Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"22" липня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського району міста Києва про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі спільним позовом, відповідно до заявлених вимог просили визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснила, що квартира АДРЕСА_1, не приватизована, власником особового рахунку є відповідач ОСОБА_3, в цій квартирі зареєстровані п'ятеро осіб, а саме: позивач, ОСОБА_3, мати позивача, ОСОБА_2, брат, ОСОБА_4, сестра, ОСОБА_5, донька позивача. Починаючи з квітня 1994 року по сьогоднішній день відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає, оскільки добровільно залишила квартиру та виїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_2, відповідач ОСОБА_6 не проживає в квартирі з 2004 року, оскільки вийшла заміж та проживає разом зі своє сім'єю за іншою адресою, відповідач ОСОБА_5 не проживає в квартирі з 2010 року, місце її проживання позивачу не відомо. Позивач вважає, що оскільки відповідачі добровільно звільнили квартиру, протягом тривалого часу квартирою не цікавляться, за житлово-комунальні послуги не сплачують, мають інше житло, де постійно проживають, тому є всі законні підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою .

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що дійсно на даний час в квартирі АДРЕСА_1 проживає позивач разом зі своєю сім'єю та позивач ОСОБА_1 зі своїм чоловіком, інші зареєстровані в квартирі члени сім'ї - відповідачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в квартирі не проживають протягом тривалого часу, мають інше житло, квартирою не цікавляться, за комунальні послуги не сплачують, тому на думку позивача є підстави визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались.

Уповноважений представник третьої особи - Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, третя особа звернулась до суду з клопотання про розгляд справи у відсутність їх уповноваженого представника, яке залучено до матеріалів справи.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, на підставі ордеру НОМЕР_1 на жиле приміщення, який видано Виконавчим комітетом Київського міської ради депутатів трудящихся 16 грудня 1961 року, ОСОБА_7, на сім'ю з восьми чоловік, надано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, на даний час квартира не приватизована, договір найму на квартиру укладено з відповідачем ОСОБА_3, у зв'язку зі смертю квартиронаймача ОСОБА_8 (а.с.16,17)

Згідно довідки Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №402 від 31 січня 2014 року (форма №3) у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (з 20.09.1988 року); ОСОБА_3 ( з 19 січня 1971 року); ОСОБА_2 (з 27.09.1994 р.); ОСОБА_4 ( з 24.02.1984 року); ОСОБА_5 (з 16.02.1993 року). (а.с.7)

Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до положень статей 71, 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Положення статі 71 Житлового кодексу України, регулюють правовідносини користування жилими приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду.

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи зі змісту ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, згідно якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту відсутності відповідачів за адресою спірної квартири позивачами надано Акт про не проживання датований 05 лютого 2014 року, який складено майстром технічної дільниці ЖРЕО №402 ОСОБА_9 на підставі заяв сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які підтвердили, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на АДРЕСА_3 не проживають з 2010 року по даний час. (а.с.17)

Як з'ясовано судом, наданий позивачами акт про не проживання відповідачів від 05 лютого 2014 року складено в присутності ОСОБА_10, яка проживання в квартирі АДРЕСА_4, та ОСОБА_11, який проживає за адресою: АДРЕСА_5, підписи яких посвідчено начальником ЖРЕО №4о2 ОСОБА_12, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що зазначені фізичні особи, які склали та підписали акт офіційно були запрошені для огляду квартири де проживають позивачі, також відсутні дані про те, де саме складено акт, чи було оглянуте житлове приміщення, чи були присутні позивачі або інші мешканці квартири при складанні цього акту, також в акті не зазначено з якого часу відповідачі не проживають в спірній квартирі.

Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_11, пояснив, що перебуває з позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в родинних стосунках, на прохання позивачів свідок був запрошений до ЖРЕО №402 для підписання акту про не проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_1, оскільки свідку достовірно відомо, що відповідачі протягом тривалого часу не проживають за місцем реєстрації, мають інше житло, де проживають зі своїми родинами, тому він особисто засвідчив цей факт, підписавши акт про не проживання.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що особисто не знайома з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ніколи їх не бачила, наглядно знає ОСОБА_5, доньку ОСОБА_1, підтвердила, що на прохання позивачів свідок була запрошена до ЖРЕО №402 для підписання акту про не проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_1, оскільки свідок не була знайома з відповідачами, ніколи їх не бачила, тому вона підписала акт про їх не проживання в квартирі з 2010 року.

Враховуючи викладене, суд не бере до уваги як докази по справі акт про не проживання датований 05 лютого 2014 року, оскільки цей акт складено без обстеження квартири, де зареєстровані відповідачі, зміст акту та достовірність викладеної в ньому інформації відповідальним працівником ЖРЕО №402 не перевірялись, за формою та змістом акт не відповідає загальним вимогам ділового документу, не містить реєстраційного номеру та дати його реєстрації в ЖРЕО №402, зі змісту акту не вбачається, в який саме час було оглянуто квартиру, в присутності яких осіб, враховуючи мешканців спірної квартири, проводилося комісійне обстеження спірної квартири, ці обставини не спростовані свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10, які підтвердили, що акт складався формально в приміщенні ЖРЕО №402, огляд квартири не проводився, час з якого відповідачі не проживають в квартирі зазначено з їх слів.

В той же час, посилання позивачів на офіційну інформацію про відсутність звернень відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ЖРЕО №402 (а.с.8) та Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві (а.с.14) із заявами щодо чинення перешкод в користування житловим приміщенням з боку інших осіб, не може слугувати беззаперечним доказом не проживання відповідачів у спірній квартирі, при цьому суд враховує, що відповідачі не скористались процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) щодо предмету позову, та не висували вимог про неможливість проживання в спірній квартирі внаслідок чинення перешкод у користуванні квартирою з боку інших мешканців квартири, що є окремими предметом доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту, або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірвання з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як роз'яснено у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із змінами та доповненнями), суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Звертаючись з позовом до суду, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно пред'явлено вимоги до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, посилаючись на положення ст.ст.71, 72 Житлового кодексу України.

Під час розгляду даної справи, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наголошували, що відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку виселилась з квартири, оскільки вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, де проживає по теперішній час, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також проживають за іншою адресою, однак фактичне місце проживання їх позивачам не відомо, ці обставини підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_11

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами факт відсутності відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, поза межами строків, визначених ст.71 Житлового кодексу України, в той же час встановлення факту вибуття відповідачів на постійне проживання до іншого населеного пункту, або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, є підставою для застосування до склавшихся відносин, у разі їх доведення, положень ст.107 Житлового кодексу України, що є окремим предметом доказування, в той же час суд має право застосування норм права залежно від підстав (обґрунтувань) позову, проте позивач обґрунтовує свій позов саме обставинами, які належать доведенню на підставі ст.71 Житлового кодексу України.

Конституцією України у ст.47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського району міста Києва про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 64, 65, 71, 72, 107 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України ,суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського району міста Києва про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я