Справа № 442/9330/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"28" листопада 2014 р.

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб КП «Дрогобицький ринок», Дрогобицької міської ради про усунення перешкод у користуванні майном, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні належним торговим приміщенням у АДРЕСА_1, шляхом безперешкодного доступу до нього та визнати за ним право власності на нежитлове торгове приміщення в АДРЕСА_1, загальною площею 12,8 кв.м.

Позовні вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2012 року на замовлення відповідача ОСОБА_2 відділом містобудування та архітектури Виконавчих органі в Дрогобицької міської ради було виготовлено паспорт прив'язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, що підлягає реконструкції по АДРЕСА_1. Даний паспорт було затверджено головним архітектором ОСОБА_3

Не маючи відповідних коштів на реконструкцію, відповідачка в лютому 2013 року звернулась до позивача з проханням позичити кошти в сумі 3000 дол. США, які пообіцяла віддати протягом року. Не провівши жодних робіт по реконструкції, в січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до нього із пропозицією, що вона віддає йому це торгове місце, а він списує їй борг. Починаючи із лютого 2014 року по червень, я проводив реконструкцію цього торгового приміщення у відповідності до паспорта прив'язки. 06 червня 2014 року вже на замовлення Приватним підприємством «Будексперт-Д» було виготовлено Технічний паспорт на нежитлове торгове приміщення по АДРЕСА_1 площею 12,1 кв.м., вартістю 24019 грн.

В процесі реконструкції на його адресу, не надходило жодних скарг чи заяв з приводу порушень прав та інтересів третіх осіб, однак коли він вже почав користуватись даним торговим приміщенням ОСОБА_2 постійно чинить йому перешкоди у користуванні. Крім цього відповідач пише на нього скаргами в різні інстанції в тому числі і до третіх осіб КП «Дрогобицький ринок» та Дрогобицької міської ради.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.). ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. І Протоколу № 3 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явилися, надіслали заяву про слухання справи у їх відсутності та про те, що позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач відповідно визнає, просять позовні вимоги задоволити.

Представники третіх осіб КП «Дрогобицький ринок», Дрогобицької міської ради також у судове засідання не з'явилися надіслали заяви про слухання справи у їх відсутності з приводу задоволення позовних вимог покладаються на думку суду, чим не заперечили проти їх задоволення.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов є підставним та таким що підлягає до задоволення.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавленця права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. І ст. З Цивільного кодексу України. Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання.

Під правомочністю володіння розуміється передбачена законом (тобто юридично забезпечена) можливість мати (утримувати) у себе певне майно (фактично панувати над ним зараховувати на свій баланс і под.).

Правомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживанню.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії. котрі, однак, не повинні суперечити закону та не порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою створення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися чи розпоряджатися своїм майном. Підставою відповідного звернення до суду може слугувати посилання позивача на належне йому право користуватись і розпоряджатись майном, а також факти , що підтверджують дії відповідача у створені позивачеві перешкод, щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 118, 119 ЦПК України, ст. ст. 16, 220, 328, 392, 635, 655, ЦК України та ст. 41 Конституції України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні належним торговим приміщенням. АДРЕСА_1, шляхом безперешкодного доступу до нього.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове торгове приміщення в АДРЕСА_1, загальною площею 12,8 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк.

Суддя _______________