Справа № 459/5797/13 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4572/14 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

секретар - Матяш С.І.

з участю представника апелянта - Жарського І.Р.

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2014 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення суду оскаржило КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідно до укладеного договору, 27 липня 2007 року ОСОБА_4 отримав кредитну картку з встановленим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування кредитом. 11.03.2010 року Галицьким районним судом м. Львова винесено судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 353 грн. 07 коп. та судові витрати, який було скасовано за заявою ОСОБА_4 04.02.2013 року. Вважає, що з цього часу перебіг позовної давності почався заново. Тому відмова у задоволенні позову у зв»язку із спливом строків позовної давності є безпідставною.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Жарського І.Р. в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі та заперечення представника відповідача ОСОБА_3 проти мотивів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

За приписами ч. 1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Встановлено, що 27.07.2007 року відповідач ОСОБА_4 звернувся із заявою в ПАТ КБ "ПриватБанк" про надання йому кредиту. На підставі даної заяви 27.07.2007 року з ним було укладено договір № SAMDN4869 про надання кредитної картки з встановленим кредитним лімітом у розмірі 3000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач з умовами договору та Правилами користування платіжною карткою ознайомлений, що підтверджується його підписом на заяві.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. П.6.6 Умов надання банківських послуг передбачено зобов'язання позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання даного зобов'язання - оплатити винагороду банку (п. 6.6).

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що 21.01.2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Галицького районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № SAMDN4869 від 27.07.2007 року. 11.03.2010 року Галицьким районним судом м. Львова було видано наказ за вищевказаною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», яким було стягнено з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 29 353 грн. 07 коп. та судові витрати. 04.02.2013 року Галицьким районним судом м.Львова даний наказ було скасовано та роз'яснено ПАТ КБ «ПриватБанк» його право звертатися з вказаними у заяві про видачу судового наказу вимогами в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. І оскільки позивачем не надані докази того, що після спливу дії кредитної карточки, відповідачу була видана нова кредитна картка, то договірні відносини між сторонами не були продовжені.

Однак, колегія суддів, не погоджується з такими висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із виписки по кредитній карті № НОМЕР_1, відповідно до укладеного договору № SAMDN 4869 від 27.07.2007 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4 здійснив останній платіж 05 лютого 2010 року. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача ОСОБА_4 по оплаті заборгованості стверджують про визнання ним дії кредитного договору і спростовують його ж твердження про те, що термін дії такого закінчився разом із дією пластикової кредитної картки. Зважаючи на те, що 05 лютого 2010 року відповідачем ОСОБА_4 було здійснено останній платіж в погашення заборгованості за даним кредитним договором, право вимоги у позивача, а відтак і перебіг строку позовної давності почався з цієї дати.

Не пропустивши такого, позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу і судовим наказом від 11.03.2010 року Галицьким районним судом м. Львова стягнуто з ОСОБА_4 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 353 грн. 07 коп. та судові витрати. Судовий наказ позивачем було пред»явлено до виконання, однак 30 грудня 2010 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу у зв»язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. Таким чином, строк повторного пред»явлення до виконання судового наказу - до 30 грудня 2013 року.

Однак, 04 лютого 2013 року судовий наказ за заявою ОСОБА_4 було скасовано.

Перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк позовної давності на вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №SAMDN 4869, укладеного 27.07.2007 року не сплинув, оскільки позивач звернувся з позовом до суду 25 листопада 2013 року, тобто в межах трьохрічного строку після скасування судового наказу (а.с.1 -2 ).

Суд першої інстанції на ці обставини та вимоги закону уваги не звернув та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

За приписами ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, а відповідно до ст.11 цього Кодексу - підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

На підставі ст. 599 ЦК України, зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За приписами ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов»язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши позивачу кредит. В той же час, відповідач не надавав своєчасно кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до Умов договору. Згідно розрахунку, поданого позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем складає 8056, 62 долар США, що еквівалентно 104 333 грн. 23 коп. (сто чотири тисячі триста тридцять три гривні, двадцять три копійки) по курсу НБУ станом на 13 жовтня 2014 року (день ухвалення рішення апеляційним судом), з яких:

- 2707, 50 доларів США - заборгованість за кредитним договором;

- 4605, 90 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами;

- 300 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитними коштами;

- 62, 55 доларів США - штраф;

- 380, 67 доларів США - штраф.

Дослідивши розрахунок, колегія суддів приходить до висновку, що такий є вірним. Оскільки строк дії договору не закінчився позивач мав право на нарахування процентів та штрафних санкцій, передбачених договором. Окрім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, і розрахунок заборгованості не оспорює. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення в повному об»ємі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 758 грн. 67 коп. ( сімсот п»ятдесят вісім гривень, шістдесят сім копійки) сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви до суду , 379 грн. 34 коп. ( триста сімдесят дев»ять гривень, тридцять чотири копійки) сплаченого апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги та в користь держави 284 грн. 66 коп. ( двісті вісімдесят чотири гривень шістдесят шість копійки) судового збору.

Керуючись ст. ст. 88, 209, 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 22 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 056, 62 долари США, що еквівалентно 104 333 грн. 23 коп. ( сто чотири тисячі триста тридцять три гривні, двадцять три копійки) по курсу НБУ станом на 13 жовтня 2014 року, з яких:

- 2707, 50 доларів США - заборгованість за кредитним договором;

- 4605, 90 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами;

- 300 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитними коштами;

- 62, 55 доларів США - штраф;

- 380, 67 доларів США - штраф.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 758 грн. 67 коп. ( сімсот п»ятдесят вісім гривень, шістдесят сім копійки) сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви до суду та 379 грн. 34 коп. ( триста сімдесят дев»ять гривень, тридцять чотири копійки) сплаченого апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 284 грн. 66 коп. ( двісті вісімдесят чотири гривень шістдесят шість копійки) судового збору.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням Апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.