Справа №333/6935/14-ц
Провадження №2/333/2732/14
Ухвала

Іменем України

04 вересня 2014 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» про стягнення 6433,67 євро та 7768 гривень,

в с т а н о в и в:

До Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» про стягнення 6433,67 євро та 7768 гривень, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 6390 євро суму депозитного вкладу за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний»» «Квартальний» №597055/2013 від 13.06.2013 року, 43,67 євро проценти за користування сумою депозитного вкладу з 13.07.2014 року до 14.08.2014 року (включно), 768 гривень суму матеріальної шкоди, 7000 гривень суму моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.119 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до ч.1 ст.80 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості майна несе позивач, тому він повинен вказати у позовній заяві ціну позову, обґрунтувати її та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи в порушення зазначених вимог позивач не зазначає в позовній заяві ціну позову.

При цьому позивачу необхідно врахувати, що якщо ціна позову визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. В матеріалах позовної заяви та в самій позовній заяві відсутній розрахунок судового збору у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Крім того, на підставі статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір.

Згідно ст.6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку. На підставі ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, позивачем сплачено судовий збір лише у розмірі 70,00 гривень.

В позовній заяві позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі предявлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту, яких суд може вжити.

Як вбачається з позовної заяви, позивач не зазначає, яке саме його право як споживача було порушено, коли і в чому це виявилося, а також не вказує способи захисту, яких суд може вжити. Зазначене може вплинути не лише на сплату судового збору, але й на визначення підсудності справи (право споживача на предявлення позову за своїм місцезнаходженням).

Крім того, згідно ст.93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. З матеріалів позовної заяви не вбачається, що зазначена в позові адреса відповідача є саме його юридичною адресою (адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців).

Також, однією з обовязкових вимог до позовної заяви, передбачених ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, є зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. В позовній заяві позивач зазначає, зокрема, що він був змушений двічі разів на день з 14.07.2014 року по 14.08.2014 року приїздити до 88 відділення банку, у звязку з чим йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 768,00 гривень. При цьому ніяких доказів на підтвердження зазначених фактів до позовної заяви позивач не додає, чим можуть бути підтверджені зазначені обставини, в позовній заяві не зазначає.

Крім того, відповідно до ст.120 Цивільного процесуального кодексу України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач не надав суду всі копії доданих до позовної заяви документів для відповідача.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява, яка подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119-121 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2» про стягнення 6433,67 євро та 7768 гривень залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя С.С. Тучков