АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2612/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/3928/14
Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д.
Доповідач Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ФОП ОСОБА_5, про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу квртири та стягнення грошових коштів у розмірі 26 250 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ФОП ОСОБА_5, про визнання недійсним попереднього договору про купівлю-продаж нерухомості, в якому просив визнати попередній договір від 19.03.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, недійсним та стягнути з ОСОБА_4, на його користь грошові кошти у розмірі 26 250,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ФОП ОСОБА_5, про визнання недійсним попереднього договору про купівлю-продаж нерухомості - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, зокрема вказує на те, що місцевий суд безпідставно не застосував вимоги ч. 1 ст. 209 ЦК України, яка передбачає, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, а у відповідності до вимог ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, отже попередній договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, місцевий суд неправомірно не застосусав вимоги ч. 1 ст. 220, ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.1 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 14.03.2014 р. між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 укладено договір № 13888, згідно якого останній зобов'язувався надати послуги з пошуку об'єкту нерухомості, а позивач зобов'язувався оплатити ці послуги у розмірі 13 912 грн. (а.с. 4).

ФОП ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_3 для купівлі квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4

19.03.2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено попередній договір, відповідно до якого позивач зобов'язувався купити, а відповідач зобов'язувався продати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ціною, що є еквівалентом 53 000 долларів США. На забезпечення виконання договору ОСОБА_3 було передано ОСОБА_4 завдаток у розмірі 26250 грн., що підтверджується п. 5 1. цього договору та підписом останнього.

20.03.2014 р. ОСОБА_3 сплатив ФОП ОСОБА_5 за договором від 14.03.2014 р. 13 912 грн., про що свідчить напис та підпис на договорі, зроблений останнім (а.с. 4).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. У відповідності до статті 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Таким чином, місцевий суд прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_3 є боржником, а ОСОБА_4 є кредитором у контексті ст.ст. 570,571 ЦК України. Оскільки ОСОБА_3 відмовився від укладання договору купівлі-продажу квартири, отже не виконав зобов"язання взяті на себе при внесенні завдатку, тому завдаток переданий боржником ОСОБА_3 кредитору ОСОБА_4 залишається у відповідача, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, місцевий суд, мотивуючи судове рішення, вийшов за межі позовних вимог, допустив невідповідність висновків обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Як встановила колегія суддів, предметом спору є визнання попереднього договору квартири від 19.03.2014 р. недійсним з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне його посвідчення та стягнення грошових коштів у розмірі 26 250 грн., отриманих за цим договором.

Мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить висновків суду в частині вимог про визнання попереднього договору квартири недійсним, місцевий суд прийшов до висновку про залишення завдатку у відповідача ОСОБА_4, переданого боржником ОСОБА_3, при цьому вийшов за межі позовних вимог.

Місцевий суд при ухваленні судового рішення не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин в межах заявлених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Отже, якщо договір купівлі-продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню, тоді попередній договір також підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемний.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що попередній договір від 19.03.2014 р., укладений між між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, є недійсним, оскільки сторони не додержали вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, а як наслідком цього є застосування вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України, згідно якої кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача грошові кошти 26 250 грн., отримані відповідачем за цим договором.

Місцевий суд залишив поза увагою, що у даному випадку позивач обрав спосіб захисту порушеного права шляхом визнання попереднього договору купівлі-продажу квартири недійсним та застосування правових наслідків у разі визнання його таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім цього, місцевий суд не взяв до уваги те, що ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов"язання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Оскільки договору купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору позивачем кошти є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися, тобто у такому випадку на користь позивача підлягають стягненню з відповідача грошові кошти, сплачені як аванс.

Оскільки за своє формою укладений між сторонами попередній договір є недійсним, то висновки місцевого суду про залишення завдатка, переданого боржником ОСОБА_3 кредитору ОСОБА_4, не грунтуються на вимогах закону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ФОП ОСОБА_5, про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 р. та стягнення грошових коштів у розмірі 26 250 грн. задовольнити.

Визнати попередній договір купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 26 250 грн, отримані за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 р.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :