Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Ріелті» про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Ріелті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу цінних паперів,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Ріелті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу цінних паперів.

Одночасно з поданою позовною заявою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Арка Ріелті», подано заяву про забезпечення позову, відповідно до поданої заяви позивач просив суд: «Накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1, які знаходяться на рахунках, відкритих у банках та фінансових установах, у розмірі 772 880,02 (сімсот сімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят гривень 02 коп.) грн.».

Забезпечення позову -- це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України).

Одним із видів забезпечення позову, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться й нього або в інших осіб.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, звертаючись з клопотанням про забезпечення позову, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом «накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1, які знаходяться на рахунках, відкритих у банках та фінансових установах, у розмірі 772 880,02 грн.», однак до заяви не долучено докази на підтвердження обставин, з якими пов'язується застосування даного виду забезпечення позову, враховуючи, що про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо), в той же час саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, з метою накладення арешту на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, мають надаватись суду заявником, адже їх відсутність робить неможливим реальне виконання ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у разі прийняття судом такого рішення.

На підставі викладеного та керуючись статями 151-153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Ріелті» про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арка Ріелті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору купівлі-продажу цінних паперів.

Копію ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю «Арка Ріелті».

Відповідно до положень ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я