22-ц/775/1773/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Харитонова Г.Л.
Категорія 50 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Ткаченко Т.Б.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилалася на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 29 березня 2003 року. Під час шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2014 року, а також на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково стягнувши з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та положенням матеріального і процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_7, які просили апеляційну скаргу задовольнити, пояснення позивачки ОСОБА_3, яка просила рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи справу і стягуючи на користь позивачки аліменти в частині від доходу відповідача, суд повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи сторін, правильно застосував норми матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач може надавати щомісячну матеріальну допомогу в розмірі ? частки свого доходу на утримання неповнолітніх дітей.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 березня 2003 року, який розірвано за рішенням суду у вересні 2014 року.

Від спільного подружнього життя мають дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до свідоцтв про народження батьком дітей позивачки записано ОСОБА_2 (а.с. 4, 5, 6).

Оскаржуючи ухвалене судом першої інстанції рішення, ОСОБА_2 посилався на неврахування судом тієї обставини, що проживає разом із непрацездатними батьками, які потребують його матеріальної допомоги, позивачка працює та є багатодітною матір'ю в зв'язку з чим отримує державну грошову допомогу. Крім того, позивачка разом із дітьми проживають у будинку ? частка якого належить йому.

Проте з такими доводами погодитися не можна.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів врахував, що позивачка самостійно виховує трьох неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_6 віком 11років і ОСОБА_5 віком 5 років та сина ОСОБА_4 віком 7 років, працює та її середній заробіток за період лютий - липень 2014 року складає 2 545 грн. 25 коп. на місяць (а.с. 23), в той час коли середній заробіток відповідача за період січень - червень 2014 року складає 4 425 грн. 80 коп. на місяць (а.с. 41).

Доводи апеляційної скарги стосовно отримання позивачкою державної грошової допомоги як багатодітною матір'ю не є підставою для зменшення розміру стягнутих судом першої інстанції аліментів, оскільки відповідач користується тими самими пільгами передбаченими законодавством для багатодітних сімей про що свідчить копія посвідчення № НОМЕР_1, виданого як на його ім'я, так і на ім'я позивачки (а.с. 29).

Доказів тому, що відповідач надав позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, суду першої інстанції не надано.

Не надано таких доказів і апеляційному суду.

Статтею 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Слід зазначити, що моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Таким чином сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Оскільки відповідачем не надано суду доказів тому, що його батьки потребують матеріальної допомоги, доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними.

Нових обставин, які б могли мати істотне значення для визначення розміру аліментів, відповідачем апеляційному суду не наведено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з урахуванням конкретних обставин справи та вимог закону обґрунтовано визначив розмір аліментів у розмірі ? частки з усіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів не спростовують.

Тому апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, не має.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 листопада 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді