Номер провадження: 22-ц/785/9872/14
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на спадкове майно житловий будинок, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму житла та примусового виселення з житлового будинку , за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2014 року та на окрему ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2014 року, -

встановила:

02 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного 22 червня 2003 р. між її матір'ю ОСОБА_7 з одного боку та відповідачем ОСОБА_3 з другого, визнати за нею, право власності на вказаний житловий будинок, стягнути з відповідачки на її користь судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивувала тим, що у 2003 р. між її матір'ю ОСОБА_7 і відповідачем ОСОБА_3 була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 за 2 500 гривень. Її мати свої зобов'язання по домовленості виконала, гроші сплатила, але відповідач до ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня смерті матері відмовлялась оформити договір купівлі продажу у нотаріуса. Проте, її мати постійно проживала у будинку, з 29 липня 2004 р. є зареєстрованою у будинку, мала на руках правовстановлюючі документи на будинок. Також ОСОБА_2 посилалась на те, що у разі ухилення однією із сторін договору від його нотаріального оформлення, за рішенням суду договір може бути визнаний дійсним. Крім цього оскільки вона разом із відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_5 є спадкоємцями 1-ї черги після смерті матері ОСОБА_7, а ОСОБА_2 і ОСОБА_5 від свої прав на спадщину відмовляються, то вона просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

В свою чергу ОСОБА_3 звернувшись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, просила розірвати договір найму від 29 липня 2004 р. з піднаймачем ОСОБА_7, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1; примусово виселити з належного їй будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2; зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою померлу ОСОБА_7, посилаючись на те, що з 29 липня 2004 р. покійна ОСОБА_7 проживала у її будинку АДРЕСА_1 тільки за її згодою. Від своїх зобов'язань по домовленості з ОСОБА_7 вона відмовлялась так як вони домовились про купівлю продаж будинку за 12 500 гривень. а не за 2 500 як вказує ОСОБА_2. 2 500 гривень їй були сплачені, а інші ні. Правовстановлюючі документи покійна ОСОБА_7 утримувала безпідставно, крім цього вона не підтримувала належного стану вказаного будинку і він почав руйнуватись, тому позивач як член сім'ї наймача будинку згідно положень ст.116 ЖК України має бути виселена без надання їй іншого приміщення. Додатково посилалась на те, що вказаний будинок до складу спадщини не увійшов, тому ОСОБА_2 його отримати у спадщину із визнанням за нею права власності не може.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угоди дійною та визнання права власності на спадкове майно житловий будинок - задоволено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірванні договору найму житла та примусового виселення з житлового будинку - залишено без задоволення.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, судові витрати по справі в сумі 229,40 гривень.

Одночасно з ухваленням рішення окремою ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2014 року Березівський РВ ГУ МВС України в Одеській області зобов'язано внести відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 377 КК України, щодо погроз життю судді ОСОБА_11, у разі неприйняття ним рішення на її користь, відповідачем, позивачем по зустрічному позову ОСОБА_3 та провести необхідне досудове розслідування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням та окремою ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2, та задовольнити її зустрічний позов у повному обсязі, а також скасувати окрему ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2014 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що 4 липня 2006року Березівським районним судом було ухвалене рішення, яке набрало чинності, котрим було встановлено факт укладення договору купівлі-продажу спірного будинку між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та визначено умови укладення договору, в тому числі вартість предмета договору та порядок оплати за придбаний будинок. Оскільки договір купівлі-продажу будинку відбувся у 2003 році, то районний суд підставно застосував до спірних правовідносин про визнання договору купівлі-продажу дійсним положення цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Одночасно з ухваленням рішення судом першої інстанції було постановлено окрему ухвалу на адресу Березівського РВ ГУМВС в Одеській області про внесення в ЄРДР відомостей щодо погроз життю судді Березівського районного суду ОСОБА_11 у зв'язку з його професійною діяльністю з боку сторони по справі ОСОБА_3

Судова колегія вважає, що оскаржувана окрема ухвала постановлена у відповідності до вимог ст. 211 ЦПК України і підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319; ст. 211 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області та окрему ухвалу від 25 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П.Гайворонський

С.М. Сегеда