АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/879/14
Справа № 185/9831/13
Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Макарова М.О.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позивач вказував на те, що 25 червня 2013 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за умовами якого останній отримав від нього 30 264 грн. та зобов'язався повернути їх до 25 червня 2014 року частками згідно графіка повернення.

Зобов'язання позичальника за вказаним договором забезпечено порукою на підставі договору поруки, укладеному 25 червня 2013 року з ОСОБА_2, який зобов'язвся нести солідарну з позичальником відповідальність за невиконання умов договору позики.

Посилаючись на невиконання вказаних обов'язків, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно суму боргу у розмірі 30 264 грн. та плату за користування позикою - 698,03грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно зі ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості в строк та в порядку, встановленому договором.

За правилами ст.ст.526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства і припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зі справи вбачається, що 25 червня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, згідно з яким відповідач отримав від позивача 30 264 грн. та зобов'язався повернути їх до 25 червня 2014 року частками згідно графіка повернення ( п.4.2.).

Пунктами 5.1. та 5.2. договору передбачено, що плата за користування позикою при сплаті всіх платежів в строки вказані в договорі не нараховується. Після закінчення строків вказаних в договорі позичальник сплачує плату за користування позикою, яка складає 1% в день від суми кожного несплаченого платежу, починаючи з дня, коли повинен був здійснений цей платіж.

У п.7.3. зазначено, що у разі несплати позичальником двох платежів згідно з п.4.2. по першій вимозі позикодавця позичальник зобов'язується достроково повернути позику повністю та плату за користування позикою згідно п.5.2.

В той же день між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, п.п.4.1., 4.2. якого передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та інше.

Встановивши, що зазначені зобв'язання залишились не виконаними, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Посилання апеляційної скарги на те, що при підписанні договору поруки поручитель знаходився у стані алкогольного сп'яніння, не розумів його змісту, не був ознайомленим з договором позики та не був попереджений про необхідність сплати позики замість позичальника, не може бути прийнято до уваги, оскільки суду не надано переконливих доказів на підтвердження даних фактів, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є процесуальним обов'язком відповідача.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення письмово поручителя про невиконання боржником своїх обов'язків, не є підставою для її задоволення, оскільки пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього даного позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимоги закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: