АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4038/14 Справа № 191/328/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гречко Ю. В. Доповідач - Максюта Ж.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Чубукова О.П.,

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20 вересня 1997 року вона - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклала шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, запис реєстраційної книги № 883. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 року у неї народилася донька ОСОБА_4. З 20 квітня 2012 року сімейні відносини між нею та Відповідачем були припинені. Відповідно до чинного законодавства, Відповідач зобов'язаний матеріально утримувати свою неповнолітню доньку до її повноліття. Така матеріальна допомога з боку Відповідача повинна бути систематичною, але вона вправі стверджувати, що з моменту припинення їх сімейних відносин по теперішній час її донька - ОСОБА_4, фактично знаходиться на її утриманні, оскільки Відповідач матеріальної допомоги не надає, навіть у тому мінімальному розмірі, що його вимагає чинне законодавство. Також просить урахувати, що за період шлюбу між нею і Відповідачем, були взяті сумісні кредити, які досі не виплачені. Відповідач не приймає участі у їх погашенні. Тому 70% її доходів йде на виплати по кредитах. ОСОБА_2, працює приватним підприємцем, тому має нерегулярний, мінливий дохід. Вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 3000,00 грн. Просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 24 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року включно.

З даним рішенням не погодився відповідач і звернувся до суду з апеляційною скаргою у якій ставить питання про зміну рішення суду, зменшивши розмір стягнутих аліментів, мотивуючи тим, що рішення суду було прийняте з порушенням норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, заявлених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду змінити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, факт перебування сторін у шлюбі з 20 вересня 1997 року підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 20.09.19997 року.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.11.2000 року вбачається, що у сторін під час їх перебування у шлюбі народилася донька: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Факт припинення шлюбних відносин між сторонами по праві підтверджується копією рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.04.2012 року, яке набрало чинності 03.05.2012 року

Відповідачем також був визнаний і судом встановлений факт ненадання позивачці належної матеріальної допомоги на утримання дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними.

Факт звернення позивачки до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів вже свідчить про відсутність домовленості між сторонами щодо участі відповідача в утриманні дитини і у разі наявності у відповідача з цього приводу заперечень, він повинен довести суду факт належного виконання ним своїх батьківських обовязків згідно ч.1 ст.60 ЦПК України. У даному випадку відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини частково визнав, однак не погодився з розміром аліментів, який просить стягнути позивачка.

У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одночасно з цим у ч.1 ст.184 СК України зазначено у яких випадках суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі це наявність у платника аліментів нерегулярного, мінливого доходу, отримання ним частини доходу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Як зазначив відповідач у судовому засіданні в суді першої інстанції, він є фізичною особою-підприємцем і у звязку з цим вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердої грошової суми є обґрунтованою, оскільки відповідач має нерегулярний мінливий дохід.

Визначаючи розмір аліментів суд керувався вимогами ч.1 ст.182 СК України, де зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Як було встановлено у судовому засіданні та не оспорювалося сторонами, позивачка проживає разом з малолітньою дитиною у гуртожитку за який сплачує 700,00 грн., має сплачувати кредит та на проживання її та доньки залишається близько 1200,00 грн..

Жодних показань та доказів з приводу стану здоровя дитини та її матеріального становища сторонами не надавалося, тому суд виходив з того, що дитина якихось додаткових витрат, повязаних зі станом здоровя, не потребує, власного майна чи доходів, які б покращували її матеріальне становище, не має.

Відповідач є працездатним, інших дітей не має, як не має на утриманні і інших непрацездатних осіб, проживає з жінкою, яка також працює та отримує щомісячний дохід у розмірі 2000 3000 грн., дохід відповідача становить приблизно 3000 4000 грн. щомісячно, у звязку з чим має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини..

З приводу свого стану здоровя відповідач не скаржився і жодних доказів несення ним додаткових витрат на його покращення суду не надавав, як не надав і доказів наявності у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, а також доказів наявності у нього будь-яких стягнень за виконавчими документами.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, і, з урахуванням матеріального стану сторін, вимог розумності і справедливості, розмір аліментів повинен становити 1800,00 грн. на місяць.

Заявлений позивачкою розмір аліментів 3000,00 грн. з урахуванням матеріального стану відповідача є завищеним, тим більше, що і сама позивачка повинна брати участь в утриманні малолітньої дитини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення ст. 184 СК України. Врахувавши і те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Однак колегія суддів вважає за необхідне змінити розмір аліментів з 1800 грн. до 1000 грн., оскільки суд першої інстанції, фактично не встановивши місячного доходу Відповідача, обсяг якого дозволяв би стягувати вищевказану суму аліментів, з врахуванням відсутності в матеріалах справи фактичних даних щодо такого доходу, виду і способу заробітку Відповідача, дійшов хибного висновку про можливість Відповідача сплачувати аліменти саме у визначеній сумі.

Не врахував суд і визначеного сімейним законодавством України обов'язку обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, тобто, не враховано обовязку Позивача зі свого боку також витрачати певні кошти на належний розвиток дитини, її відпочинок, харчування, тощо.

Сторони проживають окремо одне від одного в рівному майновому становищі. Заробітки Відповідача носять нерегулярний характер.

Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів так і матеріальне становище його малолітньої доньки, ОСОБА_4, на утримання якої підлягають стягненню аліменти, та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, з огляду на те, і щомісячне стягнення з Відповідача 1800 грн. судова колегія приходить до висновку про необхідність стягувати з Відповідача щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття 1000 грн., що відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України.

При визначені розміру аліментів, Позивачем не було надано доказів, а Судом першої інстанції, не було перевірено фактичних даних, на підтвердження обсягу витрат Позивача, документів, щодо сплати коштів за кредитним договором та не надано самого кредитного договору, квитанцій про сплату комунальних послуг саме в заявленому позивачем обсязі, витрат на продукти харчування, одяг, предмети побуту, тощо.

В звязку з наведеним колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, оскільки не має підстав для відмови у задоволенні позову, змінити рішення суду першої інстанції зменшивши розмір аліментів на утримання позивачки з 1800грн. до 1000 грн. доходу відповідача, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 , 313 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2014 року - змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1800 гривень до 1000 гривень щомісячно, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржене в суді касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :