Справа № 466/994/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/6054/14 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Таксі «Наше» про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та Таксі «Наше» про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування вимог покликається на те, що 07.11.2013 р. о 16:55 ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_5 у м. Львові по вул. Клепарівській, 22 не врахував дорожньої обстановки, стану транспортного засобу (сезонність шин та висота протектора), не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки БМВ 535, д.н.з. НОМЕР_4 під керування ОСОБА_3, порушивши п. 13.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2 Враховуючи вищенаведене позивач просить стягнути з відповідача 5758,20 матеріальної шкоди, 3000 моральної шкоди та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 5758 грн. 20 коп. матеріальної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 1500 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Не погоджується із судовою автотехнічною експертизою, яка була здійснена ТОВ «Експертиза», оскільки встановлена у ній вартість відновлення технічного стану автотранспортного засобу внаслідок ДТП є дещо завищеною. Також зазначає, що судом першої інстанції стягуючи в користь позивача моральну шкоду не взято до увагу той факт, що позивач по даній справі не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та не надав доказів, які б свідчили про спричинення моральної шкоди, зокрема він не звертався по медичну допомогу до спеціалізованих медичних закладів для отримання даних про те, що саме ДТП вплинуло на його здоров'я, не заявляв в районному суді клопотання про призначення медичної експертизи стану його здоров'я, не навів обґрунтування відповідними документами, свідченнями свідків, іншими можливими засобами.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції від 04 серпня 2014 року та прийняти нове рішення, яким вимоги апелянта задоволити наступним чином, а саме відмовити у стягненні з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 5 758 грн. 20 коп. матеріальної шкоди, 1 500 грн. моральної шкоди, 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.11.2013 р. о 16:55 ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_5у м. Львові по вул. Клепарівській, 22 не врахував дорожньої обстановки, стану транспортного засобу (сезонність шин та висота протектора), не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки БМВ 535, д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, порушивши п. 13.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Матеріалами справи встановлено , що згідно постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 06.12.2013 року винним у вищевказаному ДТП визнано ОСОБА_2

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду , з питань чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів встановлено, що згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи № 165 від 28 квітня 2014 року проведеної згідно ухвали суду, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки БМВ 535, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок його пошкоджень у ДТП 07.11.2013 року становить 5758,20 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів, вважає, що районний суд повно, всебічно дослідив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку про стягнення в сумі 5758 грн. 20 коп.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для її задоволення в частині стягнення матеріальної шкоди колегія суддів не вбачає, тому рішення слід залишити без змін в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги стягнення моральної шкоди суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачам спричинено моральну шкоду, яку слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 в розмірі 1500 грн.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком районного суду виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

При визначенні розміру моральної шкоди спричиненої позивачам, суд першої інстанції обмежився доводами позивача і не взяв до уваги положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №4, якими передбачено, що суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіянню позивачу моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями(бездіяльністю)вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значенння для вирішення спору.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачем по справі не подано жодних письмових доказів, які б підтверджували глибину моральних страждань спричинених їм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в тій сумі, яку стягнув суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на вищенаведене, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, тому колегія суддів приходить до висновку, щодо необхідності скасування рішення в частині стягнення моральної шкоди.

Окрім того позивачем не доведено обставин у зв'язку із якими останньому заподіяно моральну шкоду у розмірі 1500 грн.

З урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, а також враховуючи усі обставин по справі, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 1500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2014 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 моральної шкоди 1500 гривень та ухвалити нове рішення яким в тій частині відмовити у задоволенні зазначених вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська