У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, де третьою особою без самостійних вимог є Мукачівський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області про усунення перешкод в користуванні майном шляхом зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 квітня 2014 року в задоволенні позовних вимог, відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно скасування рішення суд та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Мотивує, вимоги тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам норм процесуального та матеріального права.

У ході апеляційного розгляду, апелянтка ОСОБА_1 підтримала, вимоги скарги та просила задовольнити таку з наведених мотивів.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2013 року. Але в квартирі значаться зареєстрованими ОСОБА_2 і ОСОБА_3, що стверджується листом № 972 від 12.03.2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є те, що як власник із відповідачами не укладала договору найма житла, та згоди на їх реєстрацію по місцю проживання в її житлі не давала. З відповідачами не знайома та їх місце перебування не відоме. Виходячи з цього, судом не взято до уваги ту обставину, що вона являється одноосібним власником квартири, і вправі захищати свою власність.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до норм ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 з метою усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своєю квартирою як власник, предявила самостійну позовну вимогу про зняття ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з реєстраційного обліку.

Проте, вирішення такої вимоги ставиться в залежність від предявлення позивачем одночасно вимоги про право користування відповідачами таким житлом.

Зазначена позиція наведена і в абзаці 3 пункту 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав який передбачає, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Крім цього ч. 1 ст. 7 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За цих обставин, вимога позивачки про усунення перешкод у здійсненні її права користування та розпорядження своєю квартирою як власника, шляхом зняття ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з реєстраційного обліку є неправомірною з огляду на викладене.

Встановивши безпідставність позовних вимог, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні таких.

Позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін .

Ураховуючи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________