Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2014 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про вселення та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про вселення та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до предмету позову, позивач ОСОБА_1 просить суд: «Вселити позивача та її доньку в квартиру АДРЕСА_1, яка надана позивачу керівництвом КМДА. Стягнути на користь позивача з відповідача ПАТ «Укртелеком» суму відшкодування моральної та матеріальної шкоди в розмірі 8000,00 грн.».

Відповідно ч.2 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Звертаючись з позовом до суду, позивач визначив у якості відповідача Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», місцезнаходження даної юридичної особи - м.Київ, бульвар Т.Шевченка, 18, що територіально відноситься до юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва.

Відповідно до ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності, визначені у частині першій ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, та стосуються позовів, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири тощо).

Як роз'яснено у п.41 та п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як убачається зі змісту позовної заяви, між сторонами у справі виникли житлові правовідносини, які пов'язанні з правом користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 яка територіально розташована в межах юрисдикції Дарницького районного суду міста Києва.

В той же час, виключний перелік підстав для розгляду справ за вибором позивача, в тому числі за його місцем проживання, визначений у статті 110 Цивільного процесуального кодексу України, однак розгляд житлових спорів, які стосуються права користування та розпорядження нерухомим майном, розглядаються за правилами виключної підсудності, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна, як це передбачено ч.1 ст.114 Цивільного процесуального кодексу.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки даний спір має розглядатись за правилами виключної підсудності, як це передбачено ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, в той же час спірний об'єкт нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_2, територіально розташована в межах юрисдикції Дарницького районного суду міста Києва, тому позовна заява повертається позивачу для звернення з цим позовом до належного суду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження об'єкту нерухомого майна.

Відповідно до положень п.2 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Однак, суддя, повертаючи позовну заяву позивачу, не вирішує питання про повернення позивачу судового збору, оскільки до позову не долучено доказів, які мали підтвердити сплату судового збору в порядку та розмірах визначених ст.4 Закону України «Про судовий збір»

Враховуючи наведене та керуючись ст.114, п.4 ч.3 ст.121, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про вселення та відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути позивачу, для подання до належного суду.

Роз'яснити позивачу право звернутись з цим позовом до Дарницького районного суду міста Києва, з урахуванням правил виключеної підсудності, як це передбачено ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, тобто за місцем знаходження об'єкту нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я