Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" березня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2, просила усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 114,71 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

14 січня 2014 року позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні подала заяву про зміну предмету позову, відповідно до змісту поданої заяви позивач просила суд припинити право відповідача ОСОБА_2 у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зняття є реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових викликів за адресою, вказаною у позовній заяві. Про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що 30 березня 2012 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 (Продавці) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого Продавці передали у власність, а Покупець прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1. (а.с.3)

Право приватної власності за ОСОБА_1 на вищезазначену квартиру зареєстровано Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 05 квітня 2012 року, номер запису:6364 в книзі: д.945-213. (а.с.4)

Таким чином, ОСОБА_1 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1, і це її право не оспорюється відповідачем в межах даного спору.

Згідно відомостей, викладених у довідці Житлової ремонтно-експлуатаційної організації № 404 (форма №3) від 06 квітня 2013 р., в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 (з 1983 року). (а.с.7)

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

За вимог ст.169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язанні звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

За умовами п. 13 Договору купівлі-продажу квартири30 березня 2012 року, Продавці (ОСОБА_5 та ОСОБА_2.) зобов'язувались здійснити відповідну процедуру щодо зняття з реєстрації та звільнити квартиру протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту підписання цього договору та зберігати квартиру у належному стані до фактичного передачі на неї права власності. Продавці зобов'язувались оплатити заборгованість з комунальних послуг, електроенергії, телефон та інших послуг, а також звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали, і передати Покупцю в чотирнадцяти денний строк з монету підписання та посвідчення цього договору.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з моменту переходу права власності на спірну квартиру до нового власника відповідач у справі ОСОБА_2, як колишній власник, втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки договору житлового найму з власником квартири не укладав.

Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені у статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання, серед іншого, здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Як роз'яснено у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку припинення прав колишнього власника квартири на користування спірною квартирою шляхом зняття відповідача з реєстрації за останнім місцем проживання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку про припинення права користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 79 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

В порядку ст.ст.84, 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішуючи питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду, та витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., які сплачені позивачем на підставі Договору про надання правової допомоги від 15 жовтня 2013 року, який укладено з адвокатом Шостак В.В., що підтверджується оригіналами платіжних документів, які приєднано до матеріалів справи. (а.с.7,9, 17)

Враховуючи наведене та керуючись ст.158, 169 Житлового кодексу України, ст.391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Припинити право ОСОБА_2 на користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., а всього назальну суму 1229 (одна тисяча двісті двадцять дев'ять) грн.40 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд мста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я: