АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Кочкової Н.О., Слоквенка Г.П.

при секретарі: Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2014 року

по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 червня 2008 року в сумі 23545 грн 83 коп, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами (користування платіжною карткою складає укладений між нею та банком договір.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідач не виконувала своїх зобов'язань, передбачених договором, і станом на 09 жовтня 2013 року має заборгованість в сумі 23545 грн 83 коп, яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом - 3000 грн,

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 12307 грн 23 коп,

- заборгованість по комісії за користування кредитом - 6641 грн 18 коп,

- штраф (фіксована частина) - 500 грн,

- штраф (процентна складова) - 1097 грн 42 коп.

Тому позивач просив стягнути з відповідача названу суму заборгованості за кредитом, а також судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2014 року у задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 (ОСОБА_3) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції, від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування строку позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до укладеного договору від 27 червня 2008 року (а.с.11-19), який складається з заяви позичальника та умов та правил надання банківських послуг, відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З наданого розрахунку (а.с.5-10) видно, що заборгованість за договором розрахована за період з липня 2008 року по жовтень 2013 року.

Як передбачено п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна іі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У червні 2009 року у кредитора виникло право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що початок перебігу строку позовної давності за зверненням ПАТ КБ ПриватБанк до відповідачки за кредитним договором розпочався в червні 2009 року й сплинув в червні 2012 року, банк звернувся до суду в жовтні 2013 року, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові.

Як вбачається з матеріалів справи кінцевим терміном повернення кредиту є 27 червня 2009 року, що є початком перебігу позовної давності, 3-річний термін сплинув 27 червня 2012 року, а з позовом Банк звернувся 28 жовтня 2013 року, при цьому не зазначив жодної поважної причини його пропуску.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки, ст. 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобовязаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умова договору про надання кредитного ліміту на платіжну картку, та про те, що строк дії картки не визначений, не свідчить, що цей договір не має строку виконання.

Крім того, кредитний договір № б/н від 27 червня 2008 року, укладений між сторонами є споживчим, відтак, відповідно до п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Вищенаведеним також спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що зобовязання відповідача перед банком не припинені, оскільки припиняються виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин суд 1 інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки, в основному, зводяться лише до цитування норм діючого законодавства та переоцінки доказів по справі, хоча згідно із ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: