Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, звертаючись з позовом до суду, просило стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість по оплаті за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 25231 грн.94 коп. та судовий збір в розмірі 252,30 грн., що є предметом позовних вимог.

Представник позивача Пількевич О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснив, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані в АДРЕСА_1, квартира не приватизована. Починаючи з 01 січня 2011 року по 01 січня 2014 року відповідачі, як споживачі послуг, не виконують обов'язки по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по квартплаті та платі за комунальні послуги на загальну суму 25231,94 грн., оскільки відповідачі добровільно відмовляються сплатити борг, а пропозиція щодо укладання договору про реструктуризацію заборгованості залишена без належного реагування з боку відповідачів, що спонукало позивача звернутись з даними позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визначала, просила в позові відмовити, пояснила, що дійсно відповідач зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1. В той же час, відповідач ОСОБА_3 в квартирі не проживає, має інше житло та постійно проживає в м. Бориспіль Київської області, відповідач ОСОБА_4 протягом тривалого часу в квартирі не проживає, про ці обставини відповідач неодноразово повідомляла ЖРЕО №411 шляхом направлення письмових звернення, однак вони залишились без відповіді. Відповідач наголосила, що квартира, в якій вона проживає, не придатна для проживання, оскільки мала місце руйнація внутрішнього оздоблення квартири із зовні, потребують заміни наявні у квартирі комунікації, яки вийшли з ладу, що унеможливлює їх експлуатацію, тому відповідач не споживає послуги, які надаються позивачем, у зв'язку з чим не зобов'язана сплачувати виставлені їй рахунки. Крім того, в 2010 році на підставі рішень суду з відповідачів було стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги, визначена судом сума заборгованості погашена відповідачем особисто в повному обсязі, однак не зважаючи на ці обставини позивач повторно звертається до суду про стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги, тобто намагається двічі стягнути борг за один і той же період.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити, пояснив, що постійно був зареєстрований та проживав в місті Борисполі Київської області, ці обставини підтверджуються паспортом громадянина України, виданого на його ім'я, та довідкою Житлового кооперативу «Жовтень» від 26 вересня 2014 року за №61, яка видана на його вимогу. Відповідач не був обізнаний про те, що зареєстрований в АДРЕСА_1, оскільки до квартири не вселявся, ніколи в цій квартирі не проживав та не має наміру проживати за наявності іншого житла.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою, вказаною в позовній заяві, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЖРЕО №411 від 24 грудня 2013 року за №1626. (а.с.7)

Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Звертаючись з позовом до суду, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва просить стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість по оплаті за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 25231 грн.94 коп., яка виникла за період: до 01 січня 2011 року на загальну суму 11265,14 грн., з травня 2011 року по грудень 2013 року на загальну суму 13966,80 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість по житлово-комунальним послугам, яка приєднана до матеріалів справи (а.с. 14).

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2010 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи №2-495/10, задоволено позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, судом присуджено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість за комунальні послуги в розмірі 1854 грн.32 коп.

На підставі заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 травня 2010 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи №2-2013/10, задоволено позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, судом присуджено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва заборгованість по оплаті за користування житлом в розмірі 3606 грн.10 коп., а також судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., а всього 3636 грн. 10 коп.

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пп. 1-4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків, послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Таким чином, порядок надання конкретно визначеного виду житлово-комунальних послуг та їх оплати, регулюється спеціальними Законами та підзаконними нормативними актами, зокрема, такими нормами права відносно наявних у цій справі правовідносин сторін є Закони України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з положеннями ст. ст. 1, 19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому споживачем теплової енергії є лише фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно з п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. п. 20, 21 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва не доведено дійсний розмір заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, який виник у відповідачів, після набрання рішенням суду законної сили, в той же час виходячи з наданих розрахунків, станом на квітень 2011 року заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у відповідачів була відсутня, а доказів, які мали підтвердити розмір заборгованості, який існує на момент звернення з цим позовом до суду позивачем не надано, при цьому наявність розрахунків за спожиті житлово-комунальні послуги до грудня 2013 року не можуть слугувати беззаперечним доказом, що підтверджують дійсний розмір заборгованості, зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з позовом 25 червня 2014 року.

Також, суд критично відноситься до розрахунку заборгованості по квартплаті та комунальним платежам, які долучено позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки у зведеній таблиці відсутні дані, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, також не наведено обсягу послуг, які надавались позивачем за вказаний період, які включено до розділу, який має назву «нарахування по комунальним послугам».

Виходячи з предмету спору, позивачем пред'явлено вимоги до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, як солідарних боржників, в той же час, як з'ясувалось під час розгляду справи, з 12 травня 1995 року відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2, ці дані підтверджуються паспортом громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_3, та довідкою Житлового кооперативу «Жовтень» від 26 вересня 2014 року №61 (а.с.41), тому суд вважає, що в межах даного спору позивачем не доведено факт набуття відповідачем ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_1, що зумовлювало б виникнення вимог зобов'язального характеру, пов'язаних з оплатою житлово-комунальні послуги по цій квартирі.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, як це передбачено ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.322 Цивільного кодексу України, ст. 68 Житлового кодексу УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, ст. ст. 1, 4, 10, 11, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я