Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.О.,

суддів - Дроботі В.В., Бисаги Т.Ю.,

при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», від імені якого діє представник Матьковський Р.Е., на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 липня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі-ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 17.01.2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06/17К-07, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 40000 дол. США, зі сплатою 13,7% річних.

Забезпеченням зобов»язань позичальника за кредитним договором є:

-іпотека нерухомого майна- домоволодіння, загальною площею 84,9 кв.м. та житловою площею 42,2 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0,0740 га, що розташована за адресою по АДРЕСА_1, кадастровий номер: :00:0007:0001, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку-згідно Договору іпотеки від 17.01.2007 року. Предмет іпотеки належить майновому поручителю ОСОБА_4;

-порука фізичної особи ОСОБА_5-згідно договору поруки №06/17П-07 від 17.01.2007 року.

В подальшому, у зв»язку з неможливістю виконувати в повному обсязі свої зобов»язання за кредитним договором, на умовах реструктуризації було укладено та підписано з позичальником та поручителями необхідні зміни до відповідних договорів, а саме: додаткова угода №1 від 10.04.2009 року до кредитного договору; додаткова угода №2 від 10.04.2009 року до кредитного договору; додаткова угода №1 від 10.04.2009 року до договору поруки; додаткова угода №1 від 13.04.2009 року до договору іпотеки.

Однак, взяті на себе зобов»язання ОСОБА_1 належним чином не виконував і станом на 12.05.2014 року його заборгованість перед Банком складала 24728,85 дол. США, що становить 286702,16 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість по кредитному договору із врахуванням всієї простроченої заборгованості по кредиту, відсоткам, всіх штрафних санкцій у розмірі 286702,16 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки; стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.07.2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором №06/17К-07 від 17.01.2007 року в розмірі 281702, 16 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено з наявності підстав для зменшення неустойки- пені та розповсюдженням дії на спірні правовідносини Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вирішено питання про стягнення судових витрат з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (за подачу позивачем позову до суду першої інстанції).

Не погодившись із таким рішенням суду, ПАТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його необґрунтованість та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. При цьому зазначає, що судом не вірно встановлено, що «підвищена відсоткова ставка» згідно додаткової угоди №2 від 10.04.2009 року до Кредитного договору являється видом неустойки-пенею, що передбачена ч.3 ст.549 ЦК України, оскільки згідно п.1.3.2.3.2 вказаної додаткової угоди: починаючи з 01.05.2010 року пункт 1.3.2.3.1 цієї додаткової угоди втрачає свою чинність, а за користування кредитними коштами понад строк встановлюється процентна ставка в розмірі 30,5% річних (підвищена процентна ставка), тобто в даному випадку стягується не пеня, а стягнення коштів по підвищеній процентній ставці. Крім того, суд неправомірно застосував Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відмовив на його підставі у задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки, на думку апелянта, цей закон встановлює мораторій на примусове стягнення на стадії примусового виконання рішень ДВС, а не на стадії судового провадження. Просить змінити рішення Мукачівського міськрайонного суду в частині відмови у позовних вимогах ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також зменшення суми пені, тобто задовольнити позовні вимоги в повному розмірі.

Явку свого представника ПАТ «Універсал Банк» у судове засідання не забезпечило, про час та місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином.

Відповідач -ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнали, просили суд її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення зміні з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.01.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» ( в подальшому назва змінена на ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №06/17К-07, згідно якого останній отримав кредит 40 000 дол.США, зі сплатою 13.7% річних, строком до 16.01.2016 року ( том № 1 а.с.20-23).

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, 17.01.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_5 булдо укладено договір поруки, згідно якого остання зобов»язалась перед Банком відповідати солідарно за виконання зобов»язань ОСОБА_1 ( том № 1 а.с.26).

Крім того, 17.01.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1, ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, згідно якого остання надала (в якості забезпечення зобов»язань позичальником за кредитним договором) в іпотеку Банку наступне майно:

-домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 84.9 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м.;

-земельна ділянка площею 0,0740 га, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер: :00:007:0001, цільове призначення-для будівництва та обслуговування житлового будинку, які належать ОСОБА_4 на праві приватної власності ( том № 1 а.с.27-31).

У зв»язку з неможливістю виконувати в повному обсязі свої зобов»язання за кредитним договором, на умовах реструктуризації було укладено та підписано з позичальником та поручителями необхідні зміни до відповідних договорів, а саме:

-додаткова угода №1 від 10.04.2009 року до кредитного договору ( том № 1 а.с.33-35);

-додаткова угода №2 від 10.04.2009 року до кредитного договору (том № 1 а.с.36-41);

-додаткова угода №1 від 10.04.2009 року до договору поруки ( том № 1 а.с.42-44);

-додаткова угода №1 від 13.04.2009 року до договору іпотеки ( том № 1 а.с.45-48).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства.

Взяте на себе зобов»язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував і станом на 12.05.2014 року його заборгованість становила 24728,85 дол. США., що в еквіваленті на гривні по курсу НБУ складає 286 702,16 грн., з яких:

-21115,70 дол.США заборгованість за кредитом (244811,90 грн.);

-4133,17 дол.США прострочена заборгованість за кредитом (35679,09 грн.);

-3077,42 дол.США заборгованість по відсоткам (35679,09 грн.);

-535,73 дол.США пеня / підвищені відостки (6211,16 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи ( том № 1 а.с.163-164).

Згідно ст.553 ч.1 ЦК України: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним грошового обов»язку.

Майновим поручителем виконання зобов»язань ОСОБА_1 виступила ОСОБА_5

Статтею 554 ЦК України визначено: у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність.

Суд першої інстанції стягуючи заборгованість солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5, зменшив розмір заборгованості по пені з 6211,16 грн. на 1211,16 грн., при цьому послався на ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості сума заборгованості в розмірі 535,73 дол. США (6211,16 грн.) зазначена як «пеня/підвищені відсотки» і оглянувши матеріали справи, колегія суддів констатує наступне.

Додатковою угодою №2 від 10.04.2009 року (а.с.36-41), зокрема п.1.3.2.3.1 встановлено, що у разі користування кредитними коштами понад строк (або термін погашення за Графіком погашення кредиту), встановлений Договором та/або Індивідуальною угодою та/або цією Додатковою угодою Банк має право додатково нарахувати пеню, а Позичальник при цьому зобов»язаний її оплатити.

Разом з тим, згідно п.1.3.2.3.2 цієї ж Угоди: починаючи з 01.05.2010 року пункт 1.3.2.3.1 цієї додаткової угоди втрачає свою чинність, а за користування кредитними коштами понад строк, встановлюється процентна ставка в розмірі 30/5% річних (підвищена процентна ставка).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 в розмірі 535,73 дол.США, що складає 6211,16 грн. є підвищеною процентною ставкою, а не пенею, а, від так, така не підлягає зменшенню.

Статтею 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язань в натурі.

Частиною 1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов»язання, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Суд першої інстанції пославшись на Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відмовив в задоволенні позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Але з таким висновком суду не погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

07.06.2014 року набрав чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за №1304-VII.

Статтею 1 п.1 цього Закону встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яка вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті та за наявності певних умов (перераховуються далі в статті).

Тобто, для застосування мораторію на звернення стягнення на нерухоме житлове майно, мають бути певні умови, в тому числі: кредит має бути наданий в іноземній валюті і є саме споживчим кредитом.

Згідно ст.1 пункту 23 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит-кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, вид бізнесу оптова і роздрібна торгівля (том № 2 а.с. 4,7).

Згідно заяви ОСОБА_1 на отримання кредиту, останній просив надати йому кредит для «поповнення обігових коштів» і джерелом погашення кредиту зазначив «дохід приватного підприємця» ( том № 1 а.с.6); в своїй заяві від 11.01.2007 року ОСОБА_1 також просив надати йому кредит на поповнення обігових коштів ( том №1 а.с.7).

Кредитний договір не містить посилань на споживчий кредит ( том № 1 а.с.20-23). Так само матеріали справи не містять жодних даних про те, що відповідач використав кредитні кошти на власні споживчі цілі.

Таким чином, кредит наданий ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №06/17К-07 від 17.01.2007 року не є споживчим кредитом, а від так норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на такий не поширюються.

Згідно ст.309 ч.1 п. 3 і 4 ЦПК України, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на користь позивача, що були сплачені останнім в розмірі 2867,02 грн. при подачі апеляції та які він просить стягнути у відшкодування судових витрат (том № 1 а.с.222-224), тобто по 955,73 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст.ст. 304, п.3 ч.1 ст.307,309, 316, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства 2Універсал Банк», від імені якого діє представник Матьковський Р.Е. - задовольнити.

Змінити рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 липня 2014 року в частині відмови позивачу у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, зменшення суми пені, та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» за кредитним договором № 06/17К-07 від 17.01.2007 року із урахуванням всієї простроченої заборгованості по кредиту, відсоткам, всіх штрафних санкцій у розмірі 24728,85 дол. США, що становить еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 12.05.2014 року 286702 грн. 16 коп.

· В рахунок стягнення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належить майновому поручителю іпотекодавцю ОСОБА_4 в межах суми заборгованості по кредитному договору № 06/17К-07 від 17.01.2007 року із урахуванням всієї простроченої заборгованості по кредиту, відсоткам, всіх штрафних санкцій у розмірі 24728,85 дол.США, еквівалент в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 12.05.2014 року становить 286702,16 грн.

· Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 955 грн. 73 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: