Справа № 727/7813/14-ц
Провадження № 2/727/1965/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Руснак І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до відповідачки ОСОБА_2 Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 березня 2014р. між громадянкою ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 50 000 гривень зі строком повернення до 01 липня 2014 року.

Укладення договору позики підтверджується розпискою від 03 березня 2014 року, що відповідає вимогам п. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вказано в позовній заяві, грошові кошти у розмірі 50 000 гривень були передані ОСОБА_2 в момент підписання розписки.

У відповідності до вимог ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачка вказує, що строк повернення позики визначений 01 липня 2014 р. згідно розписки. Станом на 01 липня 2014р. сума позики в розмірі 50 000 грн. ОСОБА_2 не повернута.

На основі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 50 000 грн., судовий збір в сумі 500 грн.

В судове засідання позивачка не з'явилася, проте до початку судового засіданні від представника позивачки надійшло клопотання про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, проте від неї до початку судового засідання надійшло клопотання про розгляд даної справи в її відсутність, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 03 березня 2014р. ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 50 000 гривень зі строком повернення до 01 липня 2014 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 03 березня 2014 року ( а.с. 5).

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Стаття 202 ЦК України вказує, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Щодо письмової форми правочину, то стаття 207 ЦК України надає таке тлумачення - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно вищевказаних норм закону розписка ОСОБА_2 від 03 березня 2014 року відповідає вимогам цивільного законодавства.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, між сторонами існують договірні зобов'язання позики в сумі 50 000 грн.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно договору позики ОСОБА_2 взяла позику зі строком повернення до 01 липня 2014 року. (а.с.5).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідачка ОСОБА_2 в порушення вимог ст.ст. 530, 629, 1049 ЦК України не виконує покладений на неї обов'язок повернути грошові кошти отримані за договором позики, про що свідчить наявність у позивачки оригіналу розписки, а також письмова заява самої відповідачки, в якій остання визнає позовні вимоги, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення суми позики підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають до задоволення, з відповідачки ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивачки заборгованість за договором позики в сумі 50 000 грн. та судовий збір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд також бере до уваги те, що відповідачка позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст. 526, 530, 629, 1046, 1049, 1050 ЦК України , ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, борг в сумі 50 000 ( п'ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в сумі 500 ( п'ятсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: