У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О.,Маляренка А.В.,Нагорняка В.А.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 (ОСОБА_4) до ОСОБА_6, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Управління Держкомзему у м. Львові, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання незаконного володіння, зобов'язання зареєструвати право власності та зобов'язати видати акт на право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, з урахуванням уточнення позовних вимог просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 та застосувати реституцію до сторін вказаного договору. Витребувати вказане майно із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 Також просила зобов'язати Львівське міське управління юстиції, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зареєструвати за нею та ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок та зобов'язати Управління Держкомзему у м. Львові видати акт про право спільної сумісної власності на неї та ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 у період з 17 липня 1998 року по 05 вересня 2008 року. Спірне майно набуте під час перебування у шлюбі, а тому були спільним майном позивачки та ОСОБА_5 Вказане майно було включено до ліквідаційної маси в межах справи про банкрутство ФОП ОСОБА_5 та відчужено від імені останнього ліквідатором ОСОБА_8 на підставі оскаржуваного договору купівлі-продажу від 21 січня 2011 року на користь ОСОБА_10 На підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 липня 2011 року у справі № 2-3974/11 право власності на вказане майно набула ОСОБА_6 ОСОБА_4 зазначає, що відчуження спірного майна відбувалося без її згоди як співвласника, а тому такими діями її протиправно позбавлено права власності, за захистом якого вона й звернулася до суду.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з його безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення задоволення позову або направити справу до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив що спірне майно було реалізовано у відповідності до Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 25, 26, 47 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та рішень господарських судів, які набрали законної сили.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.О. Леванчук А.В. Маляренко В.А. Нагорняк