Номер провадження: 22-ц/785/8735/14
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсними угод, поділ спільної сумісної власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_3; визнання недійсною заяви ОСОБА_2 від 02.06.2010 року про відмову від нерухомого та рухомого майна; визнання недійсним договору купівлі-продажу Збірно-розбірного павільйону, встановленого на торгівельному місці АДРЕСА_4, укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнання недійсною угоди сторін від 28.05.2010 року до договору комісії № 139 на будівництво об'єкту нерухомості від 10.08.2005 року, укладеної ОСОБА_3 та ОСОБА_4; поділ в рівних частках між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності; визнання права власності на 1/2 частину збірно-розбірного павільйону, встановленого на торгівельному місці АДРЕСА_4; визнання майнових прав на 1/4 частину апартаментів, розташованих на 11 поверсі в 20-поверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу, за адресою: АДРЕСА_2; стягнення з ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди у розмірі 100 000,00 гривень; стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 140 000,00 гривень та стягнення судових витрат (т. 1 а. с. 3-9).

В подальшому в судовому засіданні позивачка визначила період за яким вона просила встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу з відповідачем ОСОБА_3, а саме з 14.05.2003 року по 06.04.2010 року.

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що вона з 14.05.2003 року по 06.04.2010 року проживала з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, при цьому вони вели сумісне господарство, проживали в одному будинку, який належить її матері.

За час проживання з ОСОБА_3, вони спільно придбали одяг, меблі у спальню. ОСОБА_3 займався вихованням її сина, організацією його позашкільного навчання тощо. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були здійснені спільно біля 15 закордонних поїздок та подорожей. Також у період їхнього спільного проживання на ім'я ОСОБА_3 було придбано наступне майно та майнові права: об'єкт для здійснення комерційної діяльності, а саме: збірно-розбірний павільйон, встановлений на торгівельному місці АДРЕСА_4.; майнові права на 1/2 частину апартаментів та місця у паркінгу за адресою: АДРЕСА_3.

02.06.2010 року ОСОБА_2 склала та підписала заяву про відмову від нерухомого та рухомого майна, яке зареєстроване за ОСОБА_3 Як вказує ОСОБА_2, зазначену заяву вона змушена була скласти та підписати під впливом психічного тиску з боку відповідача ОСОБА_3

Все вищевикладене і стало приводом для звернення ОСОБА_2 до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено (т. 2 а. с. 207-213).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а. с. 219-225).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він ґрунтується на законі і відповідає матеріалам справи.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що доказами проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без шлюбу в період з 14.05.2003 року по 06 квітня 2010 року є пояснення свідків, розписка ОСОБА_3 про отримання грошових котів від матері ОСОБА_2, спільний бізнес з матір'ю ОСОБА_2 та електронна переписка з приводу обговорювання питання про врегулювання майнових стосунків, і вважала, що саме цим документам не надана належна оцінка судом першої інстанції.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя

Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Частиною 2 ст. 74 СК України передбачено, що на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення гл. 8 СК України щодо права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов'язки, визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й положеннями ч. 1 ст. 74 цього Кодексу.

В зв'язку з наведеним, під час вирішення позову про визнання права власності на майно, набуте чоловіком та жінкою під час спільного проживання без укладення шлюбу, суду слід враховувати час виникнення таких відносин.

Суд першої інстанції врахував зазначені вимоги закону і дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога позивачки про встановлення факту проживання нею та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, за період з 14.05.2003 року по 01.01.2004 року не підлягає задоволенню, оскільки Сімейний кодекс України розповсюджується на спірні правовідносини лише з 1 січня 2004 року, а до цієї дати ці правовідносини були врегульовані Кодексом про шлюб та сім'ю України, яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підставу для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, на підтвердження спільного проживання сторін по справ надані фотокартки.

Проте, фотокартки, які наявні в матеріалах справи, не можуть підтвердити обставини, які викладені у позовній заяві ОСОБА_2, оскільки вони не є носіями такої інформації.

На підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства позивачка посилається на пояснення свідків.

Судом першої інстанції заслухано свідків, які викликались до суду за клопотаннями як позивачки так і відповідача ОСОБА_3 При цьому, всі свідки, запрошені до суду за ініціативою ОСОБА_2 стверджували, що у ОСОБА_2 з ОСОБА_3 були відносини сімейної пари, незважаючи на те, що шлюб між ними не був зареєстрований, вони разом жили, разом відвідували дні народження та подорожували. Усі рішення про придбання майна приймалися ними спільно.

В свою чергу, свідки, запрошені до суду за ініціативою ОСОБА_3 стверджували, що весь цей час ОСОБА_3 мешкав однією сім`єю з ОСОБА_5, з якою в подальшому і одружився та від якої має дитину, він також з нею подорожував, відвідував дні народження та придбавав майно.

При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував сам факт інтимних стосунків з ОСОБА_2, і те, що він бував у неї вдома та залишався на ніч, дарував їй подарунки та подорожував з нею, але відповідач наполягав на тому, що його відносини з ОСОБА_2 не були притаманні подружжю, вони не мали загального побуту, бюджету, в той же час він постійно проживав з ОСОБА_5, відносився до неї як до майбутньої дружини, та відповідно, разом з нею відвідував друзів, родичів, подорожував тощо. З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано виходив з того, що в залежності від кола спілкування сторін (ОСОБА_3 - ОСОБА_2; ОСОБА_3 - ОСОБА_5,) показання свідків можуть бути протилежними, що в свою чергу унеможливлює покладення цих показів в основу рішення суду.

Допустимих доказів на підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства матеріали справи не містять.

Довід апеляційної скарги про те, що розписки, які надані ОСОБА_3 від 02.06.2010 року є доказом підстав тиску на позивачку, є неспроможним, оскільки зміст розписок вказує на те, що ОСОБА_3 отримав кошти в сумі 236 876 гривень від матері ОСОБА_2, які були перераховані їм від свого імені на рахунок ТОВ "Терракс" ЛТД" в якості виконання грошового зобов'язання ОСОБА_6 по договору комісії № 139 від 10.08.2005 року та 12 500 доларів США для оплати 50% вартості місця в паркінгу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3.

Довід апеляційної скарги про те, що договір № 32/А від 06 серпня 2007 року про інвестування нежитлового приміщення АДРЕСА_1; угода про заміну сторони в договорі від 06.08.2007 року № 32/А; договір комісії № 139 на будівництво об'єкта нерухомості від 10.08.2005 року, а саме апартаментів будівельний АДРЕСА_2; додаткова угода від 15 травня 2007 року до договору комісії № 139; додатки № 1, № 2, № 3 до договору комісії № 139 від 10.08.2005 року та довідки про взаєморозрахунки від 07.05.2010 року свідчить про наявність спільного бізнесу у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не має правого значення для вирішення цієї справи, оскільки наявність спільних майнових прав у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на певні об'єкти нерухомості не доводить наявність у сторін по справі відносин притаманних подружжю.

Наявність переписки по електронній пошті за період 2009 - 2010 років (п'ять листів), які позивачка надала як доказ сімейних відносин, може свідчити тільки про те, що сторони не проживали разом, а проживали по різним адресам і обговорювали покупку телефону по електронній пошті, і це не може бути доказом вирішення питань подружжя, пов'язаних зі спільним побутом.

Інших доказів на підтвердження факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3, позивачка не надавала.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом та проживанням, мали спільний бюджет і між ними були усталені відносини, що притаманні подружжю.

В обґрунтування позову в частині визнання угод недійсними ОСОБА_2 посилалась на те, що вона при укладанні ОСОБА_3 договорів про відчуження збірно-розбірного павільйону на проминку 7 км та майнових прав на апартаменти згоди не надавала, дізналась про таке відчуження лише після розірвання ним фактичних шлюбних відносин.

Встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, так і встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України пов'язується з набранням законної сили рішенням суду, яким такі юридичні факти встановлені. У зв'язку із цим визнання недійсними договорів, на підставі частини 3 статті 65 СК України , які були укладений за сім років до цього, не впливає на зміст правовідносин, які склалися у зв'язку із укладенням таких договорів, оскільки на момент укладення оспорюваних правочинів, стороною договору був чоловік, який при посвідченні договору зазначав, що на момент придбання спірних об'єктів фактичних шлюбних відносин він ні з ким не підтримував.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимоги про визнання недійсними договорів, є похідними від основної вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, у задоволенні, якої правомірно відмовлено.

Звертає увагу той факт, що ОСОБА_2 при вирішенні спору не просила вирішити питання про правовий режим спірного майна, тобто не просила визнати, що спірне майно належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, що також унеможливлює задоволення позову в цій частині.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь матеріальної шкоди в сумі 140 000 гривень.

Що стосується вимог про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень слід зазначити наступне.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування, визначаються ст. 23 ЦК. Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових (ст. ст. 386, 396 ЦК), особистих немайнових (ст. 280 ЦК) прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом (ст. 611 ЦК), прийняття неправомірних рішень, а також дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст. 1167 ЦК), заподіяння каліцтва, іншого ушкодження здоров'я або смерті особи (ст. 1168 ЦК) тощо. Моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи відсутність закону, який передбачає відшкодування моральної шкоди у правовідносинах, які виниклі між сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову і в цій частині.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.