У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Чужі Ю.Г., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Марчишаку Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на дії державного виконавця за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

16 травня 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із скаргою, в якій просило визнати незаконними дії державного виконавця міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевського Дмитра Андрійовича щодо повернення виконавчого документа стягувачеві ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме: виконавчого листа, виданого 19 вересня 2013 року Мукачівським міськрайонним судом відносно боржника ОСОБА_2; скасувати постанову міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 29 квітня 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві - виконавчого листа, виданого 19 вересня 2013 року Мукачівським міськрайонним судом відносно боржника ОСОБА_2.

Скаргу мотивувало тим, що на виконанні у МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2013 року по цивільній справі № 0707/9214/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитними договорами, на підставі якого 10 вересня 2013 року Мукачівським міськрайонним судом було видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_2, сума стягнення 747444,63 гривень.

15 жовтня 2013 року міським відділом ДВС Мукачівського МРУЮ було відкрито виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем 27 листопада 2013 року проведено опис та арешт майна - квартир № 8 і № 9 по АДРЕСА_1, які належать на праві власності боржнику ОСОБА_2 та знаходяться в заставі/іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

ТОВ «ОТП Факторинг України» авансувало витрати на проведення виконавчих дій.

15 квітня 2014 року ТОВ «Мукачівське районне БТІ та ЕО» провело оцінку вищевказаного арештованого майна боржника.

07 травня 2014 року стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» отримало копію оскаржуваної постанови міського відділу ДВС Мукчівського міськрайонного управління юстиції від 29 квітня 2014 року, яку вважає, як і дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа, неправомірною, оскільки суперечить вимогам п.2.ч.2 ст. 47, ч. 1 с. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначало, що боржнику ОСОБА_2 належать на праві власності квартири № 8 і № 9 по АДРЕСА_1, які виступають засобом забезпечення виконання кредитних зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг України». Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За кредитними зобов'язаннями забезпеченими заставою/ іпотекою, першочергове стягнення проводиться за рахунок заставного майна.

Посилаючись на вказані обставини заявник просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року у задоволенні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» на дії державного виконавця відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали суду із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення обставин справи, просило скасувати оскаржувану ним ухвалу та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Межі доводів апеляційної скарги - державний виконавець не мав права повертати виконавчий лист стягувачеві, не здійснивши всіх заходів щодо стягнення заборгованості за рахунок заставного майна, а отже своїми діями порушив права та інтереси стягувача.

В запереченні ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу як необгрунтовану та безпідставну і залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена з дотримання вимог закону.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Гичка Б.І. підтримав апеляційну скаргу.

Старший державний виконавець міського відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевський Д.А. просив відхилити апеляційну скаргу як таку, що не грунтується на вимогах ст. 33 Закону України «Про іпотеку», згідно якої звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється лише на підставі рішення суду, а оскаржена постанова винесена на виконання вимог ст. ст 47, 54 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_2 просила відхилити апеляційну скаргу з підстав, зазначених в запереченні, і залишити без змін ухвалу суду першої інстанції тому, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого листа узгоджуються з вимогами закону.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, оглянувши виконавче провадження ВП № 40149708 й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2/303/124/13, виданого Мукачівським міськрайонним судом 19 вересня 2013 року, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитними договорами № ML-801/040/2006 від 07 липня 2006 року у розмірі 747444,63 гривень.

Згідно із ч.1, 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України; примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" .

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевського Д.А. від 15 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа та надано боржнику ОСОБА_2 строк для добровільного виконання рішення суду до 22 жовтня 2013 року (а.с. 6).

Постановою старшого державного виконавця МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Ярошевського Д.А. від 24 жовтня 2013 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено відчуження такого.

27 листопада 2013 року старшим державним виконавцем МВ ДВС Мукачівського МРУЮ Ярошевським Д.А. описано та накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2, а саме: квартири № 8 та № 9 по АДРЕСА_1, про що було складено відповідний акт (а.с. 7-8).

Вказане майно відповідно до договорів іпотеки № PML-801/084/2007 від 23 листопада 2007 року та № PCL-801/156/2006 від 7 липня 2006 року є предметом іпотеки.

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон та відчуження об'єктів нерухомого майна квартира № 8 та квартира № 9 в будинку АДРЕСА_1, власником яких є ОСОБА_2, передані в іпотеку акціонерному комерційному банку «Райфайзенбанк Україна» та ЗАТ «ОТП Банк» і на ці квартири накладена заборона на відчуження.

15 квітня 2014 року ТОВ «Мукачівське районне БТІ та ЕО» було складено відповідні висновки про вартість вищезазначеного майна боржника (а.с. 12,13).

29 квітня 2014 року постановою старшого державного виконавця МВ ДВС Мукачівського МРУЮ Ярошевського Д.А. повернуто стягувачеві виконавчий лист № 2/303/124/2013, виданий Мукачівським міськрайонним судом 19 вересня 2013 року. Підставою винесення постанови було те, що згідно відповідей з реєструючих органів та згідно акту державного виконавця у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, оскільки квартири № 8 та № 9 в будинку АДРЕСА_1 обтяжені забороною на предмет іпотеки, а по виконавчому документу звернення стягнення не предмет іпотеки не передбачено (а.с. 15).

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві, серед яких є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Під час виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що у власності боржника ОСОБА_2 перебуває нерухоме майно - вищевказані квартири, які є предметом іпотеки, будь-якого іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, державним виконавцем не виявлено.

Порядок звернення стягнення на заставлене майно під час виконавчого провадження передбачений ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», в частині першій якої встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, а в частині восьмій якої встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно із ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З огляду на викладене є правомірним та відповідає вимогам закону висновок суду першої інстанції, що державний виконавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки тільки за наявності відповідного рішення суду.

Встановивши, що на виконанні в МВ ДВС Мукачівського МРУЮ перебував виконавчий лист про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за кредитними договорами, суд прийшов до вірного висновку, що у державного виконавця були відсутні правові підстави звернути стягнення на майно боржника, яке є предметом іпотеки, а тому не виявивши іншого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, державний виконавець Ярошевський Д.А. 29 квітня 2014 року правомірно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування при примусовому виконанні рішення суду про стягнення боргу за кредитними договорами положень ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» щодо реалізації заставленого майна, на думку колегії суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказана норма права, так як і Закону України «Про заставу» не регулює правовідносини, пов'язані з окремим видом застави - іпотекою.

На підставі викладеного та вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» слід відхилити як необгрунтовану та безпідставну і залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 29 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: