Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого -судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила виключити відомості про ОСОБА_2 як "батька" з актового запису №1302 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженого, зробленого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 12 червня 2003 року, що є предметом позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити . пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась її донька - ОСОБА_3, при реєстрації народження дитини батьком дитини записаний вигаданий чоловік, а саме "ОСОБА_6". З 2009 року позивач почала проживати з ОСОБА_2, відповідачем по справі, вони проживали як одна сім'я без реєстрації шлюбу, відповідач займався вихованням її доньки та виявив бажання усиновити доньку. На підставі спільної заяви позивача, як матері дитини, та відповідача ОСОБА_2, у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві внесено зміни до актового запису про народження дитини, в графі "батько" записано ОСОБА_2. В 2011 році відповідач ОСОБА_2 несподівано зник, з цього часу сімейно-шлюбні стосунки з позивачем не підтримує, вихованням дитини не займається. На даний час дитина проживає разом з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, однак дитина постійно цікавиться чому по батькові зветься ОСОБА_3, а не як раніше ОСОБА_3, тому позивач вирішила звернутись до суду з позовом про виключення відомостей про ОСОБА_2 як "батька" з актового запису №1302 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженого, оскільки відповідач не є біологічним батьком дитини.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, та пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався.

Уповноважений представник відповідача - Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Взаємні права та обв'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у вставленому порядку. (ст.51 Кодексу про шлюб та сім'ю України)

Походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. ( ч.1 ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України)

Як роз'яснено у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Отже, якщо дитина, батьківство щодо якої оспорюється, народилась до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати норми КпШС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції міста Києва 12 червня 2003 року (актовий запис №1302).

08 квітня 2011 року на підставі спільної письмової заяви батьків про визнання батьківства за №139: матері - ОСОБА_1, та батька - ОСОБА_2, Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції міста Києва внесено зміни до актового запису №1302 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженого, в графі "батько" записано ОСОБА_2, по батькові дитини змінено з "ОСОБА_3" на "ОСОБА_3", що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.

Відповідно до положень ч.2 ст.56 Кодексу про шлюб та сім'ю України, особа, записана батьком дитини за її заявою або спільною заявою з матір'ю дитини, не має права оспорювати батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є батьком цієї дитини.

Ця правова норма кореспондуються з положеннями ч.5 ст. 136 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, Закон позбавляє можливості оспорювати батьківство того, хто знав, що не є батьком дитини, але за його згодою був зареєстрований ним.

Отже, визнання батьківства, висловлене у спільній заяві батьків (чоловіка і жінки), є юридичним фактом, який підтверджує кровне походження дитини від названих у заяві батьків. Єдиною перешкодою в реалізації намірів батька прийняти на себе всі батьківські права і обов'язки може бути відсутність згоди самої матері до цього.

Виходячи з предмету спору, позивач ОСОБА_1, мати дитини, просить виключити відомості про ОСОБА_2 як "батька" з актового запису №1302 про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народженого, зробленого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 12 червня 2003 року, посилаючись на положення ч.1 ст.138 Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень ст.138 Сімейного кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорювати батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До вимог матері про внесення змін до актового запису про народження встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується поясненнями позивача, малолітня ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьки дитини - мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2, проживали як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, відповідач ОСОБА_2 визнав своє батьківство відносно малолітньої ОСОБА_3 шляхом подання спільної письмової заяви про визнання батьківства разом з матір'ю дитини, що підтверджує юридичний факт кровного походження дитини від названих у заяві батьків.

Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не доведено обставин, які б свідчили про відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини, та дитиною, в той же відсутні підстави для застосування до склавшися правовідносин положень ст.138 Сімейного кодексу України, на підставі якої закон надає право жінці, яка народила дитину у шлюбі, оспорити батьківство свого чоловіка, тому враховуючи той факт, що позивач та відповідач ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі, а визначення походження дитини , батьки якої не перебували у шлюбі між собою, регулюються положеннями ст.125 Сімейного кодексу України, тому є підстави вважати, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту сімейних прав та інтересів, тому відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про виключення запису про батька дитини з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України )

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 51, 53, 56 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст. 125, 128, 138 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Судку України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: