Справа №701/2-737/2011
У Х В А Л А

09 січня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Фазикош Г.В.,

при секретарі: Чучка Н.В.,

за участю апелянта: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2013 року у цивільній справі за поданням заступника начальника відділу ДВС Берегівського районного управління юстиції ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року заступник начальника відділу ДВС Берегівського районного управління юстиції ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1, вказавши, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-737/11, виданого 27.09.2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ЗакарпатЄвроТранс» 14 611,01 грн. боргу. Вказаний борг боржником був сплачений частково 29.04.2013 року на суму -150 грн., та станом на 11.09.2013 року інша частина залишалася несплаченою. До відділу ДВС ОСОБА_1 не зявляється без поважних причин, тому з метою всебічного та своєчасного виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, заступник начальника відділу ДВС просив суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2013 року подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1, до виконання ним рішення Берегівського районного суду від 26 січня 2012 року.

Не погоджуючись, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, якою просить: скасувати ухвалу районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження виїзду за кордон.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно встановивши обставини, які мають значення для справи.

В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити з підстав зазначених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що постановою заступника начальника відділу ДВС від 05.10.2012 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа (а.с.162).

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Однак такого висновку суд першої інстанції дійшов на неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, і з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що цей захід примусу застосовується як крайня міра, коли вжитті всі інші заходи впливу на боржника.

В ухвалі судом не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням. Наведені судом в ухвалі висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, заборгованість частково погашена, що стверджується наданими квитанціями (а.с.200-201).

У апелянта на утриманні знаходиться неповнолітня дитина (а.с.189), а також дружина перебуває на амбулаторному лікуванні (а.с.188).

Також встановлено, що апелянт є водієм, і його робота повязана з перевезенням вантажів, в тому числі і за межі України.

Як у поданні державного виконавця так і в ухвалі суду не наведено будь - яких посилань на ухилення боржника від виконання рішення суду.

Отже, з вказаного слідує, що підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не було.

Ухвала постановлена без належного зясування обставин справи, перевірки їх доказами, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.307, 312-315,317,319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2013 року, скасувати.

В задоволенні подання заступника начальника відділу ДВС Берегівського районного управління юстиції ОСОБА_2, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді