№ 2/679/405/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2014 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі головуючого Ходоровського Б.В., при секретарі Гладун С.О. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, співвідповідачки ОСОБА_3 про визнання втратившими право на користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на користування квартирою, вселення, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою, третя особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви ОСОБА_1., його усних пояснень в судовому засіданні на підставі договору дарування від 18 квітня 1995 року він набув право власності на однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1.

16 червня 1998 року уклав шлюб з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1. у них народилася донька ОСОБА_4. Також удочерив доньку дружини від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Після укладення шлюбу дружина вселилася в однокімнатну квартиру в АДРЕСА_1.

В подальшому вся сім'я була в 1999 р. зареєстрована по АДРЕСА_1.

В 2001 році із-за суперечок ОСОБА_2 добровільно покинула квартиру та пішла проживати до своїх батьків.

22 червня 2001 року шлюб між ними розірвано.

Намагаючись відновити відносини, погодився на умови відповідачки зняти по найму двохкімнатну квартиру.

На час, коли знімали двохкімнатну квартиру, свою квартиру також здавав в найм.

Проживали в двохкімнатній квартирі один рік, в 2005 році осінню перейшли проживати в трьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_2, а теща ОСОБА_5 в його однокімнатну по АДРЕСА_1.

В трьохкімнатній квартирі по АДРЕСА_2 прожили до літа 2006 року, коли і остаточно припинили подружнє життя.

Літом 2006 року перейшов назад в однокімнатну квартиру по АДРЕСА_1, а відповідачка з дітьми залишилась в квартирі своєї матері ОСОБА_5 по АДРЕСА_2, де і проживає по теперішній час, при цьому залишив все набуте ними спільно майно подружжя.

Відповідачка в останній раз проживала в спірній однокімнатній квартирі в 2001 році.

З літа 2006 року в спірну квартиру не поверталася, жодного разу не ночувала, тільки приходила в гості, не проживає в ній без поважних причин з 2001 року, з доброї волі покинула квартиру, перешкод в користуванні квартирою до квітня 2014 року їй не чинив, особистих та спільно нажитих речей її та дітей в квартирі немає.

З літа 2006 року, як остаточно розійшлись, пропонував неодноразово їй знятись з реєстрації, але не наполягав, оскільки його особисте життя ще не було влаштоване, відповідачка працювала в садочку, мала невелику зарплату, вимушений був іти їй назустріч, бо там його діти, вона пояснювала, що пізніше випишеться, бо мати одержує субсидію, оскільки прописана одна, а якщо перепропише і її та дітей до квартири, то втратить субсидію.

В січні 2011 році створив нову сім'ю, проживає з іншою жінкою в однокімнатній квартирі, зробили на кухні ремонт, придбали меблі.

Фотознімки, що долучені до матеріалів справи ОСОБА_2 не є свідченням того, що станом на осінь 2013 року вони проживали однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1, оскільки зроблені 3-4 роки назад на прохання ОСОБА_2 для того, щоб сфотографуватися з нею і виставити в Інтернет, тим самим підтвердити її сімейний стан, бо їй запропонували кращу роботу і однією з умов було те, щоб була сімейна, тому в інтересах матері своїх дітей погодився на таке.

З боку відповідачки скарг до правоохоронних органів, ЖКО м.Нетішин на його адресу з приводу вчинення перешкод в користуванні спірною квартирою не надходило.

04 червня 2014 року відповідачка намагалася проникнути до нього в квартиру, подряпала йому обличчя, після цього вимушений був звернутися до суду.

Вважає, що відповідачі втратили право користування його квартирою та добровільно, без поважних причин вибули з неї.

З посиланням на ст. 405 ч.2 ЦК України просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування його квартирою АДРЕСА_1, у зустрічному позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просить відмовити.

Згідно зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 та її усних пояснень в судовому засіданні 16 червня 1998 року уклала шлюб з позивачем.

Від шлюбу є донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, її дочку від першого шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1 удочерив.

В 1999 році з дітьми вселилася у власну квартиру позивача АДРЕСА_1 на правах членів сім'ї, там і зареєстровані до цього часу.

З квартири АДРЕСА_1 тимчасово вибувала на два тижні, коли між ними виникали сварки, максимальний термін, на який вибувала складав один місяць.

В 2001 році з спірної квартири разом з відповідачем виселились в двохкімнатну кімнатну, в 2005 році перейшли жити в трьохкімнатну до її матері, де прожили до 2006 року, а потім знову всі повернулися назад в однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, разом зробили ремонт, купляли меблі.

Рішенням суду шлюб між ними розірвано в 2001 році, але свідоцтво про розірвання шлюбу отримано в листопаді 2007 року. Ініціатором розірвання шлюбу була вона, причиною розірвання шлюбу була подружня зрада чоловіка, яка потім уже стала неодноразовою, разом з тим шлюбні стосунки не припиняли, оскільки їй важко було утримувати двох дітей та була маленька зарплата в дитячому садочку, іншого житла у неї немає.

В 2009 році звільнилася з роботи та поїхала в Москву, щоб заробити гроші, старша дочка ОСОБА_3 поступила вчитися, потрібно було оплачувати її проживання та навчання, відповідач знав про це та був не проти.

З м. Москви в перервах поверталася в спірну квартиру як додому, іншої жінки там не було, завжди вони були разом. Діти без неї жити в спірній квартирі не бажали, коли поверталася назад на роботу до м. Москва, то менша дочка ОСОБА_4 на період перебування в м. Москва жила в її мами, оскільки ОСОБА_1 працює по нічних змінах, так їй краще.

В квітні 2014 року коли повернулася з м. Москва позивач в квартиру АДРЕСА_1 не впустив, з квітня 2014 року з дітьми проживає в квартирі своєї матері по АДРЕСА_2.

Остаточно припинили подружнє життя в січні 2014 року, пояснення його про наявність в нього іншої сім'ї на протязі чотирьох років не правдиві, так само як і твердження ОСОБА_1. в тому, що фотознімки були зроблені спеціально для працевлаштування її в мусульманській сім'ї.

З посиланням на ст.ст. 156; 157, 162 Житлового кодексу України просить в позові ОСОБА_1. відмовити, її зустрічний позов про визнання права на користування квартирою АДРЕСА_1., вселення, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою задовольнити.

Згідно зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 та її усних пояснень в судовому засіданні повністю підтверджує пояснення своєї матері і крім того зазначила, що деякий час не проживала в квартирі, навчаючись з 2009 року по 2012 рік в Рівненському коледжі економіки та бізнесу, знімалась з реєстрації, а після закінчення учбового закладу в лютому 2013 року повернулась та стала проживати разом з батьками в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою в паспорті, ОСОБА_1 був не проти.

3 2011 року мама стала працювати за кордоном в м. Москва. Після закінчення роботи поверталась в м. Нетішин за місцем проживання в кв. АДРЕСА_1, проти чого позивач не заперечував.

Під час роботи матері в Москві вона та її сестра ОСОБА_4 знаходились в квартирі бабусі ОСОБА_5, бо без матері проживати в квартирі ОСОБА_1. не хотіли.

В квітні 2014 року останній раз була в квартирі АДРЕСА_1, з сестрою, приходили, щоб привітати батька з днем народження, він чекав, сам все готував, відносини тоді були нормальні.

Про нову сім'ю, яка є в батька, зараз вже відомо.

Просить в позові ОСОБА_1. відмовити, її зустрічний позов задоволити, вселити її у спірну квартиру, зобов'язати не чинити перешкод в користуванні квартирою.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов ОСОБА_1. підлягає задоволенню, а в зустрічних позовах ОСОБА_2 та ОСОБА_3. необхідно відмовити.

Згідно змісту ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно змісту ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд;

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз ст. 405 ч.2 ЦК України свідчить, що вона є спеціальною нормою, яка регламентує право користування житлом членом сім'ї власника житла і відсутність члена сім'ї понад 1 рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати такою особою права на користування житлом.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Так, свідок ОСОБА_6. показала, що є сусідкою ОСОБА_1. На протязі трьох років він проживає в квартирі по АДРЕСА_1. з новою дружиною ОСОБА_2, часто її бачить на вулиці, в під'їзді, в ліфті, а ОСОБА_2 з дітьми вже багато років, приблизно з 2000 року, там не проживає. ОСОБА_1 не чинив перешкод в користуванні квартирою своїй колишній дружині, дочці ОСОБА_3., стосунки ОСОБА_1. з дітьми були завжди гарні. Знаючи ОСОБА_1., якби не збирався узаконювати відносини з іншою дружиною, то не подавав би позов в суд про визнання ОСОБА_2 втратившою право на користування спірною квартирою.

Свідок ОСОБА_7 показала, що є сусідкою ОСОБА_1., його нову дружину ОСОБА_2 знає з 2010 року, в квартирі проживає нова дружина близько 3 років, колишньої дружини ОСОБА_2 не знає, бачить в судовому засіданні перший раз, дочку ОСОБА_4 бачила два рази, а дочку ОСОБА_3 бачить також перший раз. В квартирі ОСОБА_1. буває приблизно раз в тиждень, дитячих речей не бачила.

Свідок ОСОБА_8 показала, що з ОСОБА_1 знайома з 2010 року. З січня 2011 року і по теперішній час проживають в цивільному шлюбі в квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_2 та діти в означеній квартирі не жили жодного дня, в червні 2014 року було намагання ОСОБА_2 вселитися в спірну квартиру. ОСОБА_3 приходила два рази на рік, щоб відвідати батька, ОСОБА_4 частіше, але ночувати ніколи не залишались.

Свідок ОСОБА_9 показав, що є сусідом з ОСОБА_1, який з новою дружиною ОСОБА_2 живе приблизно 4 роки, до них в квартиру заходить періодично, крім їх двох, більше ніколи нікого не бачив, останній раз бачив ОСОБА_2 вісім років назад. ОСОБА_1 приходив до нього з новою дружиною ОСОБА_2 разів три, він був зі своєю сім'єю 3-4 рази в їхній квартирі, доньку ОСОБА_1 ОСОБА_3 перший раз бачить в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_1. знає 20 років, він його близький товариш, два - три роки проживає з новою дружиною ОСОБА_2, часто буває в нього в гостях, крім ОСОБА_1. і його дружини Наталії ніколи нікого не бачив, в останнє бачив ОСОБА_2 в квартирі ОСОБА_1. років 7-8 назад.

Свідок ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_1 є його сусідом і товаришем, проживає нижче поверхом, робив в 2011 році фотознімки оскільки ОСОБА_2 мала намір влаштувалася на іншу роботу і для неї потрібні фотознімки, щоб підтвердити її сімейний стан. В квартирі ОСОБА_1. на той час і до того вже не проживала. ОСОБА_1 близько 4 років живе з іншою жінкою. Молодшу дочку бачив, приходила до нього, але ніколи не проживала, а старшу взагалі не знає.

Обґрунтованість заявлених вимог ОСОБА_1. також підтверджується наступними доказами.

Із договору дарування вбачається, що 18 квітня 1995 року ОСОБА_1 прийняв у дар однокімнатну квартиру під номером АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_1 16 червня 1998 року уклав шлюб з ОСОБА_2 (а.с.46).

Відповідно до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.28).

Згідно рішення Нетішинського міського суду від 22 червня 2001 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 16.06.1998 року розірвано (а.с.47).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 16 листопада 2007 року зроблено реєстрацію розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.48).

Із титульного листа медичної карти вбачається, що фактичним місцем проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є АДРЕСА_2 м.Нетішин.

Суд не приймає покази свідка ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в тому, що ОСОБА_2 з ОСОБА_1 припинили шлюбні стосунки до року, з того часу ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі, оскільки такі покази спростовуються вищезазначеними доказами

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження поважності причин не проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_1 більше року, так само і відсутні докази того, що перешкоди у користуванні квартирою чинилися їм протягом річного строку, передбаченого ст. 405 ЦК України, протягом якого за ними зберігалося право користування жилим приміщенням.

Позивачем не заперечується той факт, що відповідачі періодично навідувались в спірну квартиру, разом з тим суд не сприймає названі обставини як підставу для задоволення їхніх позовних вимог.

Таким чином з 2001 року і до квітня 2014 року власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не чинив перешкод відповідачам в користуванні квартирою, вони мали можливість вільно користуватися спірною квартирою, але не намагалися її використовувати, спірну квартиру залишили добровільно, з часу припинення шлюбних стосунків, а саме з 2006 року ОСОБА_2 з дітьми проживає в трьохкімнатній квартирі своєї матері ОСОБА_5 що по АДРЕСА_2, а в спірну квартиру не повернулася, поважних причин, які б перешкоджали їм проживати в спірній квартирі судом не встановлено, іншої домовленості понад визначений ст.405 ч.2 ЦК України строк щодо порядку користування цим житлом між сторонами не було, тому позовні вимоги ОСОБА_1. є такими, що підлягають задоволенню, а в зустрічних позовах необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 405 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнати втратившими право на користування квартирою АДРЕСА_1

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на користування квартирою АДРЕСА_1, вселення, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою, відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення в квартиру АДРЕСА_1, зобов'язання не чинити перешкод в користуванні квартирою, третя особа ОСОБА_2, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 121,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд.

Суддя Ходоровський Б.В.

Копія вірна:

Суддя Ходоровський Б.В.