Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/2184/13-ц
Провадження № 2/321/58/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

при секретарі: Рикун І.В.

за участю представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в смт. Михайлівка Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Придніпровська залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ДП «Придніпровська залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я фізичної особи.

В позові зазначено, що 13 червня 1994 року з вини відповідача позивач був травмований залізничним локомотивом, отримав тяжкі тілесні ушкодження та йому було ампутовано обидві ноги. Відповідно до висновку МСЕК його визнано інвалідом першої групи з дитинства безстроково. На підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2002 року з відповідача щомісячно стягується на користь позивача різниця між встановленою пенсією в розмірі 41 гривня 00 копійок і середньомісячною заробітною платою одного штатного робітника по Михайлівському району в сумі 279 гривень 65 копійок, тобто 238 гривень 65 копійок. Позивач зазначає, що в теперішній час значно збільшився рівень вартості життя і відповідно розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника у Михайлівському районі Запорізької області станом на вересень 2013 року складає 2150 гривень 26 копійок, а його пенсія складає 1341 гривню 00 копійок. Позивач просить суд збільшити розмір відшкодування шкоди, призначений рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2002 року, щомісячно з ДП «Придніпровська залізниця» на його користь з 238 гривень 65 копійок на 809 гривень 26 копійок, а також за підготування та складання позовної заяви в розмірі 600 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що все збільшилось, і вартість життя, і розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника по району, а відповідач виплачує все в тому ж розмірі, при цьому він отримує менші суми, ніж встановлено рішенням суду.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, що дійсно ДП «Придніпровська залізниця» здійснює виплати позивачу щомісячно на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2002 року, але дане рішення суду не зобов'язує відповідача здійснювати коригування цієї суми в зв'язку зі збільшенням. Підставами для збільшення розміру шкоди є підвищення вартості життя або збільшення розміру мінімальної заробітної плати. При цьому позивачем застосована середньомісячна заробітна плата одного працівника в даній місцевості, а не розмір мінімальної заробітної плати, як підстава для застосування ст. 1208 ЦК України, в зв'язку з цим вважає, що наведений позивачем розрахунок є невірним і не може бути застосований при розгляді справи. Також пояснив, що виплати, які здійснюються на користь позивача, по своїй суті є доплатою, яка підлягає оподаткуванню відповідно до вимог Податкового кодексу України. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про неможливість задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно витягу із акту огляду МСЕК від 08 серпня 1994 року, позивача було визнано інвалідом з дитинства та встановлено першу групу інвалідності безстроково.

Згідно посвідчення серії ААБ № 180604 від 23 лютого 2012 року, позивач отримує державну соціальну допомогу як інвалід дитинства першої групи в розмірі 1233 гривень, посвідчення видане на термін з 01 лютого 2012 року безстроково.

Згідно рішення Михайлівського районного суду від 16 жовтня 2002 року позов ОСОБА_2 до ДП «Придніпровська залізниця» про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 за завдану шкоду в розмірі 4540 гривень 07 копійок. Щомісячно з ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 стягувати різницю між встановленою пенсією в сумі 41 гривня 00 копійок та середньомісячною заробітною платою одного штатного працівника по Михайлівському району в сумі 279 гривень 65 копійок, тобто 238 гривень 65 копійок. Стягнуто з ДП «Придніпровська залізниця» на користь ОСОБА_2 юридичні послуги в сумі 170 гривень 00 копійок.

Згідно рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ДП «Придніпровська залізниця» про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за участю третьої особи управління праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, відмовлено повністю.

Згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ДП «Придніпровська залізниця» про нарахування та доплату розміру відшкодування шкоди в зв'язку з підвищенням вартості життя, стягнення невідшкодованої шкоди та моральної шкоди відмовлено.

Згідно рішення апеляційного суду Запорізької області від 21 листопада 2012 року, рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2012 року змінено, виключено мотив відмови у позові, що «до правовідносин сторін не застосовуються положення ст. 1208 ЦК України». В іншій частині рішення залишено без змін.

Згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ДП «Придніпровська залізниця» про стягнення суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції відмовлено.

Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються.

Крім того, згідно довідки від 21 листопада 2013 року № 408, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_2 знаходить на обліку в Михайлівському УСЗН та отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства першої групи в щомісячному розмірі 1341 гривня 00 копійок.

Згідно довідки від 21 листопада 2013 року № 386, виданої відділом статистики у Михайлівському районі, згідно державної статистичної звітності форми № 1-ПВ (квартальна) «Звіт з праці» за 2013 рік, середньомісячна заробітна плата штатних працівників по Михайлівському району становить: січень червень 2135 гривень 98 копійок, січень вересень 2150 гривень 26 копійок.

Так, як було встановлено під час судового розгляду, відповідачем проводяться щомісячні виплати на користь позивача в розмірі, встановленому рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2002 року.

Зазначені обставини підтверджуються копіями повідомлень про прості перекази та видаткових чеків, згідно яких позивач отримує виплати від ДП «Придніпровська залізниця», та не заперечувались і самим позивачем в судовому засіданні.

При цьому посилання позивача на те, що відповідачем зазначені виплати виплачуються і меншому розмірі, ніж це передбачено рішенням суду, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як згідно положень чинного Податкового кодексу України, такі виплати підлягають оподаткуванню, тобто із них вираховується податок.

Крім того, виходячи з аналізу положень ст. 1208 ЦК України, підставами для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, є підвищення вартості життя, в такому випадку розмір відшкодування шкоди підлягає індексації на підставі рішення суду. Іншою підставою є збільшення розміру мінімальної заробітної плати, в цьому випадку розмір відшкодування шкоди підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Тобто, відповідно до змісту наведеної норми, під час вирішення цього спору суду належить встановити, у зв'язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а саме: чи у зв'язку зі збільшенням вартості життя, чи у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. У разі заявлення такої вимоги на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України, підлягає з'ясуванню, як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: відповідно до середньої заробітної плати за займаною на час завдання шкоди посадою чи відповідно до мінімальної заробітної плати і, залежно від встановлених обставин, суд повинен зробити висновок щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди.

Як вбачається із копії рішення Михайлівського районного суду від 16 жовтня 2002 року, визначаючи розмір щомісячних виплат в сумі 238 гривень 65 копійок, суд виходив з розміру середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника по Михайлівському району.

Разом із цим, позивач в поданому ним позові, хоча і посилається на положення ст. 1208 ЦК України, але при цьому зазначає, що значно збільшився рівень вартості життя і відповідно збільшився розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника у Михайлівському районі Запорізької області, який станом на вересень 2013 року складає 2150 гривень 26 копійок. Позивач фактично розраховує розмір відшкодування шкоди, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати штатного працівника у Михайлівському районі, а не виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, як це передбачено ст. 1208 ЦК України. Вимоги про індексацію розміру відшкодування на підставі ч. 1 ст. 1208 ЦК України позивачем не заявляються. Також, виходячи зі змісту викладених в позові обставин, позивачем не заявляються й вимоги про збільшення розміру відшкодування шкоди відповідно до збільшення розміру мінімальної заробітної плати на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України, оскільки позивач зазначає, що відповідач повинен сплачувати йому різницю між середньомісячним заробітком 2150 гривень 26 копійок та пенсією 1341 гривня 00 копійок, що складає щомісячно 809 гривень 26 копійок. Тому суд під час розгляду справи також враховує положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Таким чином, оскільки позивачу рішенням суду визначено розмір відшкодування шкоди не у відповідності до мінімальної заробітної плати, а також виходячи із заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що немає підстав для збільшення відшкодування шкоди відповідно до вимог ч. 2 ст. 1208 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому дані вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову, оскільки відсутні передбачені законом підстави для збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я фізичної особи, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 1208, п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 107, 208, 212 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до державного підприємства «Придніпровська залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я фізичної особи, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

06.02.2014