АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4497/14 Справа № 191/6161/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Чубукова О.П.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2014 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року Позивач ПАТ КБ « Приватбанк » звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 15539 грн. 13 коп. за кредитним договором № бн від 13.09.2007 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.09.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2500 гривень. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між відповідачем та банком договір, підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатиш Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.12.2013 року має заборгованість 15539 гривень 13 копійок, яка складається з наступного:

- 1767 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом;

- 6795 грн. 63 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 5760 грн. 12 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. штраф ( фіксована частина );

- 716 грн. 15 коп. штраф ( процентна складова ).

Тому позивач просив стягнути з відповідача названу суму заборгованості за кредитом, а також судові витрати.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2014 року у задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції, від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строку позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до укладеного договору від б/н від 13.09.2007 року (а.с.7-11), який складається з заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг, відповідач отримав кредит у розмірі 2,500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З наданого розрахунку (а.с.4-6) видно, що заборгованість за договором розрахована за період з вересня 2008 року по грудень 2013 року.

Як передбачено п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна іі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Судом 1 інстанції встановлено, що дія кредитного договору припиняється повним виконанням сторонами зобовязань за договором.

Судом 1 інстанції також встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 13.09.2007 року - останій платіж відповідачем був виконаний 18.04.2008 року.

У квітні 2008 року у кредитора виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що початок перебігу строку позовної давності за зверненням ПАТ КБ ПриватБанк до відповідачки за кредитним договором розпочався в квітні 2008 року й сплинув в квітні 2011 року, банк звернувся до суду в грудні 2013 року, при цьому не зазначив жодної поважної причини його пропуску, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки, ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобовязаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умова договору про надання кредитного ліміту на платіжну картку, та про те, що строк дії картки не визначений, не свідчить, що цей договір не має строку виконання.

Крім того, як також вірно зазначив суд 1 інстанції, кредитний договір № б/н від 13.09.2007 року, укладений між сторонами є споживчим, відтак, відповідно до п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Вищенаведеним також спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що зобовязання відповідача перед банком не припинені, оскільки припиняються виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки, в основному, зводяться лише до цитування норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: