Провадження № 22-ц/783/7387/14 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_2, позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_10,

представника позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - Кредитної спілки "Християнська злагода" на заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про захист прав споживачів фінансових послуг і відшкодування матеріально-фінансових збитків,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивачі звернулися в суд з позовом до ОСОБА_8. Просили:

стягнути з відповідача:

на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки, завдані злочином в сумі 183598 грн 36 копійок ,

на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки завдані злочином в сумі 571073 грн,

на користь ОСОБА_7 матеріальні збитки завдані злочином в сумі

53328 грн 64 коп;

скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_8;

визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у пропорційних частках, про що вони укладуть відповідні угоди поміж собою у встановленому порядку.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що:

14.08.2006 року ОСОБА_3 було укладено договір про строковий членський внесок за № 211 ,

14.07.2006 року ОСОБА_6 було укладено такий договір за № 283,

29.01.2008 року ОСОБА_7 було укладено договір № 88/08 .

Усі зазначені договори підписані особисто відповідачем як керівником Кредитної спілки.

Залучені відповідачем особисто, як посадовою особою кредитної спілки кошти, замість передачі у позику, тобто тимчасове, платне, строкове користування, як це встановлено ст. 1046 ЦК України на умовах позики , чи у відповідності зі ст. 1054 ЦК України на умовах кредиту, було протиправно використано нею з іншою метою. А саме , як випливає з матеріалів кримінальної справи № 141-3097 , слухання у якій відбулося у Галицькому райсуді м. Львова , 27.03.2007 р відповідач , переслідуючи не суспільну і не споживачів, як це вона яко посадова особа кредитної спілки була зобов"язана робити, а свою власну корисливу мету, злочинним шляхом уклала серед іншого , зокрема і спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1. Цей епізод за № 3 записаний у судовому вердикті на стор. 138 том 98 матеріалів справи № 1-9/11 Галицького райсуду м. Львова. Цим фактом підтверджується привласнення відповідачкою внесків у сумі 808000 грн. Вищезазначена квартира Галицьким судом арештована в якості речового доказу у кримінальній справі № 141-3097. Отже внесені позивачами, як споживачами фінансових послуг членські та депозитні внески до кредитної спілки використані не за призначенням , а викрадені. У такий спосіб позивачі стали та визнані судом потерпілими по кримінальній справі № 141-3097. Відповідач по цій карній справі вже засуджена до позбавлення волі й відбуває покарання.

За рішенням Галицького районного с уду м. Львова від 14.02.2013 року позивач ОСОБА_3 має право на повернення коштів, викрадених відповідачем у сумі 147889,87 грн та за іншим рішенням того ж Галицького районного суду м. Львова від 12.06.2014 р - ще на суму 92435,86 грн, а у загальному - на 240325,73 грн.

За рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07.06.2013 р позивач ОСОБА_6 має право на повернення коштів, викрадених відповідачем у сумі 571073 грн.

За рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.02.2010р позивач ОСОБА_7 має право на повернення коштів, викрадених відповідачем у сумі 53328,64 грн.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у справі № 1-9/11 , який ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 06.04.2012 року (справа № 11-114/11) ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні злочинів та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на 12 років. Конкретно відповідачем , як посадовою особою кредитної спілки від свого , а не юридичної особи імені внаслідок вчинення злочинів , позивачам нанесено значних матеріальних збитків в частині неотримання споживачами фінансових послуг у вигляді виплати нарахованих відсотків за внесками та самих внесків, Також як потерпілим від її злочинних свідомих діянь було завдано матеріальну шкоду, яка на час подачі цієї позовної заяви сумарно складає 864727,37 грн.

Матеріальна шкода виникла внаслідок свідомого невиконання зобов"язань кредитної спілки в особі відповідачки перед позивачами згідно договорів про залучення грошових внесків № 211 , № 283 та № 88/08 на депозитні рахунки , оскільки остання розікрала їх. Вже , навіть після рішень судів цивільної юрисдикції не тільки відсотки не можна повернути, а й- прямі грошові внески, Саме цим нанесено збитки і вказані договори залишаються не закритими.

Посилаючись на положення ст.ст. 1166 1192, 177 ЦК України , а також на те, що у відповідності до ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі стосовно відповідача , який набрав законної сили , є підставою для звільнення позивачів як потерпілих по ній від доказування цивільно-правових наслідків діянь засудженої у даному спірному випадку відповідачки , яка відбуває покарання за свої протиправні діяння стосовно майна позивачів, просили задовольнити позов.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 вересня 2014 року позов задоволено.

Вирішено:

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 183598 (сто вісімдесят три тисячі п"ятсот дев"яносто вісім) грн 36 копійок матеріальних збитків, завданих злочином.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 571073 (п"ятсот сімдесят одна тисяча сімдесят три) грн. 00 копійок, матеріальних збитків, завданих злочином.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 53328 (п"ятдесят три тисячі триста двадцять вісім) грн. 64 копійки матеріальних збитків, завданих злочином.

Скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_8;

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 права власності на квартиру АДРЕСА_1 у пропорційних частках відповідно до укладеної між ними в майбутньому угодою.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 3441 грн судового збору.

На рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу особою, яка не брала участі у справі - Кредитною спілкою "Християнська злагода".

У відповідності до ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов"язки , мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвалою від 14 листопада 2014 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кредитної спілки "Християнська злагода".

У апеляційній скарзі Кредитгна спілка "Християнська злагода" просить скасувати оскаржене рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги наводить доводи про те, що оскаржене рішення було прийняте з неповним з"ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, яке вбачається в наступному.

Дійсно вироком Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у справі № 1-9/11 засуджено ОСОБА_8 за вчинення злочинів та призначено покарання у виді позбавлення волі , з конфіскацією особистого майна , з конфіскацією коштів та іншого майна , одержаних злочинним шляхом. Однак, вказана кримінальна справа , у якій було постановлено вирок, розслідувалася слідчим відділом Головного управління МВС України у Львівській області та мала присвоєний № 141-2596.

Крім того слідчим відділом Головного управління МВС України у Львівській області розслідувалася також інша кримінальна справа , яка мала присвоєний досудовий № 141-3097. Саме у цій справі ОСОБА_3( а.с. 21), ОСОБА_7 (а.с. 22) та ОСОБА_6 (а.с. 87) визнані потерпілими. На даний час ця кримінальна справа перебуває на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова і по ній ще не постановлено вирок.

У відповідності до вимог кримінально-процесуального судочинства, позивачі вправі пред"явити цивільний позов у вищезазначеній кримінальній справі., але аж ніяк не згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у справі № 1-9/11.

У випадку, не пред"явлення цивільного позову у кримінальній справі або залишення цивільного позову у кримінальній справі без розгляду , позивачі вправі пред"явити позов в порядку цивільного судочинства.

У зв"язку з вищенаведеним , апелянт вважає, що суд першої інстанції не вправі був обґрунтовувати оскаржене рішення вироком Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у справі № 1-9/11 , зважаючи на те, що позивачі не були визнані у вищевказаній кримінальній справі потерпілими та навіть не допитувалися у ній як свідки.

Згідно Закону України "Про захист прав споживачів" позовні вимоги можна пред"явити до сторони депозитного договору, що позивачами вже зроблено і по їхніх позовних вимогах вже постановлені судові рішення про стягнення коштів із Кредитної спілки "Християнська злагода", а конфіскація майна засудженого в користь потерпілого не передбачена діючим законодавством.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим , Законним є рішення , яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і запре речень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження ; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржене рішення в повній мірі не відповідає вищевказаним нормам процесуального права.

Так, задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував свої висновки посиланням на те, що 14.08.2006 року між КС "Християнська злагода" в особі голови правління ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_3 укладено договір № 211 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок ( а.с. 14), згідно з яким позивач на умовах зворотності вніс на свій рахунок 13000 грн, що є еквівалентом 2574 доларів США, на строк 12 місяців до 14.08.2007 року. 15.09.2008 року між КС "Християнська злагода" в особі голови правління ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_6 укладено договір № 283 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок ( ас. 15), згідно з позивач на умовах зворотності вніс на свій рахунок 202000 грн, що є еквівалентом 41649,49 доларів США, на строк 12 місяців до 15.09.2009 року. 29.01.2008 року між КС"Християнська злагода" в особі голови правління ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_7 укладено договір № 88/08 про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок ( а.с. 16) , згідно з яким на умовах зворотності вніс на свій рахунок 22000 грн, що є еквівалентом 4356,44 доларів США, на строк 12 місяців до 29.01.2009 року. В процесі судового розгляду було з"ясовано, що станом на день розгляду справи позивачам не повернуто коштів вкладників та не виплачено відсотків за користування ними.

Крім цього суд першої інстанції послався на:

вирок Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у справі № 1-9/11 , який набрав законної сили, і яким ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочинів та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, і який у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України має преюдиційне значення у цій цивільній справі;

рішення Галицького районного суду м. Львова № 13041/7810/13-ц від 14.02.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Кредитної спілки "Християнська злагода" про стягнення депозитного внеску, яким вирішено стягнути з КС "Християнська злагода" на користь ОСОБА_3 147889,87 грн депозитного внеску, 1478,90 грн судового збору ( а.с. 24);

рішення Галицького районного суду м. Львова № 461/4159/13-ц від 07.06.2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Кредитної спілки "Християнська злагода" про стягнення боргу, яким вирішено стягнути з КС "Християнська злагода" на користь ОСОБА_6 571073 грн , заборгованості, 229,40 грн судового збору ( а.с. 25);

рішення Личаківського районного суду м. Львова № 2-497/2010 від 15.02.2010 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Кредитної спілки "Християнська злагода" про стягнення боргу, яким вирішено стягнути з КС "Християнська злагода" на користь ОСОБА_7 50094,64 грн грошового вкладу, 3234 грн відсотків , та судові витрати у розмірі 562 грн.;

на положення ч.3 ст. 61 ЦПК України, ст. ст. 1166 , 1192 та 177 ЦК України, пункти 13, 15, 18, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна".

З огляду на викладене , оцінюючи докази у їх сукупності , суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов слід задоволити, оскільки відповідачем належним чином не виконано зобов"язання за договорами про строкові членські внески, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачами , що складає залишкову суму депозитного внеску, розраховану від еквіваленту , встановленого в доларах США, станом на день закінчення дій договору , та невиплачені відсотки.

Колегія суддів вважає, що тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції, не було доведено наявності підстав для задоволення заявленого позову.

Необхідно зазначити що висновки суду ґрунтуються на взаємовиключаючих підставах. Позов було заявлено з підстав заподіяння шкоди по деліктних правовідносинах, а судом першої інстанції зроблено висновки про задоволення позову з підстав не виконання відповідачем зобов"язання, в той час як відповідач ОСОБА_8 не перебувала з позивачами у договірних зобов"язаннях , а сторонами у договірних зобов"язаннях були позивачі і Кредитна спілка "Християнська злагода"

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для повного задоволення позову на : матеріали кримінальної справи № 1- 9/11, розглянутої Галицьким районним судом м. Львова, колегія суддів вважає необґрунтованим, зважаючи на наступне:

-із матеріалів цивільної справи видно, що при розгляді цієї цивільної справи кримінальна справа № 1-9/11 судом першої інстанції не оглядалася, копія вироку Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у цій цивільній справі відсутня, отже, суд першої інстанції не міг вбачити, як це зазначено в оскаржуваному рішенні, що вирок у вищезазначеній справі є обов"язковим при розгляді цієї цивільної справи.

У відповідності до п.3.1 всі розрахунки та виплати члену кредитної спілки здійснюються готівкою через касу спілки, однак позивачами не було надано доказів внесення ними коштів, вказаних у договорах чи внесених пізніше у касу Кредитної спілки "Християнська злагода".

При апеляційному перегляді колегія суддів враховує роз"яснення, наведені в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 4 " Про судове рішення у цивільній справі", згідно яких: враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимими є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення. Якщо докази у справі зібрані у порядку, передбаченому статтями 132, 133, 140 та частиною четвертою статті 191 ЦПК України, суд може обґрунтовувати ними рішення лише за умови, якщо вони були ним оголошені в судовому засіданні, пред"явлені для ознайомлення особам, які беруть участь у справі, та досліджені в сукупності з іншими доказами. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість . Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, зважаючи на те, що в матеріалах справи був відсутній вирок Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у кримінальній справі № 1-9/11 ( а був лише один 138 аркуш цього вироку - а.с.17, в якому зазначаться про придбання 27.03.2007 року ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_2), а також зважаючи на те, що кримінальна справа № 1-9/11 судом першої інстанції не оглядалася, то з наведеного випливає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі не перевірених доказів, які не були досліджені в судовому засіданні, тобто оскаржуване рішення ухвалено з порушенням принципу безпосередності і ґрунтувалося на припущеннях.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що при розгляді даної справи судом першої інстанції:

було неповно з"ясовано обставини, що мають значення для справи , а саме:

не досліджено факту внесення позивачами грошових коштів в касу КС "Християнська злагода", не визначено з чого складалася ціна позову , мається на увазі, яку суму в загальній ціні позову становили внески ( вклади) на депозитний рахунок, яку суму становили невиплачені проценти, і за який первод вони нараховані, крім цього не було досліджено вироку Галицького районного суду м. Львова від 14.06.2011 року у справі № 1-9/11, не оглянуто матеріалів вищеназваної кримінальної справи, щоб можна було зробити висновок про те, що вищезазначеним вироком було доведено вину відповідача у заподіянні її злочинними діями майнової шкоди позивачам.

Отже, не було доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, а саме: не було доведено, що стягнуті із відповідача ОСОБА_8 на користь позивачів грошові кошти в загальній сумі 808000 грн відповідно: є майновою (прямою дійсною) шкодою, завданою відповідачем позивачам, внаслідок злочинних дій відповідача.

Відповідно до норм цивільного законодавства, яким регулюється відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю ( глава 82 ЦК України ) і зокрема - злочином, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, а упущена вигода відшкодуванню не підлягає. Отже, навіть у випадку доведеності вини відповідача у заподіянні позивачам майнової шкоди , чого в дійсності судом першої інстанції не було встановлено, у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з відповідача в користь позивачів сум нарахованих, але не отриманих позивачами процентів за грошовими вкладами.

Згідно ч .3 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов"язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи те, що позивачами не було надано доказів, які б підтверджували, що відповідач визнана винною і засуджена за неправомірні дії щодо майна позивачів, колегія суддів вважає, що на відповідача не могла бути покладеною майнова відповідальність за неповернення Кредитною спілкою "Християнська злагода" позивачам коштів, внесених ними в касу Кредитної спілки , та не могла бути покладена відповідальність за невиплату Кредитною спілкою позивачам процентів, нарахованих за користування депозитними коштами.

Озаглавивши позовні вимоги, як вимоги "про захист прав споживачів фінансових послуг і відшкодування матеріально-фінансових збитків" , позивачі фактично пред"явили позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування , якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1177 ЦК України , майнова шкода , завдана майну фізичної особи внаслідок злочину , відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Умови та порядок відшкодування майнової шкоди , завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, встановлюються законом.

У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України , особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості , полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Всі вищезазначені положення матеріального права не були враховані судом першої інстанції при вирішенні цієї цивільної справи.

Неправильними вважає колегія суддів і посилання суду першої інстанції на роз"яснення, наведені в п.п. 13, 15, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна", оскільки ці роз"яснення стосуються питань розгляду цивільного позову у кримінальній справі та виконання вироків ку частині стягнення присуджених на відшкодування шкоди сум, а роз"яснення , наведені в пункті 18 вищезазначеної постанови Пленуму підлягають застосуванню у випадку розгляду в порядку цивільного судочинства цивільного позову, що випливає з кримінальної справи, у якій постановлено вирок, який набрав законної сили.

Оскільки, позивачами не було надано суду першої інстанції копії вироку , яким було б встановлено, що відповідач визнана винною в злочинному заволодінні коштами, внесеними позивачами на рахунки Кредитної спілки "Християнська злагода", то відповідно не було і правових підстав для задоволення позов них вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Водночас колегія суддів вважає, що оскарженим рішенням вирішено питання про права та обов"язки Кредитної спілки "Християнська злагода", зважаючи на те, що у позивачів є судові рішення, які набрали законної сили, про стягнення в користь позивачів з Кредитної спілки "Хрстиянська злагода" грошових коштів (вкладів та відсотків за користування вкладами) за договорами про строкові членські внески, (а.с. 23, 24 - в користь ОСОБА_3 відповідно 92435,86 грн та 147889,87 грн , а.с. 25 - в користь ОСОБА_6 -571073 грн, а.с. 26 - в користь ОСОБА_7- 50094,64 грн та 3234 грн), які повинні виконуватися за рахунок коштів Коредитної спілки "Християнська злагода" , в той час як Кредитна спілка "Християнська злагода" не зможе отримати від відповідача ОСОБА_8 відшкодування шкоди за рахунок квартири АДРЕСА_1 з огляду на те, що у кримінальній справі, у якій на досудовому слідстві було присвоєно № 141-3097 і , яка знаходиться на розгляді у Залізничному районному суді ( а.с. 19-20) не постановлено вироку, і у зв"язку з існуванням оскарженого рішення , яким визнано за позивачами право власності на квартиру АДРЕСА_1 , при виконанні вироку не будуть дотримані вимоги, встановлені п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна" , згідно яких, у випадках, коли з засудженого належить стягнути не тільки суми на відшкодування матеріальної шкоди, а й безпідставно одержані суми, а також коли до нього застосовано конфіскацію майна, при виконанні вироку слід керуватися статтями 374 і 377 ЦПК України, згідно з якими в першу чергу відшкодовується шкода, в другу - стягуються безпідставно одержані суми і тільки після цього провадиться конфіскація майна. Вирок у частині цивільного позову може бути звернуто до виконання в межах строків, установлених ст.359 ЦПК України. Пропущений строк може бути поновлено судом, що виніс вирок, або судом за місцем виконання рішення про стягнення шкоди.

З врахуванням вищенаведених обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Кредитної спілки "Християнська злагода" належить задовольнити, оскаржене рішення - скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - Кредитної спілки "Християнська злагода" - задовольнити.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 вересня 2014року скасувати і ухвалити нове рішення .

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про:

- стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 183598 ( ( сто вісімдесят три тисячі п"ятсот дев"яносто вісім ) грн 36 копійок матеріальних збитків, завданих злочином;

- стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 571073 (п"ятсот сімдесят одна тисяча сімдесят три ) грн. 00 копійок, матеріальних збитків, завданих злочином;

- стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 53328 (п"ятдесят три тисячі триста двадцять вісім) грн. 64 копійки матеріальних збитків, завданих злочином;

- скасування у реєстрі прав власності на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_8;

- визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 права власності на квартиру АДРЕСА_1 у пропорційних частках відповідно до укладеної між ними в майбутньому угодою , -

відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Приколота Т.І.

Федоришин А.В.