АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7292/14 Головуючий 1 інстанції Остапов М.О. Справа № 627/551/14-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю.,

Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що в період перебування у шлюбі з ОСОБА_4 за їх спільні кошти 24.05.2006 року ними була придбана квартира АДРЕСА_1, в якій вона особисто провела ремонтні роботи за рахунок яких вартість спірної квартири збільшилась. Просила суд здійснити розподіл спільного майна колишнього подружжя, виділити у власність їй та відповідачу по ? частині спірної квартири.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягаєчастковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2004 року.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 15.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Спірною є квартира АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано на ім'я ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу від 24 травня 2006 року посвідченого нотаріусом Краснокутського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим в реєстрі № 898.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не конкретизовано яке саме майно підлягає поділу, не зазначені варіанти поділу та вирішити спір неможливо без проведення будівельно-технічної експертизи.

Однак такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Із позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона позивачється про поділ майна подружжя та в порядку поділу майна подружжя просить виділити їй у власність ? частину спірної квартири, на підставі ст. ст. 57, 60, 69-72 СК України, ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови від 21 грудня 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, не оспорюється сторонами, що під час шлюбу за нотаріально посвідченою згодою ОСОБА_2 відповідачем було придбано спірну двокімнатну квартиру.

Іншого майна, що підлягає поділу судовою колегією не встановлено, сторони про поділ іншого майна не заявляють.

Відповідач наполягає, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти, які він заробив до шлюбу.

На підтвердження таких доводів відповідач надав суду довідку ООО «СібЕнергоМонтаж» (Російська Федерація) про те, що в період з 2003 року по 2004 рік його заробітна плата становила загалом 129435 рублів.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме ці кошти, а не спільні сумісні, були витрачені на придбання спірної квартири. При цьому судова колегія враховує, що сторони на час придбання квартири перебували у шлюбі 1 рік 8 місяців, а згідно договору купівлі-продажу від 24.05.2006 року спірна квартира придбана за 5000 грн.

Встановивши, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, суд першої інстанції, не врахував, що відсутність відомостей про вартість спільного майна та варіантів його поділу в натурі і невчинення з боку сторін дій, направлених на встановлення вказаних обставин, не позбавляє суд можливості визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його поділу в натурі.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, позов ОСОБА_2 - частковому задоволенню, за ОСОБА_2 необхідно визнати право власності на 1/2 частину спірної квартири, а іншу ? частину квартири залишити у власності ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 08 вересня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 визнати право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, іншу ? частину цієї квартири залишити у власності ОСОБА_4.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -