Провадження № 2/761/9983/2014
У Х В А Л А

про повернення матеріалів позовної заяви

18 грудня 2014 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Саадулаєв А.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту родинних відносин, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити в наступному своє право на жиле приміщення або на обмін жилого приміщення. Разом з тим, відповідно до положень ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 звертається до суду в порядку позовного провадження, оскільки просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою підтвердити в наступному своє право на: нежилі будівлі, загальною площею 22486,20 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_4, трикімнатну квартиру, загальною площею 70,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1; одинадцятикімнатну квартиру, загальною площею 422 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 1 березня 2013 року №3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК) та інше.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 42 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 1 березня 2013 року №3, якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Як вбачається з договору купівлі-продажу, долученого до матеріалів позовної заяви, одинадцятикімнатну квартиру №7, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 5/60, яку позивач просить визнати спільною сумісною власністю, своєю вартістю (8837500,00) значно перевищує інше зазначене майно, а тому є основною частиною нерухомого майна, право сумісної власності на яке визнається.

З огляду на те, що вказана одинадцятикімнатну квартиру АДРЕСА_2, що територіально не належить до Шевченківського району м. Києва, суддя дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки не підсудний Шевченківському районному суду міста Києва та підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду, а саме - за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, оскільки, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву позивачу у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Судом встановлено, що заявником було сплачено суму коштів на оплату судового збору в розмірі 3897,60 коп., які підлягають поверненню позивачу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 114, 121, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами для подачі до належного суду.

Повернути ОСОБА_1 сплачену суму коштів на оплату судового збору, внесену відповідно до квитанції №16ПН396116 від 15.12.2014 року, отримувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, р/р 0011, МФО 820019, , банк одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та відповідно до квитанції №ПН396121 від 15.12.2014 року, отримувач платежу УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, р/р 0011, МФО 820019, , банк одержувач ГУ ДКСУ у м. Києві в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Виконання ухвали в частині повернення судового збору доручити Головному управлінню державної казначейської служби України в м. Києві.

Ухвала в частині повернення судового збору оскарженню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя