Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

14 травня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.
суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.
з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 січня 2014 року по справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево, виконкому Мукачівської міської ради, де третьою особою без самостійних вимог є: ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року КЕВ м. Мукачево звернувся в суд із вищенаведеним позовом та як на підставу своїх вимог посилався на те, що на обліку КЕВ м. Мукачево знаходиться квартира АДРЕСА_1 , яка відноситься до службового житлового фонду. У даній квартирі з вересня 2007 року проживає ОСОБА_1 із сім`єю, але з 25.08.2008 року його звільнено зі служби. Оскільки ОСОБА_1 разом із сім`єю продовжує проживати в службовій квартирі без спеціального ордеру, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, то за цих обставин у нього відсутні підстави для подальшого проживання в службовій квартири й підлягає виселенню без надання іншого житла. Враховуючи наведене, КЕВ м. Мукачево просив визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання в службовому приміщенні та звільнити дане приміщення.

Та у свою чергу, ОСОБА_1 у жовтні 2013 року звернувся в суд із зустрічним позовом, який у грудні 2013 року уточнив. Мотивував свої вимоги тим, що протягом 15 років проходив службу в Збройних силах України та наказом командира в/ч за № 183 від 23.08.2007 року йому разом зі членами сім`ї в установленому порядку розподілено службове житло. Та відповідно до Договірного свідоцтва за № 56 від 19.09.2007 року отримав право тимчасового проживання в спірній квартирі. Не дивлячись на це КЕВ м. Мукачево вимагає звільнити займане жиле приміщення, через те, що виконкомом Мукачівської міськради припинено видачу спеціального ордеру на службову квартиру. Такі дії відповідачів є неправомірними, і суперечать вимогам норм матеріального права. У зв`язку із чим просив задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 січня 2014 року відмовлено в задоволенні первісного позову та задоволено зустрічний позов.

Заперечуючи рішення суду, КЕВ м. Мукачево, подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати рішення суду в цілому та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відхилення зустрічного позову. При цьому посилається на те, що відповідачі проживають у службовій квартирі без спеціального ордеру, а ОСОБА_1 вже не перебуває на військовій службі. А звідси, таке не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В апеляційній інстанції представник апелянта в особі Григору А.О., яка діє на підставі довіреності, підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити таку з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_2 в особі ОСОБА_5 заперечив вимоги скарги, оскільки такі є безпідставними, та просив залишити рішення суду без змін як законне.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних мотивів.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З апеляційної скарги вбачається, що спірна квартира як державна власність, перебуває в управлінні МО України й закріплена за КЕВ м. Мукачево на праві оперативного управління. Вимоги первісного позову стосуються усунення з боку відповідачів перешкод у користуванні та розпорядженні спірною службовою квартирою. ОСОБА_1 звільнено з військової служби ЗС України за наявності негативних мотивів і до прийняття рішення виконавчим комітетом Мукачівської міськради про надання спірній квартирі статусу службова. КЕВ м. Мукачево надало відповідачам право для тимчасового проживання, що підтверджується наказом командира в/ч за № 183 від 23.08.2007 року й Договірним свідоцтвом за № 56 від 19.09.2007 року. Дана обставина не надає ОСОБА_1 права на отримання спеціального службового ордеру.

Як убачається з Довідки від 26.12.2012 року за № 4/647 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 протягом періоду з 01.08.1993 року і по 25.08.2008 року проходив військову службу в Збройних Силах України, а.с. 29.

Виходячи зі змісту абзаців 1 і 3 пункту 1 ст. 12 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом із ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Згідно протоколу № 49 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2007 року, зараховано на квартирний облік у списки загальної черги майора ОСОБА_6 , разом зі членами сім`ї, а.с. 18 на звороті.

А наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2007 року за № 183 спірне житлове приміщення розподілено майору ОСОБА_1 зі членами сім`ї, а.с. 20 на звороті.

На виконання даного наказу до отримання ордеру, КЕВ м. Мукачево надало право тимчасового проживання в квартирі АДРЕСА_1 , відповідачам, що стверджується Договірним свідоцтвом № 56 від 19.09.2007 року. Як слідує з Договірного свідоцтва, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зобов`язались звільнити вказане житло, згідно вимог чинного законодавства у разі зміни рішень стосовно його закріплення за ними, а.с. 23.

З метою закріплення службового житлового приміщення за ОСОБА_1 , начальник КЕВ м. Мукачево звернувся 19.03.2008 року з Поданням № 112 до в.о. міського голови м. Мукачево, а.с. 26 на звороті.

А наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 11.07.2008 року за № 60 у зв`язку із засудженням ОСОБА_1 до позбавлення волі на 5 років та у відповідності до ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з випробувальним іспитовим строком на 2 роки, виключено його зі списків офіцерського складу Збройних Силах України, а.с. 28. Та наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 12.08.2008 року за № 160 виключено ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини з 28 серпня 2008 року і направлено для зарахування на військовий облік до Мукачівського ОМВК, а.с. 29 на звороті.

Виходячи з листа начальника Мукачівського гарнізону від 08.02.2013 року за № 169, рішенням виконкому Мукачівської міськради за № 162 від 24.06.2008 року квартирі АДРЕСА_1 надано статус службової. Постановою Мукачівського міськрайонного суду від 01.06.2010 року військовослужбовця запасу ОСОБА_1 звільнено від покарання. Оскільки ОСОБА_1 було засуджено умовно, а тому був залишений на квартирному обліку в Мукачівському гарнізоні при військовій частині НОМЕР_1 . Станом на лютий місяць 2013 року, військовослужбовцю запасу ОСОБА_1 підійшла черга на отримання постійного житла у Мукачівському гарнізоні (перебування в загальній черзі з 27.03.1998 року), а.с. 31.

У відповідності до вимог абзацу 3 ст. 125 ЖК УРСР, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 цього Кодексу, не може бути виселено зі службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення: осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Наведені обставини в їх сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_1 разом із сім`єю не може бути виселеним із квартири АДРЕСА_1 , яка має статус службової без надання йому взамін іншого жилого приміщення, оскільки перебував на військовій службі в Збройних Силах України трохи більше 15 років. ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини з 28 серпня 2008 року і направлено для зарахування на військовий облік до Мукачівського ОМВК, а спірне житлове приміщення набуло статусу службового приміщення 24 червня 2008 року на підставі рішенням № 162 виконкому Мукачівської міськради, тобто до його виключення зі списків особового складу військової частини. А згідно вимог Договірного свідоцтва, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зобов`язались звільнити вказане житло, згідно вимог чинного законодавства. А чинне законодавство в даному випадку передбачає, що без надання іншого жилого приміщення, відповідачі не можуть бути виселені зі спірного службового жилого приміщення. Крім цього, відповідачі проживають у службовому приміщенні на підставі відповідного рішення КЕВ м. Мукачево. Та на час звернення позивача з позовом у суд, ОСОБА_1 вже давно було звільнено судом від покарання і вважається таким, що не має покарання.

За наведених обставин, апеляційна скарга в частині вимог первісного позову не підлягає задоволенню.

Та разом із цим, доводи скарги стосовно зустрічного позову не позбавлені підставності.

За зустрічним позовом, вимоги ОСОБА_1 полягають у тім, що суд повинен визнати дії КЕВ м. Мукачево по виселенню відповідачів за первісним позовом без надання іншого жилого приміщення, неправомірними; визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніми ОСОБА_7 і ОСОБА_8 право користування житловим приміщенням; зобов`язати виконком Мукачівської міськради прийняти рішення про зняття з житлового приміщення статусу службового і надання дозволу на укладення договору найму житлового приміщення.

Як убачається із ч. 1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. А ч. 1 ст. 13 передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Звертаючись у суд із первісним позовом КЕВ м. Мукачево як особа за якою закріплена спірна квартира на праві оперативного управління, має право у відповідності до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами, захищати інтереси військовослужбовців із метою забезпечення їх жилими приміщеннями.

Дане право, КЕВ м. Мукачево здійснює вільно і на власний розсуд та перешкоджати йому в цьому ОСОБА_1 не вправі. А тому вимога стосовно визнання неправомірними дій КЕВ м. Мукачево по виселенню ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_7 і ОСОБА_8 без надання іншого жилого приміщення, є безпідставною.

Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Однією з вимог за зустрічним позовом є визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніми ОСОБА_7 і ОСОБА_8 права на користування житловим приміщенням.

Матеріалами справи доведено, що в спірній квартирі ОСОБА_1 разом із сім`єю проживають із вересня місяця 2007 року. А наявний у справі спір полягає в тім, що ОСОБА_1 разом із сім`єю підлягає виселенню без надання іншого житла, оскільки звільнений із військової служби в запас, а не у зв`язку з тим, що останні незаконно почали проживати в спірній квартирі. Зазначене вказує на те, що права ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , неповнолітніх ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на користування житловим приміщенням не порушуються, оскільки вже більше шести років проживають у спірній квартирі.

ОСОБА_1 вимагає зобов`язати виконком Мукачівської міськради прийняти рішення про зняття зі спірного житлового приміщення статусу службового і надання дозволу на укладення договору найму житлового приміщення.

Проте, такі вимоги є передчасними, оскільки позивач не звертався до виконкому Мукачівської міськради із проханням про зміну статусу житлового приміщення та надання житлового приміщення, шляхом видачі йому в зв`язку із цим ордеру на таке жиле приміщення, який є підставою для укладення договору найму жилого приміщення. Та і відсутні докази того, що виконком Мукачівської міськради відмовив ОСОБА_1 в задоволенні таких вимог.

Виходячи із сукупності наведених обставин, суд першої інстанції безпідставно задоволив вимоги зустрічного позову.

Таким чином, ухвалене судом першої інстанції судове рішення не можна визнати законним у цілому, а тому підлягає скасуванню в частині задоволення зустрічного позову на підставі пунктів 1 і 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення суду про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не є підставними в цілому, а тому, така підлягає частковому задоволенню.

Зважуючи на вищезазначене та керуючись вимогами статей 10, 11, 60, 212, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Мукачево, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 січня 2014 року в частині задоволення зустрічного позову, скасувати.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , відмовити.

У решті вимог, рішення суду, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : ___________________ Судді : ____________________
____________________