Справа № 369/8928/14-ц
Провадження № 2/369/3612/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області В.В.Нікушин, розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування, свідоцтв про право власності на землю та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсними договорів дарування, свідоцтв про право власності на землю та визнання права власності.

24.12.2014 року представник позивача через канцелярію суду звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій останній просив накласти арешт на житловий будинок та земельні ділянки, що належать відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, зважаючи на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання можливого рішення суду буде утрудненим або неможливим.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на те, що клопотання про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки представником позивача не надано суду достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідачів може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду з огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтоване.

Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільні справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування, свідоцтв про право власності на землю та визнання права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В. В. Нікушин