Справа № 513/1608/14-ц
Провадження № 2/513/624/14
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2014 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Коржан О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

позивачка звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 03 листопада 1978 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає.

З відповідачем сімейне життя не склалося. Протягом останніх років подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивачка вважає, що примирення з відповідачем неможливе, оскільки їх сім'я існує формально. На її прохання розірвати шлюб у відділі ДРАЦС відповідач відмовляється, тому просила суд шлюб між ними розірвати.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, свій позов підтримала, просила його задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін - "ОСОБА_1".

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, не повідомив суд про поважні причини неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей.

Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 03 листопада 1978 року у Комуністичній сільській раді Радянського району Тюменської області, актовий запис № 21 (а.с. 5).

Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи бажання позивачки надалі іменуватися цим прізвищем, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище "ОСОБА_1".

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24,105, 110-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 294 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 03 листопада 1978 року у Комуністичній сільській раді Радянського району Тюменської області, актовий запис № 21 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишити без змін "ОСОБА_1".

Рішення суду надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Саратський районний суд Одеської області.

Суддя Т. Я. Кожокар