АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4639/14 Справа № 176/2232/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Завізіон Т. В. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м. Дніпропетровськ 03 червня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.,

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 березня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

07 серпня 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що, відповідно до укладеного договору від 25.07.2008 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим, станом на 31.05.2013 року, виникла заборгованість в розмірі 25981,95 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 9659,37 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 12471,12 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2376,13 грн., а також штрафів, відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 1225,33 грн. - штраф (процентна складова). Вказану заборгованість та судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 березня 2014 року позов задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25.07.2008 року у розмірі 25981,95 грн., що складається із заборгованості за кредитом - 9659,37 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 12471,12 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 2376,13 грн., а також штрафів, відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: 250,0 грн. - штрафу (фіксована частина), 1225,33 грн. - штрафу (процентна складова); стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 259,82 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ПАТ КБ «ПриватБанк» - 24.04.2014 року та ОСОБА_2 - 29.04.2014 року. Про причини неявки учасники процесу суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи - не надали.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 25 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір без номеру у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000,0 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У тексті вказаної вище заяви відповідача від 25.07.2008 року зазначено, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт (а.с. 8).

Відповідно до заяви відповідача та п. 3.10, п. 5.5, п. 6.5, п. 6.6, п. 8.6 умов і правил надання банківських послуг, на застосування яких, згідно змісту заяви, погодився ОСОБА_2, останній зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а у разі несвоєчасного погашення заборгованості - сплатити банку комісію, штраф.

Так, згідно п. 8.6 умов і правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов»язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 250,0 грн та 5% від суми позову.

Відповідно до п. 6.9 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення.

Позивачем умови кредитного договору виконані, відповідач отримав 2000,0 грн. кредитного ліміту, що, згідно тексту апеляційної скарги, визнано відповідачем.

У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 31.05.2013 року, утворилась заборгованість на загальну суму 25981,95 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 9659,37 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 12471,12 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2376,13 грн., 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1225,33 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4 - 7).

Доводи апелянта про те, що він отримав кредит лише у сумі 2000,0 грн. - спростовуються умовами кредитного договору, де передбачено, що «банк має право у будь-який момент збільшити кредитний ліміт», та наведеним вище розрахунком боргу відповідача, згідно якого, заборгованість за тілом кредиту складає 9659,37 грн.

Колегія зауважує, що відповідачем дійсність кредитного договору, укладеного з позивачем, у передбаченому діючим законодавством порядку не оспорена.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність у відповідача боргу перед позивачем у загальному розмірі 25981,95 грн.

Посилання апелянта на безпідставне завищення банком розміру боргу є недоведеним та спростовується детальним розрахунком заборгованості, який надано позивачем.

Однак, обґрунтованими та правомірними колегія вважає доводи апеляційної скарги про безпідставне незастосування місцевим судом позовної давності.

Встановлено, що, згідно тексту укладеного сторонами договору, кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії кредитної картки; остання операція за картковим рахунком була здійснена відповідачем 02.08.2010 року, що стверджується представленим банком розрахунком заборгованості на а.с. 4 - 7.

Станом на 02.08.2010 року існувала непогашена заборгованість відповідача, зокрема, за тілом кредиту - 1540,54 грн., по процентам - 1503,24 грн., що також стверджується представленим банком розрахунком заборгованості на а.с. 4 - 7.

Даний позов пред»явлено до суду 07.08.2013 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області на позовній заяві (а.с. 2).

Ксерокопія поштового конверту, що долучена до матеріалів справи не може бути прийнята до уваги судом у якості доказу дати пред»явлення банком даного позову, оскільки відбиток поштового штемпелю не підлягає читанню в частині дня відправлення, крім того, дана копія не завірена та не містить найменування відправника, а також опису вкладення (а.с. 18).

Укладений між сторонами кредитний договір, з урахуванням змісту умов і правил надання банківських послуг, що представлені позивачем суду, не містить домовленості сторін про збільшений строк позовної давності.

Відповідачем дотримано вимоги ч. 3 ст. 267 ЦК України, де передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

06.03.2014 року, до винесення оскаржуваного рішення, заява про застосування позовної давності була надана відповідачем місцевому суду (а.с. 28 - 29).

Виходячи з викладеного, надавши оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку, що про порушення своїх прав банк дізнався не пізніше 03.08.2010 року та звернувся до суду з даним позовом з порушенням, без поважних причин, трирічного строку позовної давності.

На зазначені вище обставини місцевий суд уваги не звернув та безпідставно не застосував позовну давність, що спричинило ухвалення незаконного рішення про задоволення позовних вимог, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову через порушення, без поважних причин, позовної давності.

Колегія наголошує, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді