У Х В А Л А

15 вересня 2014 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, третя особа приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 та Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, третя особа приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вказана заява не відповідає вимогам п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки не зазначено і не додано доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, а саме про неможливість (відмову) в нотаріальному порядку оформити право на спадщину.

Разом з тим, позовна заява подана з порушенням вимог п.п. 4, 5 ч. 2, ч. 4 ст. 119 ЦПК України, оскільки не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру та відповідно не сплачено судовий збір у відсотковому співвідношенні до ціни позову, як передбачено Законом України «Про судовий збір». Крім того, у позовній заяві не наведено виклад обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги в частині позовних вимог про зобовязання реєстраційної служби зареєструвати за нею право власності на спірний будинок.

Згідно розяснень, наданих у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Враховуючи наведене, вважаю, що до даної позовної заяви слід застосувати правила ст. 121 ч. 1 ЦПК України та залишити її без руху, надавши позивачці строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 121 ч. 1 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, третя особа приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність усунення недоліків заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У випадку, якщо недоліки не будуть усунені в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Копію ухвали надіслати позивачці.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4