Справа №442/1292/14-ц
Провадження №2/442/722/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення суми невиплачених коштів, як оплату за лікарняні листки,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом в якому із урахуванням уточнених позовних вимог просить: визнати наказ №455-вк від 18 листопада 2013 року «Про кадрові питання», виданого ПАТ «УкрСиббанком» про звільнення його з роботи незаконним; поновити його на роботі; стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» 6604,80 грн. заробітньої плати за вимушений прогул по вині банку (15 робочих днів*440,32грн.= 6604,80 грн.) та стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» в його користь 17876,16 грн. оплати за лікарняні листки.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 07 листопада 2013 року Львівський апеляційний суд Львівської області скасував рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 19 березня 2013р. та додаткове рішення від 2 квітня 2013р. та ухвалив нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, оплату середнього заробітку, відмовив.

З 07 листопада 2013 року він перебував на лікарняному, однак АТ «УкрСиббанк» наказом №455-вк від 18 листопада 2013 року звільнив його з займаної посади, про те, що він знаходився на лікарняному, працівники Банку були ним повідомлені.

З наказом про звільнення його ознайомили офіційно 14 лютого 2014 року по його ініціативі, цього ж числа йому було видано трудову книжку. (Це також порушення, адже роботодавець зобов"язаний видати трудову книжку працівнику в день звільнення згідно п.4-1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 08.06.2001р., затвердженої Наказом Міністерства праці України, погодженої Міністерством Юстиції України).

Таким чином ПАТ «УкрСиббанк» звільнив його з роботи в період, коли він знаходився на лікарняному, порушивши п.8 ст.40 КзПП України, в якій зазначено: «Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці».

Крім цього ПАТ «УкрСиббанком» було проведено запис в трудовій книжці про його звільнення згідно виданого наказу №455-вк від 18 листопада 2013р.

На лікарняному він знаходився до 24 січня 2014р., всі листки непрацездатності за даний період знаходження на лікарняному надані ним банку (копії листків непрацездатності додаються, перший листок непрацездатності банком йому оплачений).

Станом на даний час банком свідомо та безпідставно затримується оплата лікарняних листків, сума несплати становить 17876,16 грн. (48 днів *372,42 грн.).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Представник відповідача Кондратюк Світлана Костянтинівна в судовому засіданні позов заперечила, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підставний та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, відповідно до ст.3 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 2 КЗпП України працівники мають право на звернення до суду для вирішення трудових спорів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що Рішенням Львівського апеляційного суду Львівської області від 07.11.2013 року скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 19 березня 2013р. та додаткове рішення від 2 квітня 2013р., яким в позові ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, оплату середнього заробітку, відмовлено.

На основі цього Рішення Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» 18 листопада 2013 року наказом № 455-вк звільнило ОСОБА_1 із займаної посади.

Як зазначив позивач та як вбачається із наявних в матеріалах справи «листків непрацездатності» від 18.11.2013р.; 18.12.2013р.; 23.12.2013р. та від 17.01.2014 року ОСОБА_1 з 18.11.2013 року по 24.01.2014 року - хворів.

У відповідності до ч.3 ст. 40 КЗпП України «Не допускається звiльнення працiвника з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу в перiод його тимчасової непрацездатностi (крiм звiльнення за пунктом 5 цiєї статтi), а також у перiод перебування працiвника у вiдпустцi. Це правило не поширюється на випадок повної лiквiдацiї пiдприємства, установи, організації».

З наведеного вище слідує, що позивача звільнено в період його тимчасової непрацездатності, а тому наказ № 455-вк від 18.11.2013 року «Про кадрові питання» виданий ПАТ «УкрСиббанк» про звільнення ОСОБА_1 з роботи слід визнати незаконним.

ПАТ «УкрСиббанк» повинно було винести наказ про звільнення ОСОБА_1 у найближчий робочий день, після виходу останнього на роботу. Оскільки згідно листка непрацездатності від 17.01.2014 року ОСОБА_1 повинен «стати до роботи 25.01.2014р.» то наказ про звільнення мав виноситись 27.01.2014 (25-26 січня вихідні дні) року, однак відповідачем такий наказ не виносився.

Також як встановлено в судовому засіданні з наказом про звільнення, ОСОБА_1 ознайомили 14 лютого 2014 року, цього ж числа йому було видано трудову книжку, що підтверджується розпискою про її отримання. (а.с. 82)

Згідно п.4-1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 08.06.2001р., затвердженої Наказом Міністерства праці України, погодженої Міністерством Юстиції України, роботодавець зобов»язаний видати трудову книжку працівнику в день звільнення, а тому період з 27.01.2014 року по 14.02.2014 року слід вважати, як вимушений прогул.

Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України «У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу», а тому на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з такого розрахунку:

- у відповідності до довідки № 1376 від 04.03.2014 року виданої ПАТ «УкрСиббанк» середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає - 422,01 грн;

- вимушений прогул з 27.01.2014 року по 14.02.2014 року - 15 днів;

- 422 грн. 01 коп. х 15 днів = 6330 грн. 15 коп..

Крім стягнення середнього заробітку за вимушений прогул з відповідача слід стягнути в користь ОСОБА_1 суму невиплачених коштів по листках непрацездатності з 18.11.2013 року по 24.01.2014 року - включно, яка становить 17876 грн. 16 коп. (48 днів х 372,42 грн.) і яка не заперечувалася представником відповідача в судовому засіданні.

Що стосується позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі то такі вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають, оскільки були вже предметом розгляду по яких: Рішенням Львівського апеляційного суду Львівської області від 07.11.2013 року скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 19 березня 2013р. та додаткове рішення від 2 квітня 2013р., яким в позові ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, оплату середнього заробітку, відмовлено.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 2, 40, 232, 233, 235 КЗпП України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визати наказ № 455-вк від 18 листопада 2013 року «Про кадрові питання», виданого Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» про звільнення ОСОБА_1 з роботи - незаконним.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» змінити дату звільнення в трудовій книжці ОСОБА_1, а саме замість дати 18.11.2013 року, вказати дату звільнення 14.02.2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в користь ОСОБА_1 6330,15 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу з 27.01.2014 року по 14.02.2014 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в користь ОСОБА_1 суму невиплачених коштів в розмірі 17876,16 грн., як оплату за лікарняні листки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.