АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1125/14 Справа № 190/1698/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Митошоп В. М. Доповідач - Михайловська С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Пономарь З.М., Красвітної Т.П.

При секретарі - Жидковій Г.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими договорів поруки та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими договорів поруки та стягнення моральної шкоди, задоволені.

Припинено договір поруки № 1699/ДП - 2 від 24.10.2007 року, без номеру від 25.02.2008 без номеру від 19.09.2008 року, укладені між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10.000 гривень та 344 гривні 12 копійок в рахунок відшкодування судового збору.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 229 гривні 41 копійку в рахунок відшкодування судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин по справі, а саме не з'ясував, що є рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2012 року, яке набрало законної сили.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду в частині припинення договорів поруки залишити без змін, а в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди скасувати з наступних підстав.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення в частині припинення договорів поруки встановив, що ТОВ «ПІРАМІДА» були укладені кредитні договори №1699 від 24.10.2007р., №1827 від 25.02.2008р., №2103 від 19.09.2008р. з ПАТ КБ «ПриватБанк» на поповнення оборотних коштів.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 були підписані з відповідачем договори поруки №1699/ДП-2, від 24.10.2007р., №б/н від 25.02.2008р., №б/н від 19.09.2008р.

10.09.2013 року ТОВ «ПІРАМІДА» ліквідовано, що підтверджується повідомленням про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи від 02.09.2013 року , витягом з державного реєстру від 02.09.2013 року про припинення ТОВ «ПІРАМІДА» за судовим рішенням від 27.05.2013 року №804/6308/13-а.

Позивач 03.09.2013р. та 07.10.2013р. звертався зі зверненням до ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо необхідності припинення вказаних договорів поруки у зв'язку з вищезазначеними обставинами, але відповідач відповіді не надав, що свідчить про порушення прав позивача .

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 7 листопада 2012 року у справі №6-129 цс 12 - згідно із ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема, за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його, відповідальності.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що порука припиняється в разі припинення основного зобов'язання, отже припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення поруки, тому що зобов'язання за кредитним договором припинилося.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України

Оскільки викладена правова позиція прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах то вона підлягає застосування у вищевикладеній ситуації, та з урахуванням всіх обставин суд правильно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині припинення договорів поруки.

В цій частині рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ст.ст. 546, 548, 559, 598, 609 ЦК України.

Довід апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин по справі, а саме що суд не з'ясував, що є рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 травня 2012 року, яке набрало законної сили, не може бути прийнятий до уваги, оскільки наявність цього рішення суду не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки договір поруки припиняється з часу постановлення рішення П'ятихатським районним судом Дніпропетровської області від 01.11.2013 року і стосується вже правовідносин щодо нарахування платежів за кредитними договорами, якщо рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29.05.2012 року не виконано, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29.05.2012 року спірні договори не розірвані.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, то в цій частині, хоча рішення суду не оскаржується, але відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні його вимог до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, оскільки по зазначеним спірним правовідносинам відшкодування моральної шкоди не передбачено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2013 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди 10 000 грн. та 344 гривні 12 копійок в рахунок відшкодування судового збору.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :