Справа № 452/2821/13 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/817/14 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

cекретар - Олексів О.А.

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 125 000 грн. 00 коп. (сто двадцять п»ять тисяч грн. 00 коп.)

В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що 31 липня 2007 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було ухвалено рішення про стягнення з апелянта в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06.07.2007 року і до досягнення ними повноліття. Позивач ОСОБА_4 звернулася із заявою до ВДВС Самбірського МРУЮ у Львівській області щодо примусового виконання рішення суду ще у 2007 році, про що йому відомо не було, аліменти він сплачував добровільно, з 2010 року по 2012 рік він спільно проживав з позивачкою та свій дохід приносив в сім»ю. Жодних повідомлень та викликів з ВДВС Самбірського МРУЮ у Львівській області він не отримував аж до жовтня 2013 року.

Він давав позивачці ОСОБА_4 кошти на утримання дітей і саме у зв»язку з цим остання ніколи не зверталася у виконавчу службу із будь-якими скаргами щодо несплати та не стягнення в її користь аліментів.

Виконавча служба на даний час нарахувала заборгованість по аліментах з 06.07.2007 року по 01.05.2013 року у сумі 34 903 грн. 00 коп., а неустойка за прострочений період, відповідно до розрахунку - 375 843 грн. 00 коп.

На даний час позивачка не надає йому можливості спілкуватися з дітьми, відповідно він звернувся до органу опіки та піклування, щоб визначити дні побачень з дітьми. Йому невідоме місце проживання ОСОБА_4, відповідно він не знає на яку адресу має надсилати аліменти на утримання дітей. З виконавчої служби апелянт отримав лист лише в жовтні 2013 року та з цього часу сплачує аліменти на утримання дітей.

Що стосується розміру неустойки (пені), то вважає, що така нарахована безпідставно, так як він аліменти сплачував. В той же час звертає увагу на те, що неустойка вираховується наростаючою прогресією, і таким чином, сума несплачених аліментів множиться на 1% та на кількість днів місяця в якому вони вже йдуть в борг. Вважає, що сума неустойки за вказаний позивачкою період мав би становити 10 600,75 грн.

Позов визнає частково, а саме на суму 1210 гривень, оскільки вважає, що його вини у несплаті аліментів немає, такі він сплачував особисто позивачці до 2010 року. З 2010 року по 2012 рік вони проживали разом і весь свій дохід він приносив у сім»ю. А з вересня 2012 року і по даний час йому невідоме місце проживання позивачки та дітей і він не знає куди і на який рахунок сплачувати аліменти.

Просить рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року змінити та постановити нове рішення, змінивши суму стягнення з 125 000 грн. 00 коп. на 1210 грн. 00 коп. за період з 01 вересня 2012 року по квітень 2013 року.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, що відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 3, 4, 15 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Особа повинна довести, що дійсно має права, свободи чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у цивільно-правових відносинах. Суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Зазначеним вимогам закону дане рішення не відповідає.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Самбірського МРУЮ у Львівській області від 22.11.2007 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-612, виданого 22.11.2007 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 06 липня 2007 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки від 30.09.2013 року за №813/08-24/6806, виданої ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області, ОСОБА_4 не отримувала аліменти з ОСОБА_3 у період з 06.07.2007 року по 31.08.2013 року.

З розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 2-612, виданому 22.11.2007 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області, проведеному ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 не сплачував жодного разу і його заборгованість за період з 06.07.2007 року по 01.05.2013 року по сплаті аліментів становить 34 903 грн. 00 коп.

Таким чином, оскільки пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, то розмір пені за період з 06.07.2007 року по 01.05.2013 року, згідно з наданим позивачем та перевіреним судом розрахунком, складає 375 843 грн. 00 коп.

Судова колегія з такими висновком погоджується лише частково.

Відповідно до ч. ч.1 і 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз»яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На виконання вимог Апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2014 року, ВДВС Самбірського МУЮ у Львівської області скерувало на адресу суду копії документів виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа за № 2-612/07, виданого 22 листопада 2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей. З представлених суду документів вбачається, що відсутні будь-які докази скерування відповідачу ОСОБА_3 повідомлень, викликів щодо цього виконавчого провадження (а.с. 85- 100).

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області ОСОБА_7, допитаний в судовому засіданні як свідок, не зміг надати суду пояснення чому в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази про повідомлення ОСОБА_3 про те, що на виконанні ВДВС Самбірського МРУЮ Львівської області знаходиться виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа за №2-612/07, виданого 22 листопада 2011 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження», негайному виконанню підлягають рішення про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу за такими виплатами, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Ці вимоги закону при виконанні виконавчого листа про стягнення з відповідача в корись позивачки аліментів на утримання дітей не дотримані і доказ про їх виконання в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, колегія суддів надає віри поясненням відповідача про добровільну сплату аліментів на користь позивачки, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, остання із заявою про примусове виконання рішення суду звернулась у виконавчу службу лише у 2013 році. Виконавче провадження у 2007 році було відкрито без заяви позивачки як стягувача, а за листом суду, що на той час відповідало вимогам закону і про що ствердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 Окрім того, жодного разу, починаючи з 2007 року, позивачка не зверталась із будь-якими скаргами на дії державного виконавця щодо невиконання рішення суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки вина відповідача у несплаті аліментів не доведена, то і вимога про його відповідальність за прострочення сплати аліментів у виді неустойки (пені) є безпідставною, а відтак такою, що не підлягає до задоволення.

Цивільно-правова відповідальність за невиконання виконавчого документа регламентується вимогами ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки судом першої інстанції не виконано всі вимоги цивільного судочинства, зокрема, неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, що відповідно до вимог ст.309 ЦПК України є безумовними підставами для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.1, 3, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.