Провадження № 2-з/761/506/2014
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2014 року Шевченківський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про стягнення суми депозитних вкладів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про стягнення суми депозитних вкладів та моральної шкоди.

Разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, відповідно якої позивач просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладання арешту на кошти ПАТ «ЗЛАТОБАНК» в сумі: 130000,00 євро; 40000,00 доларів США.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки, наявна інформація, що з 16.12.2014 року у ПАТ «ЗЛАТОБАНК» проводиться перевірка, наслідком якої буде введення тимчасової адміністрації та початок процедури ліквідації. Крім того, відомо, що керівництво ПАТ «ЗЛАТОБАНК» здійснює дії, направлені на виведення активів, що унеможливлюють виконання рішення суду. З метою збереження коштів на рахунках ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та повернення позивачу депозитних вкладів, позивач просить накласти арешт на кошти боржника.

Сторони у судове засідання не викликались.

Згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 22.11.2013 року між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір банківського вкладу №051418 від 22.11.2013 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 строком до 27.11.2014 року.

Згідно п. 1.2. Договору, Вкладник згідно чинного законодавства вносить готівкою чи перераховує в безготівковій формі, а Банк приймає на відкритий Вкладнику Рахунок суму грошових коштів в іноземній валюті, що на дату укладання цього Договору складає 130000,00 євро.

Як вбачається зі змісту п. 1.3. Договору, за користування грошовими коштами, розміщеними на Рахунку Вкладника, Банк нараховує і сплачує Вкладнику проценти по Вкладу із розрахунку 8% річних.

Зі змісту п. 2.1.5. Договору, по закінченні строку, зазначеного в п. 1.1. цього Договору, Банк зобов'язується повернути Вкладнику суму Вкладу та сплатити проценти по Вкладу шляхом перерахування на його рахунок, на підставі відповідної письмової заяви Вкладника, в порядку, встановленому чинним законодавством України, або шляхом видачі готівки через касу Банку.

На виконання вимог п. 2.1.5. Договору, позивач 11.12.2014 року звернулася з письмовими заявами до відповідача щодо повернення належних їй коштів та відсотків, проте, всупереч цьому, банк, проігнорувавши вимогу позивача про повернення коштів, належним чином не виконує свої зобов'язання згідно умов договору.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України, про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно ст. 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Враховуючи те, що забезпечення позову по справі має суттєве значення, оскільки невжиття заходів по забезпеченню позову може призвести до неможливості виконання рішення в разі ухвалення такого судом на користь позивача або утруднити чи унеможливити його виконання, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" -

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", в межах ціни позову, а саме у розмірі 130000,00 євро та 40000,00 доларів США, з метою забезпечення позову ОСОБА_1 про стягнення суми депозитних вкладів та моральної шкоди за Договором банківського вкладу №051418 від 22.11.2013 року.

Стягувач: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання: 03037, АДРЕСА_1.

Божник: Публічне акціонерне товариство «ЗЛАТОБАНК», МФО: 380612, , який знаходиться за адресою: 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52 (Бізнес-центр «Леонардо»).

Накладення арешту доручити Відділу примусового виконання рішень Державної Виконавчої Служби України (адреса: 04053, м. Київ, вул. Артема, 73).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

Суддя