УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року м. Мукачево Справа №303/5006/14-ц

2/303/2722/14

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

до відповідача ОСОБА_4

про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття провадження у справі суд, також виходить з того, що згідно зі ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Також частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За загальним правилом, позов має предявлятися до суду належним позивачем, тобто особою, яка має право вимоги за позовом, оскільки саме її права, свободи та інтереси порушені, оспорюються або невизнані (ст. 3 ЦПК) та лише до належного відповідача особи, яка повинна відповідати за позовом.

Таке процесуальне право та обовязок позивача та відповідача бути належним субєктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально правовими відносинами, учасниками яких вони є. Належні сторони у цивільному процесі є носіями субєктивних прав та обовязків, які складають зміст матеріально-правових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються

житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Отже, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а отже, припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів її сім'ї на користування цією квартирою.

Матеріали позовної заяви подані позивачами без додержання вищевказаних приписів, оскільки не містять будь-яких доказів щодо підтвердження права позивачів на оспорюване житлове приміщення ( виписка з особового рахунку по квартирі) та документів на підставі чого користуються квартирою (ордер, договір найму приміщення, відомості з реєстраційної служби за ким значиться зареєстрована квартира, копія техпаспорту на квартиру, відомості на чийому балансі знаходиться квартира чи приватизована і ким).

А тому, позивачам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникли між ними та відповідачем, викласти обставини, якими вони обґрунтовують свої вимоги, так як позовна заява повинна містити відомості про те, яке право позивачів порушено, коли і в чому це полягає, з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину.

Крім того, позовні вимоги викладені неточно, а саме: не містять посилання на підставу визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням та дати з якої останнього необхідно визнати втратившим право користування житловими приміщеннями, оскільки позов містить посилання на різні підстави: на ст.72 ЖК України та ст. 405 ЦК України, дані норми матеріального права мають різні строки визнання втратившим право користування житловим приміщенням.

Також, позивачами не в повному обсязі визначено коло осіб які мають приймати участь у справі, а саме не зазначені власники спірного житлового приміщення та відповідний орган Управління державної міграційної служби України в Закарпатській області на права та обов'язки яких може вплинути рішення по справі, та не надані копії позову та документів по кількості учасників судового розгляду.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 121 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивачів про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачам.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною другою ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость