тому даний спір не підвідомчий третейському суду. Також, в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, де предметом іпотеки виступає нерухоме майно, однак як передбачено у п.7 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» не підлягають розгляду третейськими судами справи у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки, тому розгляд справи третейським судом про стягнення заборгованості по кредитному договору, позбавив заявника права врегулювати спір з банком шляхом досягнення домовленостей щодо реалізації земельної ділянки, яка є предметом іпотеки. Крім того, примусове виконання рішення третейського суду має здійснюватись безпосередньо органами державної виконавчої служби, які входять до системи органів Міністерства юстиції України, що свідчить про те, що органи державної виконавчої служби є органами державної влади, а до компетенції третейських судів не належать справи, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребує вчинення відповідних дій органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, що є окремою підставою для скасування рішення третейського суду, як це передбачено у п.13 ст.6 Закону України «Про третейські суди».

Представник заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Гринчук С.Д., в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду з підстав, викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи.

Заслухавши думку представника заявника ОСОБА_2, представника заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Гринчук С.Д., дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали третейської справи №212-14, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником ОСОБА_1 підстави для скасування рішення третейського суду, які викладені у заяві про скасування рішення третейського суду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» на розгляд до третейського суду може бути переданий спір за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

Отже, обов'язковою умовою для розгляду спору в третейському суді є наявність третейської угоди між сторонами.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №_671/Ф03.23-28.

Як передбачено у п.6.1 Договору кредиту, всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути у зв'язку з укладенням та виконанням положень цього Договору вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників.

У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Білоконем Юрієм Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або ОСОБА_4 в порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Як з'ясовано судом, підтверджується доказами, які наявні у матеріалах третейської справи №212-14, 04 липня 2014 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Білоконь Ю.М.) ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту №_671/ф03.23-28 від 24.10.2006 року у сумі 656 159 грн.07 коп. та витрати, пов'язані з вирішенням спору третейським судом, в розмірі 4808 грн.30 коп.

Відповідно до положень ст.51 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, в разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано, зокрема, у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. (п. 1 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України).

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як роз'яснено у пунктах 1 та 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Тобто, виходячи з позиції Верховного Суду України, позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011, підтверджено, що саме споживач має звертатися до суду як під час укладення кредитного договору, так і під час виконання договору. На час виникнення спірних правовідносин (жовтень 2006 року) Закон України "Про третейські суди" не містив заборони на укладення третейської угоди.

Таким чином, Банк відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не є споживачем, а звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 (Позичальником) договірних зобов'язань за кредитним договором, пов'язане з виникненням між сторонами спору цивільно-правових відносин, які регулюються нормами цивільного законодавства України, та на які не розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Виходячи із суб'єктного складу сторін та характеру спірних правовідносин, що були предметом розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, цей спір підвідомчий третейському суду, тому відсутні підстави для застосування до даних відносин положень п.14 ст.6 Закону України « Про третейські суди».

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону «Про третейські суди» встановлено, що рішення третейського суду, яке не виконане добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання рішення третейського суду, якщо воно потребує вчинення дій органами державної влади та їх службовими особами, здійснюється за умови видачі компетентним судом виконавчого документа. (ч.3 ст. 55 Закону України «Про третейські суди»)

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для скасування рішення третейського суду з підстав, передбачених п. 13 ст.6 Закону України «Про третейські суди», оскільки виходячи з аналізу вищенаведених правових норм, в даному випадку під виникненням управлінських функцій розуміється покладення саме рішенням третейського суду на певний державний орган обов'язку стосовно вчинення будь - якої дії у сфері публічно правових відносин, однак оспорюваним рішенням третейського суду не покладено жодних зобов'язань на будь-який державний орган, а обов'язок виконання рішення третейського суду на державну виконавчу службу покладено Законом України „Про виконавче провадження», що не є тотожним поняттю, визначеному у п.13 ст.6 Закону України «Про третейські суди», тому доводи заявника ОСОБА_1 щодо порушення третейським судом правил підвідомчості з наведених обставин є безпідставними та суперечать нормам чинного законодавства, яке регулює ці відносини.

В той же час, місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України «Про третейські суди», при цьому рішення третейського суду може бути скасовано лише з підстав, вичерпний перелік яких визначених у ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявником ОСОБА_1 не доведено обставин, які б свідчили про порушення третейським судом правил підвідомчості, з урахуванням положень ст.6 Закону України «Про третейські суди», інших підстав для скасування рішення третейського суду, судом не встановлено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 6, 51, 55, 57 Закону України "Про третейські суди", ст.1 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.2, 17 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення третейського суду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її проголошення.

С у д д я