Справа № 531/586/14-ц
Провадження № 2/531/284/14

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2014 року Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Жмурко П.Я.
при секретарі Клименко Т.М.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на неповнолітню дитину, треті особи орган опіки і піклування Карлівської міської ради Полтавської області, служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -
ВСТАНОВИВ:
28.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який було змінено 01.07.2014 року. Зміни були прийняті судом. ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким визначити місце проживання їхнього спільного з відповідачем сина - неповнолітнього ОСОБА_5, разом з матірю, а також стягувати з ОСОБА_3 на її користь, аліменти у розмірі 1/4 частина доходу останнього щомісячно, на утримання неповнолітнього сина.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і вони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_6. Подружжя проживало ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час шлюбні стосунки припинено, збереження сімї не можливе. ОСОБА_1, разом з сином, проживає у своєї матері та вітчима по вул. Чкалова, 27 в м. Карлівка. ОСОБА_7 зареєстрований в будинку вітчима ОСОБА_1 Позивач має вищу медичну освіту, проходить стажування в приватній клініці м. Полтави, не має шкідливих звичок, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, має посвідчення водія, щодо неї не надходило скарг до органів місцевого самоврядування, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Допомогу в утриманні та вихованні дитини, ОСОБА_1 надають її вітчим та мати, які є приватними підприємцями. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в Карлівській ЦРЛ, проходить регулярні медичні обстеження. З зазначених підстав, ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання неповнолітнього сина разом з нею. При цьому позивач зазначила, що не взмозі утримувати сина самостійно і потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини ОСОБА_3, у виді аліментів на утримання сина.
27.05.2014 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 разом з батьком і стягувати з ОСОБА_1 на його користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частина її доходу щомісячно.
Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_6. ОСОБА_1 не має бажання продовжувати спільне проживання, тому подала до Карлівського районного суду позови про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. При цьому, сторони не дійшли згоди, щодо визначення місця проживання сина. На даний час син проживає з батьком в АДРЕСА_1. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають окремо останні пів року. ОСОБА_3 не згоден з тим, щоб син проживав з матірю. ОСОБА_3 зазначив, що має стабільний заробіток в середньому 6000 грн. на місяць, тому може створити належні умови для проживання та розвитку дитини. Режим роботи ОСОБА_3 дозволяє йому приділяти достатньо часу вихованню сина. ОСОБА_3 має постійне місце проживання, тому може забезпечити сина житлом. ОСОБА_1 не проживає в м. Карлівка, зареєстрована окремо від сина і ОСОБА_3, проходить стажування в м. Полтава, де не має постійної роботи і свого житла. З зазначених підстав, ОСОБА_1 не має можливості забезпечити належні умови розвитку дитини, а також не може забезпечити його матеріально, створити належні умови проживання.
В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом і сама позивач, вимоги зміненої позовної заяви підтримали у повному обсязі і просять суд задовольнити позов, з зазначених у ньому підстав. Вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 та її представник не визнають і просять суд відмовити в його задоволенні, оскільки неповнолітній син повинен проживати з матірю, з зазначених у первісному позові підстав. Відповідно аліменти також мають стягуватись на користь позивача за первісним позовом.
Представник відповідача та відповідач за первісним позовом, проти задоволення первісного позову заперечують, посилаючись на доводи зустрічного позову. ОСОБА_3 та його представник вважають, що неповнолітній син повинен проживати з батьком і аліменти мають стягуватись на його користь, тому вони просять суд задовольнити вимоги зустрічного позову і відмовити в задоволенні первісного.
Представник третьої особи органу опіки і піклування Карлівської міської ради в судове засідання не зявився, без повідомлення причин. В матеріалах справи міститься заява голови міської ради, який просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника. Заява представника органу опіки і піклування в матеріалах справи відсутня.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Карлівської РДА ОСОБА_8, в судовому засіданні не назвала однозначної позиції, щодо визначення місця проживання дитини. Представник служби зазначила, що дитині потрібні і мати, і батько. ОСОБА_3 звернувся до служби для надання висновку про належність умов проживання в його будинку, тому службою було надано відповідний висновок. ОСОБА_1 з такою заявою не зверталась, тому умови проживання дитини в її будинку не перевірялись.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
В судовому засіданні досліджено свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ №080562, з якого вбачається, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1, перебувають у шлюбі з 29.04.2011 року. (а.с. 3) Від даного шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво серії І-КЕ №142632. (а.с. 4) В матеріалах справи також міститься рішення від 02.06.2014 року про розірвання даного шлюбу.
ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить штамп в її паспорті (а.с. 2), довідка про склад сімї (а.с. 5) та записи в домовій книзі (а.с. 98-99). ОСОБА_3 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується адресною довідкою. (а.с. 7) Сторони в судовому засіданні не заперечують, що проживають окремо, такі відомості зазначені в кожному з позовів, тому дана обставина є доведеною.
При цьому, кожна зі сторін зазначила, що неповнолітній син проживає разом з нею. Так, ОСОБА_1 вказує, що дитина проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 і зареєстрована в будинку, що належить вітчиму ОСОБА_1 В свою чергу, ОСОБА_3 зазначив, що неповнолітній син проживає разом з ним АДРЕСА_2.
На підтвердження зазначених ним обставин, ОСОБА_3 долучив до матеріалів справи довідку начальника Карлівського ВУЖКГ, в якій зазначено, що він проживає ІНФОРМАЦІЯ_5 і його син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, також проживає за даною адресою. Довідку видано згідно ату від 05.05.2014 року №150. (а.с. 34) Копію такого акту долучено до матеріалів справи. Акт складено депутатом міської ради ОСОБА_9 і підписано секретарем міської ради ОСОБА_10 Обстеження матеріально-побутових умов проведено 30.04.2014 року. Згідно акту, ОСОБА_3 проживає у вказаній раніше квартирі, разом з сином ОСОБА_6. Інші особи в квартирі не проживають, квартира двокімнатна, умови проживання нормальні, присадибних ділянок ОСОБА_3 не має, підсобного господарства не веде, є працюючим. (а.с. 37)
В матеріалах справи також міститься характеристика ОСОБА_3, видана за місцем проживання, депутатом міської ради ОСОБА_9 і підписана секретарем міськради ОСОБА_10 ОСОБА_3 охарактеризовано з позитивної сторони, як ввічливу, доброзичливу, трудолюбиву особу без шкідливих звичок, при цьому зазначено, що він виховує малолітнього сина, який проживає разом з ним. (а.с. 33)
ОСОБА_1 також долучила до матеріалів справи акт обстеження житлово-побутових умов та характеристику на неї, складені депутатом міської ради ОСОБА_11 і підписані секретарем міської ради ОСОБА_10 Документи складено 02.06.2014 року, тобто через місяць після характеристики та акту ОСОБА_3 У акті зазначено, що ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 разом зі своєю мамою ОСОБА_12 та вітчимом ОСОБА_13, а також сином ОСОБА_5 Характеристика ОСОБА_1 позитивна. В характеристиці зазначено, що ОСОБА_1 має вищу освіту, проходить стажування в м. Полтава, характеризується за місцем проживання як особа чемна, вихована, яка не вживає спиртних напоїв і не має шкідливих звичок. (а.с. 86-87)
ОСОБА_1 також додано довідку з дитячого садка, який відвідує ОСОБА_5, видану 06.06.2014 року. У довідці зазначено, що на даний час ОСОБА_1 проходить стажування в стоматологічній клініці, тому ОСОБА_5 забирає і приводить в дитсадок бабуся ОСОБА_12 У довідці зазначено, що ОСОБА_1 приймає активну участь в роботі батьківського комітету групи, завжди присутня на дитячих ранках в групі. (а.с. 85)
Таким чином, в матеріалах справи містяться документи, які позитивно характеризують як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3, при цьому кожен із документів свідчить не лише про людські якості сторін, а і засвідчує їхню участь у вихованні сина.
Надані суду акти містять протилежну інформацію. Суд звертає увагу на те, що довідки видані з різницею в місяць. У довідках виданих ОСОБА_1, час, з якого син проживає разом з нею не зазначений. Зазначена у позові обставина, що ОСОБА_14 зареєстрований в будинку вітчима ОСОБА_1 доказами не підтверджена. Інформація зазначена в актах сторонами не спростовувалась. Підстав вважати досліджені вище документи недійсними, суд не має.
Таким чином, на підставі вище досліджених доказів, суд приходить до висновку, що станом на 30.04.2014 року неповнолітній ОСОБА_5 проживав ІНФОРМАЦІЯ_7 разом з батьком, а станом на 02.06.2014 року разом з матірю, по пров. Чкалова, 27. При цьому відомості про те, з якого часу починаючи син проживав з батьком, в матеріалах справи також відсутні.
Обґрунтовуючи первісний та зустрічний позови, сторони також долучили до матеріалів справи докази, що підтверджують їхнє матеріальне становище.
Так, ОСОБА_3 долучив довідку про доходи, згідно якої загальна сума доходу останнього за листопад 2013 року-квітень 2014 року, становить 102528,72 грн. (а.с. 36) В матеріалах справи також міститься характеристика ОСОБА_3 за місцем роботи - характеристика позитивна. (а.с. 32)
ОСОБА_1 зазначила у своєму позові, що вона перебуває на стажуванні в приватній медичній клініці. Зазначена інформація міститься також в долучених нею довідці з дитячого садка, характеристиці з місця проживання та акті обстеження житлово-побутових умов. (а.с. 85-87) До матеріалів справи долучено копію диплома ОСОБА_1 та сертифікат про присвоєння їй звання лікаря-спеціаліста. (а.с. 77-78) Диплом про повну вищу освіту ОСОБА_15 отримала у 2011 році, а у 2013 році вона здобула звання лікаря-спеціаліста, отже отримала право займатись лікарською діяльністю (а.с. 77-78), що також враховується судом.
Разом з тим, належних доказів проходження стажування, розміру заробітної плати стажиста ОСОБА_1 не надала. Раніше зазначені докази не є належними в процесі доведення вказаної обставини. При цьому, ОСОБА_3 не заперечує в судовому засіданні і зазначив у своєму позові, що ОСОБА_1 проходить стажування в м. Полтава, тому суд приймає до уваги цю обставину при винесенні рішення, як таку, що визнана сторонами.
ОСОБА_1 також послалася на те, що в утриманні сина їй допомагають мати та вітчим (а.с. 79-82), долучила до матеріалів справи їхні податкові декларації (а.с. 100-103). При винесенні рішення про визначення місця проживання дитини з батьком чи матірю, суд не може брати за основу матеріальне становище дідуся чи бабусі дитини. Проте суд враховує, що ОСОБА_1 проживає в сімї своєї матері, що було встановлено раніше і отримує додаткове забезпечення від батьків, що підтверджується їхніми деклараціями, які позивач не могла отримати без їхнього відома, а також відомостями з дитячого садка, про те що мати ОСОБА_1 також приймає участь у вихованні дитини.
Матір та вітчима ОСОБА_1 допитано в судовому засіданні, як свідків (ОСОБА_12, ОСОБА_13І.). Свідки не заперечують того, що допомагають в утриманні та вихованні неповнолітнього ОСОБА_5. Свідки зазначили, що є приватними підприємцями протягом останніх десяти років (ОСОБА_13 протягом 17 останніх років), тому мають можливість надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 та її сину (їхньому онуку). Мати ОСОБА_1 ОСОБА_12, не заперечує, що при необхідності водить дитину в дитячий садок і забирає звідти, а також водить на прийом до лікаря педіатра, що свідчить про її участь у вихованні онука.
ОСОБА_3, свідки характеризують з негативної сторони. Свідки зазначають, що ОСОБА_3 сприяв розлученню з ОСОБА_1 Відповідач за первісним позовом був не задоволений тим, що ОСОБА_1 влаштувалася на стажування в м. Полтава, тому давив на неї морально. ОСОБА_1 вказані свідки охарактеризували з позитивної сторони, як турботливу матір, яка займається вихованням та утриманням сина на належному рівні. Беручи дані свідчення до уваги, суд враховує, що свідки є батьками позивача за первісним позовом.
З вище досліджених доказів вбачається, що матеріальне становище кожної зі сторін задовільне. Суд не може керуватись рівнем доходу сторін, при визначенні місця проживання дитини і враховує лише те, що кожна зі сторін має можливість утримувати дитину матеріально, в межах покладених на неї обовязків СК України.
ОСОБА_1 також було надано суду докази, на підтвердження того, що на її користь складено заповіт і до складу спадкового майна входить частина житлового-будинку, розташованого в м. Карлівка по вул. Чкалова, 27, який належить заповідачу на праві спільної власності (1/2 частина). При цьому спадкоємцями згідно заповіту є 3 особи. (а.с. 3, 89-97) Дані докази не є належними доказами по справі, оскільки позивач повинна доводити можливість забезпечення дитини житлом на сьогодні.
В матеріалах справи відсутні відомості про майно, належне сторонам на праві власності. Жодна зі сторін не довела, що має у власності житловий будинок, квартиру чи інше житлове приміщення. З пояснень наданих сторонами в судовому засіданні встановлено, що кожен із них проживає в будинку, належному батькам. При цьому, вище досліджені докази свідчать про те, що не маючи власного житла, кожна зі сторін забезпечена житловим приміщенням.
Долучена до матеріалів справи медична довідка про те, що дитина не перебуває на диспансерному обліку (а.с. 88) може бути належним доказом лише в сукупності з іншими доказами і свідчити про належне виконання батьківського обовязку, щодо забезпечення фізичного здоровя дитини. Проте в судовому засіданні не доведено з ким і в який період проживав неповнолітній син. Довідка датована 02.06.2014 роком, а виходячи з наданих суду доказів, до 30.04.2014 року неповнолітній ОСОБА_5 іще перебував у батька.
Суд приймає до уваги дану довідку, як свідчення того, що ОСОБА_5 здоровий і не потребує особливого догляду.
Посвідчення водія і додану до нього медичну довідку щодо придатності до керування транспортним засобом, які позивач за первісним позовом надала на підтвердження свого психічного стану здоровя, суд приймає до уваги на ряду з іншими доказами, що позитивно характеризують ОСОБА_1
Таким чином, кожна зі сторін довела, що має можливість і бажання займатися вихованням та утриманням сина. При цьому ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_1 не довели в судовому засіданні, що інша сторона не виконує своїх батьківських обовязків по відношенню до сина, не може створити належних умов для виховання та утримання сина, зловживає спиртним чи наркотичними засобами, веде аморальний спосіб життя чи існують інші обставини, що унеможливлюють проживання неповнолітнього сина разом з нею.
В матеріалах справи міститься лист начальника ДПРЧ-13, в якому зазначено, що 28.02.2013 року ОСОБА_1 зверталася до них, з проханням відчинити двері квартири АДРЕСА_3, оскільки двері замкнулися на внутрішній замок, а в квартирі залишилась дитина. (а.с. 132) Даний доказ долучено відповідачем за первісним позовом, на підтвердження неналежного виконання батьківських обовязків ОСОБА_1 Такий доказ сам по собі не підтверджує неналежного виконання своїх батьківських обовязків ОСОБА_1 При цьому суд звертає увагу на те, що в період, коли ОСОБА_1 зверталася до ДПРЧ-13, вона проживала за адресою відповідача, тобто сторони іще проживали разом і разом виховували сина.
В матеріалах справи також міститься відповідь начальника Карлівського райвідділу УМВС України в Полтавській області, в якій останній зазначив, що ОСОБА_1 не виконує вимоги статей 141, 157 СК України. При цьому в листі зазначено, що ОСОБА_1 не дозволяє ОСОБА_3 бачитись з сином, оскільки останній погрожував забрати сина і виїхати з ним за межі Карлівського району. (а.с. 131) ОСОБА_8 не містить інформації про систематичне неналежне виконання батьківських обовязків будь-якою зі сторін, у відношенні до сина ОСОБА_6. З листа вбачається, що між сторонами існують складні взаємовідносини і спори щодо виховання сина, проте суд не розглядає спору, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини. Лист містить частково негативну характеристику на кожну зі сторін, що є наслідком поганих взаємовідносин між ними.
Окрім вищевказаних актів обстеження житлово-побутових умов сторін, відповідачем за первісним позовом також долучено висновок служби у справах дітей, згідно якого він має матеріальні та моральні можливості і створив всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку сина. Зазначене не суперечить уже доведеним обставинам справи і так само не спростовує того, що ОСОБА_1 також має такі можливості.
Долучена в судовому засіданні медична довідка, свідчить про спільну участь батьків у вихованні сина. З довідки вбачається, що на прийом до лікаря приходять і мати, і батько.
В якості свідків, в судовому засіданні було також допитано ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_20
Мати відповідача за первісним позовом ОСОБА_17, в судовому засіданні дала негативну характеристику ОСОБА_1 Свідок вказала, що остання є поганою матірю, має шкідливі звички, зокрема куріння, вихованням сина не займається, тому дитина має бути залишена з ОСОБА_3
ОСОБА_16 зазначив, що проживає не далеко від квартири ОСОБА_3, добре знає останнього і може охарактеризувати його позитивно. Свідок вказав, що під час спільного проживання сторін в квартирі ОСОБА_3, з квартири було чути гучну музику. ОСОБА_16 також зазначив, що бачив як ОСОБА_1 курила.
Свідок ОСОБА_20 є рідною тіткою ОСОБА_3 Свідок вказала, що знає кожну зі сторін з позитивної сторони і має бажання, щоб вони зберегли сімю. Нічого негативного, по відношенню до сина, в поведінці ОСОБА_1 чи ОСОБА_3, свідок не бачила.
Свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_18 є сусідами ОСОБА_1 по вул. Чкалова. Свідки зазначили, що знають ОСОБА_1 з дитинства і характеризують її лише з позитивної сторони. На думку свідків, ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обовязки по відношенню до сина, оскільки вони майже щодня бачать як вона гуляє з сином, приділяє йому належну увагу, належним чином спілкується з ним. Свідки також підтвердили, що у вихованні ОСОБА_5 приймають участь ОСОБА_12 і ОСОБА_13
Таким чином, свідчення є суперечливими, проте в більшості позитивно характеризують кожну зі сторін. З наданих суду свідчень, суд не вбачає, що ОСОБА_1 або ОСОБА_3 не виконують своїх батьківських обовязків.
На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку про рівні характеристики батька і матері неповнолітнього ОСОБА_5 Принцип 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року говорить, що малолітня дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. В судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обовязків, щодо виховання сина, забезпечення нормальних умов для розвитку і навчання дитини, забезпечення фізичного здоровя та душевного благополуччя дитини. Такі самі обставини не були доведені і щодо батька дитини. Проте судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матірю, тому враховуючи раніше вказані обставини та положення принципу 9 Декларації, суд приходить до висновку про необхідність надати перевагу матері, при визначенні місця проживання малолітнього сина.
При винесенні рішення суд також враховує, що ОСОБА_3 працює вахтовим методом (два тижні у відрядженні, два тижні вдома). Дана обставина не підтверджена доказами, проте вона не заперечується сторонами.
ОСОБА_1 працює в м. Полтава, тоді як дитина проживає в м. Карлівці. ОСОБА_3 зазначав у зустрічному позові, що ОСОБА_1 проживає в м. Полтава, проте така обставина не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи. Натомість з наданих суду свідчень вбачається, що ОСОБА_1 не має постійного місця проживання в м. Полтаві і їздить на стажування з м. Карлівки щодня.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги первісного позову, в частині визначення місця проживання дитини разом з матірю ОСОБА_1
В задоволенні зустрічного позову в частині визначення місця проживання ОСОБА_5 разом з батьком, необхідно відмовити.
Кожна зі сторін також просила у своєму позові, постановити рішення про стягнення аліментів з одного з батьків.
Обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлено ст. 180 СК України. Статтею 181 СК, визначено, що одним із способів виконання батьками обовязку утримувати дитину є стягнення коштів за рішенням суду.
З урахуванням попередніх висновків суду, стягнення аліментів з ОСОБА_1 недоцільне, оскільки дитина залишиться проживати з нею. Таким чином, в задоволення вимог зустрічного позову, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1, необхідно відмовити.
Разом з тим, суд вважає за можливе задовольнити вимоги первісного позову про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що утримує сина, не дивлячись на те, що останній проживає окремо. Відповідач, не долучаючи докази, зазначив, що купує одяг та іграшки для дитини, оплачує дитячий садок.
Судом встановлено, що з червня 2014 року малолітній ОСОБА_5 проживав разом з матірю і перебував на її утриманні. Подані сторонами позови свідчать про наявність спору не лише щодо місця проживання дитини, а й щодо її утримання. За таких обставин, суд вважає за доцільне стягувати аліменти за рішенням суду.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи раніше досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що стан здоровя та матеріальне становище ОСОБА_3 дозволяють йому утримувати сина, шляхом сплати аліментів у розмірі ? частина його доходу щомісячно. Суд вважає таку частку доходу батька достатньою для утримання сина. Первісний позов в цій частині обґрунтований.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги первісного позову в частині стягнення аліментів і стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? частина доходу ОСОБА_3, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним повноліття.
Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом має бути стягнуто на користь позивача, сплачений нею судовий збір за вимогу про визначення місця проживання дитини, у розмірі 243,60 грн. (а.с. 71)
Крім того, виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, має бути стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн., у звязку із задоволенням вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів.
В задоволенні вимог зустрічного позову, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина необхідно відмовити. Виходячи з положень ст. 88 ЦПК, сплачений позивачем за зустрічним позовом судовий збір, не підлягає стягненню з ОСОБА_1
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 161 СК України, положеннями Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 60, 88, 212-215 ЦПК України суд ,
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на неповнолітню дитину, треті особи орган опіки і піклування Карлівської міської ради Полтавської області, служба у справах дітей Карлівської районної державної адміністрації у повному обсязі.
Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини і стягнення аліментів на неповнолітню дитину у повному обсязі.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, разом з матірю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти у розмірі 1/4 частина від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, починаючи з 28.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, але не більше як за 1 місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або дня отримання копії рішення, через Карлівський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Жмурко П.Я.