Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеус А.М.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - Симбірцева Є.В.

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 18 грудня 2013 року у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг за проживання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач Відкрите акціонерне товариство «Київхімволокно» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті послуг за проживання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить житлове приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1. На період роботи ОСОБА_4 в ВАТ «Київхімволокно», їй у 2007 році було надано жиле приміщення у вказаному гуртожитку. У 2010 році ОСОБА_4 була звільнена з роботи, однак продовжує користуватися наданим житлом. Від укладення договору найма житлового приміщення відмовляється.

Наказами ВАТ «Київхімволокно» від 25 листопада 2008 року, 30 червня 2012 року та 28 грудня 2012 року було встановлено розмір оплати за проживання в гуртожитку з урахуванням комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Оскільки ОСОБА_4 несвоєчасно та не в повному обсязі виконує свої зобов'язання по оплаті послуг за проживання в гуртожитку, позивач просив стягнути заборгованість в сумі 15769 грн.32 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 18 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням , позивач ВАТ «Київхімволокно» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення районного суду м.Києва скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ВАТ «Київхімволокно» апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 5 вересня 2001 року Ватутінською районною державною адміністрацією міста Києва було прийнято розпорядження № 916, яким ВАТ «Київхімволокно» надано дозвіл на використання 80 кімнат з 1 по 80, в гуртожитку ліжкового типу по АДРЕСА_1

2 грудня 2002 року ОСОБА_4 було прийнято на посаду апаратника формування хімічного волокна в Дочірньому підприємстві «Квант» ВАТ «Київхімволокно».

20 жовтня 2003 року Київським виробничим об»єднанням «Хімволокно» було видано ордер № 1001 про поселення ОСОБА_4 в гуртожиток № 5 по АДРЕСА_1 на період роботи в Дочірньому підприємстві «Квант» з оплатою.

31 жовтня 2006 року ОСОБА_4 звільнена з роботи у Дочірньому підприємстві «Квант» ВАТ «Київхімволокно» за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

13 серпня 2007 року ОСОБА_4 було прийнято на посаду укладника-пакувальника хімічного волокна четвертого розряду на дільниці поліпропіленових фібрильованих ниток та шпагату цеху термопластичних полімерів та шпательного волокна у ВАТ «Київхімволокно».

Відповідно до ордеру № 210 для поселення в гуртожиток ВАТ «Київхімволокно» ОСОБА_4, ОСОБА_6 було надано право на поселення з 13.08.2007 на час праці на ВАТ «КХВ» у гуртожиток по АДРЕСА_1.

З 27 лютого 2010 року ОСОБА_4 звільнена з роботи у Відкритому акціонерному товаристві «Київхімволокно» за п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штату).

Відповідно до довідки форми № 3 ВАТ «Київхімволокно» № 251 від 25 червня 2013 року у гуртожитку по АДРЕСА_1 зареєстровані з 2004 року відповідач та її син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 2010 року чоловік ОСОБА_8 ( а.с.11) .

Наказом ВАТ «Київхімволокно» № 80 від 25 листопада 2008 року з 1 січня 2009 року встановлений розмір оплати за проживання в гуртожитку працівників інших організацій за договірними цінами 498 грн./місяць, в т.ч. ПДВ, за ліжко-місце.

Наказом ВАТ «Київхімволокно» № 14/1 від 30 червня 2011 року з 1 липня 2011 року встановлено колишнім працівникам підприємства, які були скорочені, розмір оплати за проживання в гуртожитку за 1 ліжко-місце в розмірі 250 грн./міс. за умови відсутності заборгованості та оформлення договірних відносин з підприємством на право проживання в гуртожитку.

Наказом № 36 від 28 грудня 2012 року з 1 січня 2013 року встановлені тарифи на послуги з утримання будівлі та прибудинкової території у гуртожитку, що призначається для проживання одиноких громадян, ВАТ «Київхімволокно» за адресою АДРЕСА_1 для працівників підприємства, в тому числі скорочених, та членів їх сімей в розмірі 29,38 грн./кв.м.

У зв'язку з проведенням ОСОБА_4 неповної оплати послуг за проживання в гуртожитку за період з липня 2010 року по червень 2013 року виникла заборгованість в розмірі 15769 грн.32 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ВАТ «Київхімволокно» не доведено факт належності йому на праві власності гуртожитку по АДРЕСА_1. Крім того, вважав, що ОСОБА_4 не є орендарем жилого приміщення гуртожитку, а тому на неї не поширюються положення ст.810 ЦК України, оскільки між ними не укладався договір оренди.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, що розпорядженням Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації № 1745 від 4 грудня 2007 року затверджено реєстр житлових будинків, які використовуються під гуртожитки у Деснянському районі м.Києва. Згідно додатку до цього розпорядження будинок № АДРЕСА_1 належить ВАТ «Київхімволокно» ( т.2 а.с.43-48).

Згідно повідомлення Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради від 18 грудня 2012 року вбачається, що гуртожиток по АДРЕСА_1 включено до статутного капіталу ВАТ «Київхімволокно» та на даний час вказаний гуртожиток не передавався до територіальної громади м.Києва.

Крім того, згідно повідомлення виконавчого органу Київської міської ради від 18 січня 2012 року, утримання вказаного гуртожитку здійснюється власними силами ВАТ «Київхімволокно».

Отже, гуртожиток по АДРЕСА_1 перебуває на балансі ВАТ «Київхімволокно», а тому висновок суду першої інстанції про те, що ВАТ «Київхімволокно» не доведено факт належності йому на праві власності гуртожитку по АДРЕСА_1 не ґрунтується на наявних в матеріалах справи письмових доказах.

Відповідно до ст.130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до п.38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 208 від 3 червня 1986 року, плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки ВАТ «Київхімволокно» №251 від 25 червня 2013 року ОСОБА_4 займає в гуртожитку по АДРЕСА_1, який має статус гуртожитку ліжкового типу, 3 ліжко-місця ( т.1 а.с.11). Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_4, вона разом з сім'єю займає кімнату №101. Кімната № 101 не відноситься до кімнат, які ВАТ «Київхімволокно» використовуються як сімейний гуртожиток на підставі розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації м.Києва № 916 від 5 вересня 2001 року ( а.с.51 т.1).

ВАТ «Київхімволокно», нараховує відповідачу плату за проживання в гуртожитку відповідно до наказів, якими затверджені розміри оплати за проживання в гуртожитку, виходячи із займаних відповідачем трьох ліжко-місць. За спірний період плата за проживання нараховувалась на підставі наказів ВАТ «Київхімволокно» № 80 від 25 листопада 2008 року, № 14/1 від 30 червня 2011 року, № 36 від 28 грудня 2012 року ( т.1 а.с.13-15).

Згідно наданої позивачем довідки з оплат та нарахувань ОСОБА_4 має заборгованість за період з липня 2010 року по червень 2013 року включно ( т.1 а.с.12). За цей період ОСОБА_4 нараховувалась плата за проживання за три ліжко-місця в період з липня 2010 року по червень 2011 року включно в сумі 1494 грн. на місяць, в період з липня 2011 року по грудень 2012 року включно в сумі 750 грн. на місяць, з січня 2013 року по червень 2013 року включно в сумі 558 грн.22 коп. на місяць.

Наказом № 80 від 25 листопада 2008 року встановлено розмір оплати за проживання в гуртожитку працівників інших організацій за договірними цінами 498 грн./місяць в т.ч. ПДВ за ліжко-місце з 01 січня 2009 року. Виходячи з такої ставки ОСОБА_4 у період з липня 2010 року по червень 2011 року нараховувалася плата за проживання і за цей період остання має заборгованість за чотири місяці в сумі 5976 грн.

Як вже зазначалося раніше жила площа в гуртожитку ОСОБА_4 була надана у зв'язку з перебуванням її у трудових відносинах з ВАТ «Київхімволокно» , з роботи відповідач була звільнена з 27 лютого 2010 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штату).

Отже, ОСОБА_4 за своїм статусом не є працівником іншої організації і на неї не може поширюватися дія наказу № 80 від 25 листопада 2009 року.

Даних про те в якому щомісячному розмірі відповідач мала нести витрати по оплаті за проживання як працівник позивача, звільнена за скороченням штату, матеріали справи не містять та на пропозицію суду надати такі дані, представник позивача їх не надав, пояснивши, що ОСОБА_4 після свого звільнення має платити за проживання як працівник іншої організації.

За таких обставин, враховуючи статус ОСОБА_4, підстав для стягнення з неї заборгованості за вказаний період у визначеному позивачем розмірі не вбачається.

Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за період з липня 2011 року по червень 2013 року включно, то в цій частині колегія суддів вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4, проживаючи в гуртожитку та споживаючи житлово-комунальні послуги, зобов'язана їх оплачувати у строки, встановлені договором або законом ( п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

ВАТ «Київхімволокно» не є комунальним підприємством і не здійснює житлово-комунальних послуг споживачам, а забезпечує експлуатацію гуртожитку на підставі укладених договорів із підприємствами виробниками ( виконавцями) комунальних послуг за цінами та тарифами, установленими з урахуванням цін на виробництво житлово-комунальних послуг, затверджених органами місцевого самоврядування в установленому законом порядку.

Як убачається з документів наданих представником позивача в апеляційному суді, відкритим акціонерним товариством «Київхімволокно» укладено договори: 1 листопада 2000 року № 161о/р 745 з ВАТ «Київенерго» про користування електричною енергією ( т.2 а.с.33-36), 30 серпня 2006 року № 06867/5-03 з ВАТ «АК «Київводоканал» на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі ( т.2 а.с.37-39), 1 листопада 2001 року № 690428 з АЕК «Київенерго» на постачання теплової енергії у гарячій воді (т.2 а.с.40-44), 31 грудня 2005 року № 6001803 з ВАТ «Київгаз» на постачання природного газу ( т.2 а.с.45-51).

Відповідно до ч.1 ст.14 цього Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житво-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перші група -житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група- житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група- житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Наказом ВАТ «Київхімволокно» № 14/1 від 30 червня 2011 року встановлено колишнім працівникам підприємства, які були скорочені, розмір оплати за проживання в гуртожитку за 1 ліжко-місце в розмірі 250 грн./місяць за умови відсутності заборгованості та оформлення договірних відносин з підприємством на право проживання в гуртожитку , тобто вказані тарифи відносяться до третьої групи житлово-комунальних послуг передбачених ч.1 ст.14 Закону.

З розміром оплати за одне ліжко-місце в сумі 250 грн. ОСОБА_4 була обізнана, що підтверджується письмовими поясненнями останньої ( т.1 а.с.31).

З наданої позивачем калькуляції /розрахунок плати за 1 ліжко-місце/ для скорочених працівників підприємства ВАТ «Київхімволокно» з 1 липня 2011 року, ставка плати за проживання в гуртожитку за одне ліжко - місце складається з витрат на одне ліжко місця, що включає адміністративні витрати та витрати на комунальні послуги.

Плата за комунальні послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення холодної та гарячої води, централізоване опалення і постачання гарячої води, газопостачання та електроенергії визначена в калькуляції в межах тарифів, які затверджені відповідно розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 листопада 2009 року №1332, від 31 серпня 2009 року № 980, від 30 липня 2007 року № 978, а також національною комісією регулювання електроенергетики України (природний газ та електроенергію) ( т.2 а.с.87-111).

Отже, враховуючи чинність наказу № 14/1 від 30 червня 2011 року, яким встановлена економічно обґрунтована позивачем плата за проживання в гуртожитку за одне ліжко-місце, що включає в собі витрати на комунальні послуги, вартість яких за одиницю виміру визначена в межах затверджених органами державної влади та місцевого самоврядування тарифів, при обізнаності відповідача про розмір щомісячної плати, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 зобов'язана сплатити заборгованість в сумі 10244 грн. за період з липня 2011 року по грудень 2012 року включно.

Відсутність укладеного між сторонами договору, від підписання якого відмовляється відповідач ОСОБА_4, не звільняє останню від зобов'язань сплатити заборгованість.

Крім того, наказом ВАТ «Київхімволокно» № 36 від 28 грудня 2012 року встановлено з 1 січня 2013 року тариф на послуги з утримання будівлі та прибудинкової території у гуртожитку, що призначається для проживання одиноких громадян, ВАТ «Київхімволокно» за адресою АДРЕСА_1 для працівників підприємства, в тому числі скорочених, та членів їх сімей в розмірі 29,38 грн./ кв.м. згідно Додатку № 1, який містить розрахунок вартості послуги за 1 кв.м. житлової площі гуртожитку. Вартість послуг включає в собі витрати на комунальні послуги та адміністративні витрати. Плата розрахована у відповідності до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 1 червня 2011 року № 869.

Відповідно до п.4 цього Порядку, порядок тарифів на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян (житловими приміщеннями спільно користуються кілька осіб, які не перебувають у сімейних стосунках), розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.

З наведеного позивачем розрахунку щомісячна плата за проживання в гуртожитку за період з січня по червень 2013 року відповідачу ОСОБА_4 нараховувалася із розрахунку на три особи у сумі 558 грн.22 коп. Заборгованість за цей період складає 250 грн.68 коп., яку зобов'язана сплатити відповідач.

За таких обставин вважати обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволені вимог позивача ВАТ «Київхімволокно» повністю, немає підстав.

А тому рішення Деснянського районного суду м.Києва від 18 грудня 2013 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 18 грудня 2013 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства «Київхімволокно» заборгованість по оплаті послуг за проживання за період з липня 2011 року по червень 2013 року 10494 грн.68 коп., судовий збір в сумі 229 грн.41 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: