АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/807/14 Справа № 437/1274/12 Головуючий у 1 й інстанції - Гречко Ю.В. Доповідач - Михайловська С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Пономарь З.М., Лисичної Т.П.

При секретарі - Жидковій Г.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні 3/5 частинами житлового будинку та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні 3/5 частинами житлового будинку та стягнення моральної шкоди, задоволені частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 у користуванні та розпорядженні належною йому 3/5 частиною житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_4, звільнити належні ОСОБА_3 на праві власності 3/5 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині відмови стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення суду скасувати в частині відмови ОСОБА_3 в задоволенні його позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення.

Так суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні 3/5 частиною житлового будинку правильно встановив, що позивачу на праві власності належить 3/5 частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССТ №916437 від 05 червня 2010 року, копією Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23 вересня 2008 року серії ВКР № 135699, посвідченого 23 вересня 2008 року приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №1977, а також копією Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

Згідно Довідки квартального комітету №2 від 20 лютого 2012 року за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована донька ОСОБА_3 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за даною адресою, але не зареєстрована.

Відповідно повідомлення ВГІРФО Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в АДРЕСА_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований в АДРЕСА_3

Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду від 27 березня 2012 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права користування та володіння, яке набрало чинності 07 квітня 2012 року, позовні вимоги задоволено у повному обсязі та усунуто перешкоди у користуванні та володінні квартирою АДРЕСА_1, що становить 2/5 частини житлового будинку, належного ОСОБА_8, шляхом виселення з квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_6, ОСОБА_7.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У ст.391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

При вирішенні позовних вимог в цій частині суд прийняв до уваги те, що відповідачі ні під час попереднього судового засідання, ні після його проведення жодних заперечень проти позову суду не надали, як не надали і жодного доказу в обґрунтування своїх заперечень, якщо такі мають.

Позивач навпаки довів суду факт належності йому на праві власності вищезазначеної частини житлового будинку та факт порушення його права власника на неї показаннями свідків та письмовими доказами по справі.

Вирішуючи спір суд послався на те, що використання житлових приміщень приватного житлового фонду в інших інтересах, ніж для проживання, є порушенням вимог ст.ст.10, 150 Житлового кодексу Української РСР, і належна позивачу частина житлового приміщення використовується відповідачами не за її цільовим призначенням, чим порушуються вимоги закону.

Суд прийшов до висновку, що перебування відповідачів у належній позивачу 3/5 частині житловому будинку створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні нею, тому задовольнив позовні вимоги в цій частині.

В той же час суд послався на те, що статтею 367 ЦПК України чітко передбачений перелік вимог, за якими суд має право допускати судові рішення до негайного виконання і такі вимоги як усунення порушень прав власника там не передбачені. Всі дії щодо належного виконання судового рішення після набрання ним законної сили здійснює державна виконавча служба, тому позовні вимоги позивача щодо встановлення у судовому рішенні негайності його виконання після набрання ним законної сили не ґрунтуються на вимогах закону.

В цій частині рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України, ст.. 391 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про незаконність рішення, не спростовують правильність та законність ухваленого рішення.

Що стосується рішення суду в частині відмови позивачу в стягненні з відповідачів моральної шкоди, то в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, оскільки висновок суду про те, що спричинення моральної шкоди позивачу діями відповідачів не підтверджені жодним доказом, не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам ч. 3 ст. 386 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Оскільки судом встановлено, що відповідачами було порушено право позивача як власника 3/5 частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, то саме таке порушення веде до спричинення моральних страждань позивача, оскільки він переживав, що не може повноцінно користуватися належним йому майном.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідачів солідарно 3000 гривень в порядку вимог ч. 1 ст. 1190 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2013 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень солідарно.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :