УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07.03.2014 року Провадження № 2/425/335/14

Справа № 425/904/14-ц

місто Рубіжне Луганської області

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської області Коваленко Д.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, якою просила наступне: стягнути з ОСОБА_2 на її користь: суму процентів за період з 01 березня 2009 року по 31 липня 2013 року у розмірі 20236 (двадцять тисяч двісті тридцять шість) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок; суму трьох відсотків річних за період з 01 березня 2009 року по 31 липня 2013 року у розмірі 7087 ( сім тисяч вісімдесят сім) гривень 58 (пятдесят вісім) копійок; суму інфляції за період з 01 березня 2009 року по 31 липня 2013 року у розмірі 16123 (шістнадцять тисяч сто двадцять три) гривні 61 (шістдесят одна) копійка, а також стягнути суму державного мита у розмірі 114 гривень 70 копійок.

Відповідно до частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом ЦПК України), до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, які звертаються до суду. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 вказаного закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. З огляду на положення пункту 1 частини 1 статті 80 ЦПК України ціна позову у справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується. Оскільки сумою коштів, які просить стягнути позивач є 43448 гривень 05 копійок, ставка його судового збору складає 434 гривні 48 копійок.

ОСОБА_1 до позовної заяви у якості документів, що підтверджують сплату судового збору у вказаному розмірі за подання саме цієї позовної заяви, додано копію квитанції №3 від 08.08.2013 року, про сплату 114 гривень 70 копійок та квитанцію №к12/4/10 про сплату 320 гривень 92 копійки, що разом складає 435 гривень 62 копійки. Оцінюючи надані позивачем документи, на предмет підтвердження ними сплати судового збору за подання позивачем саме вказаної позовної заяви, суд виходить з наступного.

Положеннями підпункту 1.3 пункту 1 розділу IV Постанови правління національного банку України "Про затвердження інструкції про ведення касових операцій банками в Україні" від 01 червня 2011 року № 174 встановлені обов`язкові реквізити, з яких складаються будь-які касові документи, серед яких передбачено і реквізит: "призначення платежу", що заповнюється згідно з правилами, зазначеними в додатку 16 до цієї Інструкції. Згідно додатку 16 до вказаної інструкції в графі «призначення платежу», під час приймання готівки, зазначається вид платежу.

За таких обставин, у реквізиті квитанції «Призначення платежу», якщо такий розрахунковий документ подається у якості документа, що підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви, повинно бути зазначено за подання якої саме позовної заяви сплачується судовий збір.

Оцінюючи квитанцію № 3 від 08 серпня 2013 року у сумі 114 гривень 70 копійок, що додано до позовної заяви ОСОБА_1 у якості документа, що підтверджує сплату судового збору саме за подання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 процентів, трьох відсотків річних та суми інфляції, суд дійшов висновку, що її неможна визнати документом, що підтверджує

сплату судового збору ОСОБА_1 саме за подання нею цього позову, оскільки вказана квитанція (на відміну від квитанції №к12/4/10 від 04 березня 2014 року у сумі 320 гривень 92 копійки) не підтверджує, що вказаний розмір судового збору сплачено ОСОБА_1 за поданий нею позов. Крім того, квитанція №3 на суму 114 гривень 70 копійок, складена 08 серпня 2013 року, тобто за три місяці до складання позовної заяви, яку складено та підписано ОСОБА_1 тільки 21 листопада 2013 року, що свідчить про обгрунтований сумнів щодо сплати судового збору у розмірі 114 гривень 70 копійок, саме за подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вказаних платежів.

Отже наведене, слід визнати недоліком позовної заяви ОСОБА_1, а саму позовну заяву слід визнати такою, що подана без додержання вимог, викладених у частині 5 статті 119 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, та встановити строк у п'ять днів з дня отримання позивачем ухвали, протягом якого він має право усунути недолік позовної заяви. Способом усунення недоліку є подання до Рубіжанського міського суду Луганської області документу, що підтвердить сплату судового збору на суму 113 гривень 56 копійок, саме за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з нього грошових коштів.

Керуючись статтями 1,2,8,11,118-121,208-209 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, - залишити без руху.

Встановити позивачу строк у п'ять днів з дня отримання позивачем цієї ухвали протягом якого він має право усунути недолік позовної заяви шляхом подання до Рубіжанського міського суду Луганської області документу, що підтвердить сплату судового збору на суму 113 гривень 56 копійок, саме за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Розяснити позивачу, що якщо у встановлений йому строк, він не усуне зазначений в ухвалі недолік, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.С. Коваленко