Справа № 456/2605/13 Головуючий у 1 інстанції: Пак В.М.
Провадження № 22-ц/783/385/14 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

секретар - Азенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2013 року у справі за позовом Стрийської філії кредитної спілки «Християнська злагода» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення коштів за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2013 року позов Стрийської філії кредитної спілки «Християнська злагода» задоволено.

Поновлено строк позовної давності, як такий, що пропущений з поважних причин.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь КС «Християнська злагода» 14 551 грн.87 коп. заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в дохід держави 1455 грн.19 коп. судового збору, не сплаченого позивачем при поданні позовної заяви.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.10.2013 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з наступних мотивів.

Згідно ч.2 ст.128 ЦПК України відповідач може заперечувати проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача, їх необґрунтованість, відсутність у позивача права на звернення до суду або наявність перешкод для відкриття провадження у справі.

Відповідно до положення ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, а відповідно до вимог ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Стрийська філія Кредитної спілки «Християнська злагода» є неналежним позивачем у даній справі, оскільки вона не є юридичною особою та не має цивільної процесуальної дієздатності.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 16500,00 грн. строком на 18 місяці з 24.01.2008 року по 14.07.2009 року із сплатою 60 відсотків річних, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі за кредитним довором у розмірі і термінах встановлених договором. Кредитодавець свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредит у сумі 16500,00 грн. У відповідності до кредитного договору, позичальник був зобов'язаний повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі за кредитним договором не пізніше 24.07.2009 року.

Станом на 24.07.2009 року позичальник ОСОБА_2 виконував належним чином всі зобов'язання за даним Кредитним договором №13/08 від 24.01.2008 року. На даний час у ОСОБА_2 не збереглися квитанції про сплату кредиту та 60 відсотків річних по даному кредитному договору, так як закінчився строк позовної давності по цьому договорі.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, 24.07.2012 року закінчився строк позовної давності щодо вище зазначеного кредитного договору №13/08 від 24.01.2008 року, оскільки станом на 24.07.2009 року ОСОБА_2 повністю виконав свої зобов'язання, які зазначені у цьому договорі.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції без поважних причин поновив строк позовної давності. З вищенаведеного вбачається, що судом грубо порушено норми матеріального і процесуального права, а саме неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2013 року скасувати та постановити ухвалу, якою позовну заяву залишити без розгляду.

Сторони в судове засідання не з"явились. 31 січня 2014 року на адресу Апеляційного суду Львівської області поступило клопотання голови правління КС «Християнська злагода» - Здрілко Є.Є., відповідно до якого, останній просить розгляд справи відкласти на інше число у зв»язку із хворобою.

Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Тому судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності, так як вони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання та у відповідності до вимог ст.197 ЦПК України розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз'яснено й у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду».

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає даним вимогам.

Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно кредитного договору №13/08 від 24.01.2008 року позивач надав кредит відповідачу ОСОБА_2 в сумі 16 500 грн. 00 коп. з датою остаточного погашення 24 липня 2009 року включно із сплатою 60% річних. Відповідно до умов даного договору, відповідач зобов»язаний належним чином виконувати умови даного договору.

Відповідно до договору поруки від 24 січня 2008 року відповідач ОСОБА_4 взяв на себе зобов»язання відповідати по кредитному договору, який був укладений із ОСОБА_2, виступив поручителем та солідарно відповідає перед кредитором за виконання ОСОБА_2 кредитних зобов»язань.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. При чому поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобовязання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобовязання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов»язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов»язання боржника та кредитором боржника.

Частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов»язання частково або у повному обсязі.

Таким чином, обсяг зобов»язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов»язань забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Із роз'яснень, викладених у п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до Кредитного договору від 24 січня 2008 року позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку передбачених Кредитним договором з кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 24 липня 2009 року.

Відповідно до договору поруки від 24 січня 2008 року порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника за вищезазначеним кредитним договором та ін., а також - якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред»явить вимоги до Поручителя.

Суд першої інстанції поновив строк позовної давності, вважаючи що такий пропущений позивачем з поважних причин, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, у грудні 2008 року Слідчим управлінням ГУ МВСУ у Львівській області була порушена кримінальна справа відносно, тоді керуючої КС «Християнська злагода» ОСОБА_8. за розкрадання грошових коштів спілки, у зв»язку з чим всі оригінали договорів було вилучено і лише у травні 2013 рок позивачу було дозволено відкопіювати такі.

Колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності пропущений позивачем з поважних причин і судом першої інстанції такий поновлено підставно.

Наведене об'єктивно стверджується зібраними та оціненими судом доказами, які знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та рішенні.

Посилання апелянта на те, що позов заявлено неналежним позивачем не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, Кредитна спілка «Християнська злагода» заявлений філією позов підтримувала і письмово, і шляхом направлення в судові засідання свого представника (а.с.15,16,20). Такий судом першої інстанції підставно задоволено в користь спілки.

Пояснення апелянта про належне виконання зобов»язань за кредитним договором перед відповідачем не знайшли свого підтвердження ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій. Будь-які докази про таке суду не надано.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновками районного суду, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись вст.209 ч.3, 303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 жовтня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бермес І.В.

Савуляк Р.В.