Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду міста Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2013 року в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

На підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року, задоволено позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним Договором №МL-009/133/2007 від 19 квітня 2007 року в сумі 223 207,09 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України станом на 14 червня 2013 року становить - 1 784 094 (один мільйон сімсот вісімдесят чотири тисячі дев'яносто чотири) грн. 27 коп., та 182 (сто вісімдесят дві) грн. 44 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1720 грн. (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1720 грн. (одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.

27 січня 2014 року відповідач ОСОБА_1 подала через канцелярію суду (вх.№3506) заяву про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2013 року, з підстав викладених у письмовій заяві, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.67-68), просила заяву про перегляд заочного рішення задовольнити, скасувати заочне рішення та призначити справу до судового розгляду в загальному порядку, мотивуючи тим, що рішення суду прийняте у відсутності відповідача, яка не могла прибути у судове засідання 23 грудня 2013 року, оскільки перебувала у службовому відряджені, що позбавило відповідача, як поручителя по кредитному договору, подати заяву про застосування строків позовної давності, як це передбачено ч.3 ст.267 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявка представника позивач суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи №755/25343/13-ц, оцінивши наведені відповідачем ОСОБА_1 підстави для скасування заочного рішення, суд приходить до висновку, що заява про скасування заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2013 року відкрите провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, в позовній заяві зазначено адресу проживання відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, про час та місце слухання справи відповідач повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових викликів за вищезазначеної адресою, які отримані особисто відповідачем, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями, які долучено до справи. (а.с.43, 51, 57)

Суд критично відноситься до посилання відповідача, як доказ поважності відсутності в судовому засіданні, яке відбулось 23 грудня 2013 року, на посвідчення про відрядження, яке в ксерокопії долучено до заяви, оскільки відповідач не надала докази, що підтверджують перебування відповідача у трудових відносинах з ТОВ «Компанія Технополіс», долучена ксерокопія посвідчення про відрядження не має реєстраційного номеру, не містить дату вибуття та прибуття до ТОВ ВП «Електротехніка», м. Запоріжжя, як і не містить підпису відповідальної особи та не засвідчено печаткою підприємства, де перебувала у відрядженні відповідач.

У відповідності до п.2 ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до ст.232 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що в межах розгляду даної справи судом було дотримано процедуру виклику відповідача в судові засідання, вжито відповідних заходів для повідомлення відповідача про час та місце слухання справи відповідно до положень ст.ст.74, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України.

В той же час, посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що при ухвалені заочного рішення суд обмежився лише доказами позивача, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у судовому засіданні є безпідставними.

Так, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права та навести доводи та заперечення щодо предмету спору на стадії судового розгляду справи, в тому числі шляхом надання письмових пояснень (заперечень) по суті предмету спору.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало право суду при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, відповідач ОСОБА_1, звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, не надала докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, в той же час відповідно до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2013 року не підлягає задоволенню, оскільки відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права безпосередньо в судовому засіданні, однак небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.209-210, 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2013 року в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановлено цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я