22-ц/775/1634/2014(м)
265/4875/14-ц

Головуючий у 1 інстанції Адамова Т.С.
Доповідач Попова С. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ігнатоля Т.Г.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2014 року у справі за поданням Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, керівника приватного підприємства «Володимир» ОСОБА_1, зацікавлені особи: приватне підприємство «Володимир» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського МУЮ у Донецькій області звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ПП «Володимир» - ОСОБА_1, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС перебуває наказ № 905/540/14, виданий 24.03.2014р. Господарським судом Донецької області на виконання рішення від 05.03.2014 року про стягнення з ПП «Володимир» на користь ТОВ «Фоззі-Фуд» безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 93256,14грн. та судового збору, за яким 22.04.2014р. відкрито виконавче провадження, яке досі триває. Рішення суду не виконано боржником попри здійснення виконавчою службою низки заходів з відшукування майна, накладення арешту на майно і кошти боржника та оголошення заборони на його відчуження тощо. Заборгованість за наказом № 905/540/14 не погашена та станом на 15.07.2014р. складає 94855,03грн. Оскільки ОСОБА_1 володіє інформацією про наявність боргу, але, як керівник підприємства, не вчиняє дій, спрямованих на погашення цієї заборгованості, тому є підстави вважати, що він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду. У за'язку з цим заявник просив ухвалити рішення про тимчасове обмеження керівника ПП «Володимир» - громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання боржником зобов'язань за рішенням господарського суду Донецької області від 05.03.2014 року.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2014 року в задоволенні подання Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ у Донецькій області відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фоззі-Фуд» просить ухвалу суду скасувати та постановити нове процесуальне рішення про задоволення подання ВДВС, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Фоззі-Фуд» - ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ у Донецькій області - ОСОБА_3, яка залишила наслідки розгляду скарги на розсуд суду у відповідності з вимогами закону, заперечення проти скарги керівника ПП «Володимир» - ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2014р. Орджонікідзевським ВДВС Маріупольського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Донецької області № 905/540/14, виданого 24.03.2014р. на виконання рішення цього суду від 05.03.2014р., про стягнення з ПП «Володимир» на користь ТОВ «Фоззі-Фуд» безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 93256,14грн., судового збору у розмірі 1865,12грн.

В межах відкритого виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; направлені запити до відповідних органів для встановлення майнового стану боржника; накладено арешт на кошти боржника по рахунках у ПАТ «ПУМБ», АТ «Сбербанк Росії», Філії «Орджонікідзевське відділення ПАТ Промінвестбанк міста Маріуполя Донецької області»; складено акт щодо неможливості проведення опису належного на праві власності боржникові транспортного засобу ГАЗ 33070, держномер 21403 ЕВ, через його здачу за повідомленням боржника на металобрухт; встановлено наявність у власності ПП «Володимир» нежитлової будівлі № 74 по вул. Таганрогській в м. Маріуполі, що перебуває під обтяженням за договором іпотеки; описано 2 морозильні камери MALMO 1Е, належні на праві власності боржнику.

Станом на 15.07.2014р. заборгованість за наказом № 905/540/14 Господарського суду Донецької області ПП «Володимир» не погашена і становить 94855,03грн.

Відмовляючи у задоволенні подання ВДВС, суд першої інстанції виходив з того, що сама констатація факту існування заборгованості, за відсутності доказів щодо умисного ухилення від виконання судового рішення або обставин, при яких боржник намагатиметься перешкоджати виконанню рішення, не може слугувати підставою для обмеження у виїзді за межі України керівника підприємства-боржника ОСОБА_1

З такими висновками суду не можна не погодитись з огляду на наступне.

Статтею 33 Конституції України гарантується кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом ч. 1 п. 5 і ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян країни» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної в листі від 01.02.2013р. "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Звертаючись до суду державний виконавець обґрунтовував подання лише двома складовими: наявність статусу ПП «Володимир» як боржника у виконавчому провадженні та непогашення боргу у добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні керівника підприємства права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчого документу.

Проте, самостійне невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Дійсно, як з'ясовано, на сьогодення рішення Господарського суду Донецької області від 05.03.2014р. і виданого на його базі наказу не виконано, присуджений борг не погашений.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник ВДВС ОСОБА_3, реалізація двох морозильних вітрин MALMO 1Е, що перебувають на балансі ПП «Володимир» і були описані державним виконавцем у акті опису і арешту майна № 12 від 03.07.2014р. (а.с. 21, 23, 161), на даний час через державну виконавчу службу Головного управління юстиції в Донецькій області неможлива через проведення антитерористичних заходів в державі.

З матеріалів справи видно, що ПП «Володимир» 03.07.2014р. спрямовувало до керівника Департаменту розвитку торгової мережі «Сільпо» пропозицію про передачу вищевказаних морозильних вітрин в рахунок погашення боргу (а.с. 166), у якості альтернативного джерела задля виконання рішення господарського суду в порядку ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», що не потягло результату у вигляді прийняття такої пропозиції.

Розшук наявного у власності у ПП «Володимр» автомобіля ГАЗ 3307 держномер 21403ЕВ, який за змістом акту державного виконавця від 02.07.2014р., складеного зі слів керівника підприємства-боржника, здано на металобрухт (а.с. 8, 22), виконавчою службою, без впевнення у факті знищення або його існування, не оголошувався. Тому відсутні підстави, як віднаходить колегія суддів, для твердження про умисне приховування боржником даного транспортного засобу.

В ході виконавчого провадження виконавцем не з'ясовувалось питання щодо коштів, які отримуються боржником від використання земельної ділянки площею 0,7676га, наданої підприємству для переробки сільськогосподарської продукції, дані від податкових органів (органів фіскальної служби) про отримувані (задекларовані) доходи боржника не здобувались.

Державним виконавцем арештовані рахунки боржника в межах суми боргу підприємства перед стягувачем, на деяких з яких накопичені незначні суми, як підтвердив представник ПП «Володимир», але яких не вистачає для погашення присудженого боргу, як свідчать відповіді ПАТ «ПУМБ», Маріупольського відділення ПАТ «Промінвестбанк» в Донецькій області, АТ «Брокбізнесбанк», ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», зведені на момент відкриття виконавчого провадження (а.с. 18-19).

Як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не здобуто доказів щодо ухилення ПП «Володимир» від сплати податків і обов'язків платежів, як ознак карно-переслідуваного діяння.

В ході розгляду справи судом першої інстанції не здобуто доказів, що боржник приховує доходи або укриває будь-яке майно. Так і в ході апеляційного розгляду справи не доведені будь-якими належними доказами посилання в апеляційній скарзі на отримання доходів підприємством-боржником від переданого нерухомого майна в оренду ТОВ «Ів Родо» і отримання доходів керівником ОСОБА_1 від здачі в оренду іншим особам свого житла по пр-ту Перемоги в м. Маріуполі, а також отримання ПП «Володимир» доходів від виробництва халви, з огляду на споживання підприємством електроенергії, та отримання будь-якого доходу від реалізації обладнання за договором із контрагентом в Російській Федерації у липні 2014 року.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей про те, що керівник боржника-ПП «Володимир» не реагував на виклики держаного виконавця. Заходи ВДВС щодо явки до виконавчої служби, опис майна відбулись за участю ОСОБА_1

Колегія суддів вважає непереконливими твердження в апеляційній скарзі стягувача про намір керівника ПП «Володимир» виїхати за кордон, що ТОВ «Фоззі-Фуд» вбачає в наявності у ОСОБА_1 закордонного паспорту у взаємопоєднанні із невиконанням очолюваним ним підприємством судового рішення.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то за чинності арештів на рахунках підприємства-боржника в межах стягнутої рішенням суду суми, відкритих правових можливостях для державного виконавця звернути стягнення на описане і арештоване майно, то колегія суддів впевнилась у правильності висновків суду про недоведення факту ухилення боржника від виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи неспростування апеляційною скаргою висновків суду про відсутність підстав для заборони у виїзді керівника підприємства-боржника за межі держави, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, ст. 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді