Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/5229/14 Головуючий у 1-й інстанції: Федченко І.М.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Воробйової І.А.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіакомпанія «Слово», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіакомпанія «Слово», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Зазначав, що у квітні 2014 року в запорізькому щотижневику «Субота плюс» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сторінках 1, 14 і на офіційному інтернет-сайті газети була розташована стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій зазначалося, що ОСОБА_8 деякий час працював з «горілчаним бароном» ОСОБА_3 і допомагав йому у 2010 році в інформаційній війні зі «смотрящим» ОСОБА_9.

Посилаючись на те, що з ОСОБА_8 він ніколи не працював, ніякої інформаційної війни не вів, а тому вказана інформація не відповідає дійсності і завдає шкоди його діловій репутації, просив визнати її недостовірною, спростувати шляхом публікації у найближчому номері щотижневика резолютивної частини судового рішення по цій справі без будь-чиїх зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень та думок; заборонити відповідачам розповсюджувати у будь-який спосіб вищевказану інформацію і стягнути солідарно 120 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У липні 2014 року позивач доповнив позовні вимоги, зазначивши у заяві, що відповідач ОСОБА_6 розмістив на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 під заголовком ««ІНФОРМАЦІЯ_4» свої коментарі стосовно пред'явленого до нього позову у цій справі, а також виклав інформацію, яка не відповідає дійсності. Зокрема, ОСОБА_10 написав: «платити реальну вартість ОСОБА_3 не любить ні за який товар чи послугу. Натомість любить використовувати отриману від друзів інформацію-знання проти них самих. А ще він впевнений в особистій повній правоті й безгрішності... І коли … розпочав ОСОБА_3 критикувати, отримав від нього кримінальну справу і відра інформаційного гуано на голову... І не засмутило самовпевненого міліонера, що він сам в своїх же постах на ФБ нещодавно зізнався, що давав гроші для виходу телепередачі цього «журналіста» на місцевому телеканалі «Алекс»; напевне, цей факти ОСОБА_3 також забув, як він любить забувати інші факти, які йому не до вподоби. А можливо, дорогі адвокати вже готові занести судді пухлі конверти з доказами правоти «горілчаного короля»? Адже бути неправим цей бізнесмен, схоже, не вміє… У нього тут залишився …перерваний ОСОБА_9 політ амбіцій і торба особистих рахунків з ворогами, яких ОСОБА_3 вміє плодити майстерно…У нього тут дорогий в утриманні медіа-холдинг і старі соратники подібні «регіоналам» братам ОСОБА_16 Може ОСОБА_3 сподівається на продовження роботи феодальної системи влади в Україні - і намагається поцілувати Петра Порошенка якомога палкіше та помітніше»…

Посилаючись на те, що вказана інформація паплюжить його честь та гідність, просив визнати її негативною і такою що не відповідає дійсності; зобов'язати відповідача ОСОБА_6 спростувати її на його інтеренет-сторінці шляхом оприлюднення резолютивної частини рішення суду без будь-чиїх зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок; заборонити ОСОБА_12 розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) негативну, недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнана недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 негативна інформація, розповсюджена (надрукована) у випуску всеукраїнського щотижневика газеті «Суббота Плюс» у НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 року в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме: що журналіст ОСОБА_8 деякий час працював з «горілчаним бароном» ОСОБА_3 і допомагав йому у 2010 році в інформаційній війні зі «смотрящим» ОСОБА_9. Зобов'язано відповідачів надрукувати у найближчому номері всеукраїнського щотижневика газеті «Суббота Плюс», який вийде після набрання законної сили рішенням по справі, на тій же сторінці резолютивну частину тексту рішення суду по цій справі, без будь-чиїх зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок.

Заборонено відповідачам розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) негативну, недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, яка цим судовим рішенням визнана недостовірною та негативною.

Визнана недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформація, розповсюджену в соціальній мережі Facebook на сторінці ОСОБА_6 за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: «платити реальну вартість ОСОБА_3 не любить ні за який товар чи послугу. Натомість любить використовувати отриману від друзів інформацію-знання проти них самих. А ще він впевнений в особистій повній правоті й безгрішності... І коли … розпочав ОСОБА_3 критикувати, отримав від нього кримінальну справу і відра інформаційного гуано на голову... І не засмутило самовпевненого міліонера, що він сам в своїх же постах на ФБ нещодавно зізнався, що давав гроші для виходу телепередачі цього «журналіста» на місцевому телеканалі «Алекс»; напевне, цей факти ОСОБА_3 також забув, як він любить забувати інші факти, які йому не до вподоби. А можливо, дорогі адвокати вже готові занести судді пухлі конверти з доказами правоти «горілчаного короля»? Адже бути неправим цей бізнесмен, схоже, не вміє… У нього тут залишився …перерваний ОСОБА_9 політ амбіцій і торба особистих рахунків з ворогами, яких ОСОБА_3 вміє плодити майстерно…У нього тут дорогий в утриманні медіа-холдинг і старі соратники подібні «регіоналам» братам ОСОБА_16 Може ОСОБА_3 сподівається на продовження роботи феодальної системи влади в Україні - і намагається поцілувати Петра Порошенка якомога палкіше та помітніше».

Зобов'язано ОСОБА_6 спростувати вказану інформацію на його інтеренет-сторінці шляхом оприлюднення резолютивної частини рішення суду без будь-чиїх зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок. Заборонено ОСОБА_12 розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв'ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) негативну, недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3

Стягнуто солідарно з ТОВ «Медіакомпанія «Слово», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 30 000 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ТОВ «Медіакомпанія «Слово», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у квітні 2014 року в запорізькому щотижневику «Субота плюс» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 року на сторінках 1, 14 та на офіційному інтернет-сайті газети була розташована стаття журналіста ОСОБА_7 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій йшлося про події, що сталися в Запоріжжі у квітні 2014 року під час проведення «антимайдану» на алеї Слави, а також про його організаторів, у тому числі, про журналіста ОСОБА_8. В статті також зазначалося, що ОСОБА_8 деякий час працював з «горілчаним бароном» ОСОБА_3 і допомагав йому у 2010 році в інформаційній війні зі «смотрящим» ОСОБА_9 (том1: а.с.13-27).

Вказані події широко висвітлювалися в усіх засобах масової інформації України і мали значний суспільний резонанс.

Крім того відповідач ОСОБА_6 після пред'явлення до нього позову у цій справі розмістив на своїй сторінці в соціальній мережі під заголовком ««ІНФОРМАЦІЯ_4» свої коментарі, в яких висвітлив свої ставлення до судового спору, а також критичні зауваження до позивача як до відомого бізнесмена, з яким він був особисто знайомий. Зокрема, ОСОБА_6 написав: «платити реальну вартість ОСОБА_3 не любить ні за який товар чи послугу. Натомість любить використовувати отриману від друзів інформацію-знання проти них самих. А ще він впевнений в особистій повній правоті й безгрішності... І коли … розпочав ОСОБА_3 критикувати, отримав від нього кримінальну справу і відра інформаційного гуано на голову... І не засмутило самовпевненого міліонера, що він сам в своїх же постах на ФБ нещодавно зізнався, що давав гроші для виходу телепередачі цього «журналіста» на місцевому телеканалі «Алекс»; напевне, цей факти ОСОБА_3 також забув, як він любить забувати інші факти, які йому не до вподоби. А можливо, дорогі адвокати вже готові занести судді пухлі конверти з доказами правоти «горілчаного короля»? Адже бути неправим цей бізнесмен, схоже, не вміє… У нього тут залишився …перерваний ОСОБА_9 політ амбіцій і торба особистих рахунків з ворогами, яких ОСОБА_3 вміє плодити майстерно…У нього тут дорогий в утриманні медіа-холдинг і старі соратники подібні «регіоналам» братам ОСОБА_16 Може ОСОБА_3 сподівається на продовження роботи феодальної системи влади в Україні - і намагається поцілувати Петра Порошенка якомога палкіше та помітніше»…

В судовому засіданні і у письмових відгуках на позов представник відповідачів не заперечував факту поширення спірної інформації, однак пояснював, що це особисті думки авторів, їх оціночні судження, а відтак цивільне правопорушення відсутнє. На думку відповідачів, в згаданих публікаціях йшлося про важливі аспекти суспільно-політичного життя міста і автори мали право на їх висвітлення у обраний ними спосіб. Вказані статті продовжують низку публікацій, що з'являлися протягом 2010-2013 р.р. в місцевих засобах масової інформації, в тому числі в газеті «Мрія», щотижневику «Острів свободи» засновником та видавцем яких являвся позивач ОСОБА_3, в газеті «Іскра», головним редактором якої був ОСОБА_8, де йшлося про діяльність «смотрящего» ОСОБА_9, місцевих чиновників, «діючого режиму». Висвітлені в статтях теми викликали жвавий інтерес у пересічних громадян і широко обговорювалася на сторінках місцевих ЗМІ. Критична оцінка ОСОБА_6 особи позивача на своїй сторінці у соціальній мережі не завдає ніякої шкоди останньому і також не являється порушенням його честі і гідності (том1: а.с.137-142).

На підтвердження своїх доводів відповідачі надали суду відповідні роздруківки із інтернет-сторінок, копії статей в газетах «Іскра», «Мрія», «Острів свободи», тощо (том1: а.с.151-214).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції послався на те, що поширена відповідачами інформація про ОСОБА_3 не відповідає дійсності, носить образливий, негативно-звинувачувальний характер, принижує честь і гідність, підриває репутацію позивача, тому на відшкодування моральної шкоди стягнув з відповідача на користь позивача 30 000 грн.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (стаття 34 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі статтею 47-1 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Особа звільняється від відповідальності за розголошення інформації з обмеженим доступом, якщо суд встановить, що ця інформація є суспільно значимою.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

При цьому преса не повинна переступати межу, встановлену з метою захисту репутації інших осіб, але повинна повідомляти інформацію та ідеї з політичних питань, так само, як із питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, але й громадськість має право її отримувати (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Лінгенс проти Австрії" та "Українська прес-група" проти України").

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

В п.21 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено: " при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться в Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, в названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і ( або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті ( у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У ст.ст. 3,4,6 Декларації зазначається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував вимоги діючого законодавства з огляду на особливу роль преси, яка повинна висвітлювати інформацію та думки з політичних питань і питань, які викликають загальний інтерес, а також ту обставину, що позивач як один із найуспішніших бізнесменів України, який входить до першої десятки кращих менеджерів України та до сотні найбагатших українців, являється головою наглядової ради холдингу одного із найбільших виробників алкоголю в СНД, а також очільником благодійного фонду «Патріот Запоріжжя, являється публічною особою, а тому неминуче і свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою як з боку журналістів, так і з боку пересічних громадян і повинен виявляти максимум толерантності, коли обставини його громадського життя можуть дати привід для газетних публікацій. Позивач звичайно має право на захист своєї репутації, але вимоги цього захисту треба урівноважувати з інтересами вільного обговорення питання, що мають суспільне значення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висловлювання відповідачів є лише вираженням їх особистих поглядів щодо особи позивача, їх (відповідачів) оціночним судженням.

Відповідальність за висловлювання оціночних суджень, як і за думки, переконання, судження, критичну оцінку певних фактів і недоліків не передбачена, а вираження суб'єктивної думки і поглядів не може бути перевірено на предмет їх відповідності дійсності на відміну від перевірки фактів.

Висновок спеціаліста-лінгвіста, доктора філологічних наук ОСОБА_15 про текст матеріалу під назвами «Барська безгрішність на 120 000» та «Запоріжжя бореться за єдину Україну», які суд першої інстанції поклав в основу свого рішення щодо негативності і недостовірності оспорюваної інформації, судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони не узгоджуються з вимогами діючого законодавства.

Оскільки поширена відповідачами інформація є їх особистими судженням, колегія суддів вважає, що вона не може бути перевірена на відповідність дійсності, правдивість , на відміну від фактів, неможливо довести або спростувати цю інформацію.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіакомпанія «Слово», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2014 року по цій справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медіакомпанія «Слово», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: