РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Могачевської В.Й.

за участю секретаря судового засідання Реєнт Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Староскалатської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Староскалатської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилалася на те, що по документах архівного фонду «Староскалатська сільська рада» у по господарській книзі Староскалатської сільської ради станом за 1991 рік значиться господарство ОСОБА_2 - 1925 р. н. - голова сім'ї, разом з якою проживала: ОСОБА_3 - мати - 1900р.н., які були членами колгоспного двору.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду № 20 від 20 грудня 1995 року зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору та збереглося після припинення існування колгоспного двору, мають ті члени колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів.

По документах архівного фонду «Староскалатська сільська рада» у по господарській книзі Староскалатської сільської ради станом за 1996 рік значиться господарство ОСОБА_2 - 1925р.н. - голова сім'ї, разом з якою проживала: ОСОБА_3 - мати - 1900р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Кожному члену колгоспного двору належить: по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 яка належала їй, як члену колгоспного двору.

Заповідального розпорядження стосовно свого майна ОСОБА_3 не залишала.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є - ОСОБА_2 - дочка - 1925р.н. Так, згідно з архівною довідкою №635 від 18 листопада 2014р., ОСОБА_2 - спадкоємець проживала разом з ОСОБА_3 - спадкодавцем, а тому спадкоємець вважається такою, що спадщину прийняла оскільки вступила в управління спадковим майном, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, та їй фактично належить ціла частина зазначеного будинковолодіння (1/2 частина даного будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, та 1/2 частина даного будинковолодіння, як за членом колгоспного двору).

ІНФОРМАЦІЯ_4, померла ОСОБА_2, котра залишила заповіт, де вказала ОСОБА_1 спадкоємцем свого майна, яке складається з житлового будинку, з надвірними будівлями під АДРЕСА_1., (свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 30.1 1.1991 р.).

На підтвердження того, що спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями під АДРЕСА_1., знаходився під АДРЕСА_2, виконкомом Староскалатської сільської ради Підволочиського р-ну, Тернопільської обл., видана довідка №999 від 04.1 1,2014р.

Спадкоємців які мають право па обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 немає.

На день смерті ОСОБА_2, разом з нею в житловому будинку АДРЕСА_1., зареєстрованих осіб не було.

Вона, як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла, відповідно ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

06 травня 2009 року за її, ОСОБА_1 заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори до майна померлої ОСОБА_2 заведено спадкову справу №255/2009.

Однак при зверненні її представника ОСОБА_4 до Підволочиської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 з посиланням на те, що чинним законодавством така форма власності як колгоспний двір не передбачена.

З огляду на вказане, змушена звернутися до суду і просить визнати за нею право власності на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, як спадкове майно після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнила, що померла ОСОБА_2, яка була її родичкою, не мала своєї сім'ї, проживала одна, а так як вона піклувалася про неї, доглядала за нею, допомагала їй по господарству остання вчинила на її користь заповіт. В 2009 році вона подавала заяву про прийняття спадщини, однак, через відсутність грошових коштів не довела справу до кінця. В цьому році в неї появилася можливість і необхідність переоформити на своє ім'я спадкове майно, але нотаріус відмовив, а тому вона змушена звертатися з даним позовом до суду .

Представник Староскалатської сільської ради, який був повідомлені про день і час слухання справи в дане судове засідання не з'явився, подав письмову заяву в якій просить справу вирішувати у його відсутності, позов задовольнити, а тому суд вважає за можливе справу вирішити в даному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, а позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 17 листопада 2008 року Староскалатською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_2.

13 липня 2007 року за реєстровим записом №84 секретарем Староскалатської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області ОСОБА_5 було посвідчено заповіт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася в с. Полупанівка Підволочиського району, ідентифікаційний код НОМЕР_1, що постійно мешкала в с. Полупанівка Підволочиського району, відповідно до якого остання на випадок своєї смерті зробила наступне заповітне розпорядження: житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2.

З довідок №970 від 23 жовтня 2014 року та №972 від 28 жовтня 2014 року, виданих виконкомом Староскалатської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, вбачається, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, була одинокою, та разом з нею в житловому будинку АДРЕСА_1 разом з нею ніхто не був зареєстрований.

Позивач ОСОБА_1 спадщину прийняла відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки 06 травня 2009 року подала нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 04.11.2014 р., довідки про технічний опис об'єкта нерухомого майна №117 від 06 листопада 2014 року, виданих БТІ Підволочиського району, та свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1991 р. виданого на підставі рішення виконкому Староскалатської сільської ради народних депутатів №55 від 26 листопада 1991 року, записаного в реєстрову книгу №1 стор.73 за реєстровим №37, власником будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2 значиться ОСОБА_2. В свідоцтві зазначено що житловий будинок належить колгоспному двору, який складається з двох членів.

З довідки №999 від 04 листопада 2014 року, виданої Староскалатською сільською радою Підволочиського району вбачається, що житловий будинок, який належав померлій ОСОБА_2, колишня адреса АДРЕСА_2, на даний час знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

З архівних довідок №592 від 21 жовтня 2014 року та №635 від 18 листопада 2014 року вбачається, що по документах архівного фонду «Староскалатська сільська рада» у погосподарській книзі Староскалатської сільської ради станом на 1991 рік та станом на 1996 рік значиться господарство ОСОБА_2 - 1925 р.н. - голова сім'ї, разом з яким проживала ОСОБА_3 - 1900р.н. - мати, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР,- майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно п. а ч. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Наведені факти свідчать що померла ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3.

Таким чином спадкодавець ОСОБА_2 стала власником цілого житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1, однак правовстановлюючих документів на своє ім'я не оформила.

Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори від 11 листопада 2014 року №839/02-31 представнику позивача було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 Тернопільської області після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, по причині відсутності правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві.

З огляду на вказане позивач, після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла, однак через відсутність правовстановлюючого документа на успадковане будинковолодіння, не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення її прав, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 8, 10, 15, 30, 212-215, 221 ЦПК України, ст. ст. 120,123 ЦК УРСР, п. а Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст.328, 346, 392, 1218, 1223, 1268, 1236 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Під волочиський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: