АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4762/14 Справа № 199/3233/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Максюти Ж.І.

суддів - Кочкової Н.О., Чубукова О.П.

при секретарі - Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий»

на рішення Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і моральної шкоди.

В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені та позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 110605,56 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що наказом № 401-п від 22.09.2004 року вона була прийнята на роботу на посаду юрисконсульта у відділ по роботі з проблемною заборгованістю управління служби безпеки АКБ «Новий».

Наказом № 31-п від 24.01.2005 року була переведена на посаду провідного юрисконсульта управління служби безпеки АКБ «Новий» та наказом № 332-п від 30.11.2009 року була незаконно звільнена за ст. 40 п.1 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2012 року було визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного комерційного банку «Новий» № 332-п від 30.11.2009 року про звільнення ОСОБА_2; поновлено ОСОБА_2 на посаді юрисконсульта Управління безпеки ПАТ «АКБ «Новий», стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2009 року по 25.09.2012 року в розмірі 254 866, 65 грн. та 1 500,00 грн. витрат на правову допомогу.

На виконання вказаного рішення суду наказом №305-п від 07.12.2012 року позивачка була поновлена на посаді провідного юрисконсульта управління безпеки ПАТ АКБ «Новий», однак рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013 року у цивільній справі № 22-ц/774/472/13 за апеляційними скаргами ПАТ «АКБ «Новий» ОСОБА_2 рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська скасовано та в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-7732св13 від 21.08.2013 року скасовано рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013 року та залишено в силі рішення АНД районного суду від 25.09.2009 року.

Наказом №285 від 25.11.2013 року позивачка була поновлена на посаді провідного юрисконсульта управління служби безпеки та наказом № 299-п від 10.12.2013 року була звільнена за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України.

10.12.2013 року ОСОБА_2 письмово звернулася до відповідача з приводу нарахування та виплати заробітної плати за період з 25.09.2012 року по 10.12.2013 року, оскільки їй при звільнені банком було частково виплачено 1 848,38 грн., з яких 1057,00 грн. складають лікарняні за період з 11.11.2013 року по 09.12.2013 року.

Позивачка не згодна з розрахунком відповідача та вважає, що за період з 25.09.2012 року по 10.12.2013 року їй не була нарахована заробітна плата за вимушений прогул та не нарахована повністю сума коштів за листками непрацездатності.

Так, за листом непрацездатності серія АГГ №252869 з 29.01.13 року по 19.02.2013 року кошти не нараховані та не виплачені; за листом непрацездатності серія АГМ №9758448 з 11.11.2013 року по 09.12.2013 року сума неправильно нарахована та виплачена частково, а саме: нарахована не з 11.11.13 року по 09.11.2013 року, а з 25.11.2013 року по 09.12.2013 року, проведено нарахування з суми 3700 грн., а необхідно із зарплати 6 364 грн..

Окрім цього, не виплачені компенсації за відпустки за періоди: 2009-2010 р.р., 2010-2011р.р., 2011-2012р.р., 2012-2013 р.р..

Згідно з наданим позивачкою висновком спеціаліста за період з 25.09.2012 року по 10.12.2013 року відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачці 112 453 гривні 94 копійки, з яких отримано нею 1848,38 грн., а тому просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» на користь ОСОБА_2 110 605 гривень 56 копійок заробітної плати за час вимушеного прогулу: з яких 11 773 гривні 42 копійки виплат за листками непрацездатності та 20 221 гривню 37 копійок компенсації за невикористані відпустки; моральну шкоду в розмірі 3 000,00 гривень та 1 500,00 гривень витрат на правову допомогу, а всього 115 105 (сто п'ятнадцять тисяч сто п'ять) гривень 56 копійок.

В іншій частині позову - відмовлено.

Також стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» 1349 гривень 66 копійок судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Новий», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 наказом № 401-п від 22.09.2004 року була прийнята на роботу на посаду юрисконсульта у відділ по роботі з проблемною заборгованістю управління служби безпеки АКБ «Новий».

Наказом № 31-п від 24.01.2005 року вона була переведена на посаду провідного юрисконсульта управління служби безпеки АКБ «Новий» та наказом № 332-п від 30.11.2009 року була звільнена за ст. 40 п.1 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2012 року було визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного комерційного банку «Новий» № 332-п від 30.11.2009 року про звільнення; поновлено ОСОБА_2 на посаді юрисконсульта Управління безпеки ПАТ «АКБ «Новий», стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2009 року по 25.09.2012 року в розмірі 254 866, 65 грн. та 1 500,00 грн. витрат на правову допомогу (т.1. а.с.16-20).

На виконання вказаного рішення суду наказом №305-п від 07.12.2012 року позивачка була поновлена на посаді провідного юрисконсульта управління безпеки ПАТ АКБ «Новий», однак рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013 року у цивільній справі № 22-ц/774/472/13 за апеляційними скаргами ПАТ «АКБ «Новий» та ОСОБА_2 рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було скасовано та в позові відмовлено (т.1, а.с.24-25).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-7732св13 від 21.08.2013 року скасовано рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.01.2013 року та залишено в силі рішення АНД районного суду від 25.09.2009 року (т.1, а.с.214-218).

Наказом №285 від 25.11.2013 року ОСОБА_2 була поновлена на посаді провідного юрисконсульта управління служби безпеки та наказом № 299-п від 10.12.2013 року була звільнена за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України.

10.12.2013 року позивачка письмово звернулася до відповідача з приводу нарахування та виплати заробітної плати за період з 25.09.2012 року по 10.12.2013 року, оскільки їй при звільнені банком було частково виплачені кошти. Так, згідно з видатковими касовими ордерами №38_3 від 10.12.2013 року (т.2, а.с.10,11) позивачці виплачено розрахункові кошти в сумі 791,4 грн. та лікарняні 1057,14 грн.

Згідно з наданим позивачкою до суду висновком спеціаліста ОСОБА_3 (т.2. а.с.18), трудова діяльність якої підтверджена копією трудової книжки (т.1, а.с.242-244), за період з 25.09.2012 року по 10.12.2013 року відповідач повинен нарахувати позивачці 112 453 гривні 94 копійки.

Задовольняючи позовні вимоги районним судом зроблений правильний та обґрунтований висновок про те, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.09.2012 року було виконане відповідачем тільки 10.12.2013 року, звільнення ОСОБА_2 з роботи визнано незаконним та середній заробіток їй стягнуто тільки на час постановлення рішення, а тому підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.09.2012 року по 10.12.2013 року в сумі 110 605 гривень 56 копійок (112 453,94-1 848,38), з яких 11 773 гривні 42 копійки виплат за листками непрацездатності та 20 221 гривня 37 копійок - компенсація за невикористані відпустки, при цьому вказані суми стягнені судом без урахування податків та обовязкових платежів до бюджету України.

Такий висновок суду не суперечить ч.2 ст. 233, ч.2 ст.235, ст. 238 КЗпП України відповідно до вимог яких - у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком». У разі винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Такі висновки суду доводи апеляційної скарги не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вини Банка в затримці виплати розрахунку за час вимушеного прогулу немає, а тому вони не повинні нести такі виплати, не можуть бути прийняті до уваги, та бути підставою для відмови у задоволені позову, оскільки стаття 235 КЗпП України, на підставі якої вирішена справа, таких застережень не містить.

Щодо незгоди з доводами апелянта про неправильність розрахунку позивачкою суми заборгованості, то як правильно зазначив суд у своєму рішенні, своїх розрахунків відповідач, як податковий агент не зробив, та судам не представив. Вказана сума була перевірена судом та є правильною.

Задовольняючи основний позов ОСОБА_2 та стягуючи з Банку на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, районний суд прийшов до правильного висновку про задоволення позову і в частині стягнення моральної шкоди, оскільки у зв'язку з тривалим неотриманням заробітної плати і позбавленням права на працю, як наслідок отримання заробітку за виконану роботу, позивачці була завдана і моральна шкода. В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують погіршення її стану здоров'я та неодноразове перебування на стаціонарному та амбулаторному лікування. Сума стягненої моральної шкоди відповідає засадам розумності та достатності, підстав для її зменшення або відмови у її стягнені немає.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Суд першої інстанції повно та правильно зясував характер спірних правовідносин, правильно застосував зазначені норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженнями в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,313 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 04 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/