У Х В А Л А

Справа № 635/397/14-ц

Провадження № 2/635/984/2014

04 лютого 2014 року смт. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Савченко Д.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

У позовній заяві позивач також просить вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на майно, що є власністю спадкодавця ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), а саме, садовий будинок з господарськими спорудами за адресою Харківська область, Березівська селищна рада, Садове товариство «Слобода» буд. 186; нежитловий будинок (СТО) та земельну ділянку кадастровий номер 632511070:0000164:0004 за адресою Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 283Б.

Також просить заборонити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 видавати спадкоємцям ОСОБА_4, що помер 25 липня 2013 року, свідоцтва про право на спадщину.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх зобовязань, зазначає, що відповідачі мають можливість здійснити продаж майна, яке буде ними отримано у спадщину, а також те, що видача свідоцтва спадкоємцям видається незалежно від задоволення вимог кредитора, що може зробити неможливим виконання судового рушення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши матеріали позову, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливими виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості для забезпечення позову (ч.2 ст. 151 ЦПК України).

Частиною 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Позивач просить накласти арешт на майно, що є власністю спадкодавця ОСОБА_4, а не відповідачів, що суперечить приписам частини 1 статті 152 ЦПК України, згідно з якою арешт може бути накладено на майно, що належить відповідачеві.

Також суд зазначає, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Однак позивач не обґрунтовує, як невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі. Позивачем не доведені обставини та не надані докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З цього питання позивач посилається лише на припущення про можливість відчуження відповідачами майна, що не може бути визнано достатньою підставою для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, тому враховуючи ту обставину, що позивач не надав суду доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може затруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд який постановив ухвалу, в 5-денний строк із дня проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.М. Савченко