Дата документу 03.12.2014
ЄУ № 420/877/14-ц
Провадження №2/420/369/14
03 грудня 2014 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.
при секретарі Войтенко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, третя особа - Новопсковський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області,
Позивач звернувся до Новопсковського районного суду із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: вул.Чапаєва, 43, смт.Білолуцьк Новопсковського району Луганської області та зобовязати третю особу примусово зняти відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання за зазначеною адресою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 1.11.2009 року він уклав договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: вул.Чапаєва, 43, смт.Білолуцьк Новопсковського району, який рішенням Новопсковського районного суду від 18.11.2010 року було визнано дійсним та визнано за ним право власності на зазначене домоволодіння. На момент укладення договору ОСОБА_3 (попередня власниця) запевнила його, що будинок належить їй та більше ніхто не зареєстрований у ньому. Однак, після визнання судом договору, він звернувся до відповідних органів для отримання належних документів, та дізнався, що в будинку зареєстрований відповідач, який є сином ОСОБА_3 Відповідач на даний час прописаний за зазначеною адресою, хоча фактично з 2008 року по даний час в будинку не проживав та не зявлявся. На його вимогу знятися з реєстрації відповідач відмовився. Оскільки в його будинку відповідач не проживає, чим обєктивно порушуються його права, він змушений звернутися до суду з даним позовом.
В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи суду не надавав.
Представник третьої особи надав до суду заяву в якій просить справу розглянути без їх участі, позов підтримують в повному обсязі.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 18 листопада 2010 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна домоволодіння розташованого в с.Білолуьцк по вул.Чапаєва, 43, Новопсковського району Луганської області, який був укладений 01.11.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_1 (позивачем по справі) право власності на зазначене домоволодіння.
Згідно витягу про державну реєстрацію прав Новопсковського районного бюро технічної інвентаризації №28386404 від 16.12.2010 року, власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Чапаєва, 43, смт.Білолуцьк Новопсковського району Луганської області є позивач ОСОБА_1
Як вбачається з інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом УДМС Луганської області, а також з будинкової книги, відповідач зареєстрований в спірному жилому приміщенні з 15.02.2000 року.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 є сином попередньої власниці житлового будинку ОСОБА_3 З 2008 року по теперішній час, в житловому будинку за адресою: вул.Чапаєва, 43, смт.Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, що належить позивачу ОСОБА_1, відповідач не проживає та не зявляється. На вимогу позивача знятися з реєстрації відповідач відмовився.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, суду пояснили, що вони є сусідами позивача по справі. В будинку що належить позивачу, за адресою: вул.Чапаєва, 43, смт.Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, прописаний також відповідач, але починаючи з 2008 року він в ньому не проживає та не зявляється. На вимогу позивача знятися з місця реєстрації за вказаною адресою, відповідач відмовився.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.
Оскільки, відповідач мав право проживати в спірному будинку на той час, коли власником будинку була його мати ОСОБА_3, то після того, як житловий будинок був придбаний позивачем, відповідач втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: вул.Чапаєва, 43, смт.Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, так як був відсутній за зазначеною адресою понад один рік.
Таким чином, враховуючи намір позивача щодо усунення перешкод у здійсненні ним права розпоряджатися своїм майном, а також те, що відповідач був відсутній за вищевказаною адресою понад один рік, а доказів щодо поважності причин відсутності суду не надав, суд вважає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.
Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» «реєстрація» - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п.п.3,4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.
За таких обставин, приймаючи до уваги вимоги позивача, який просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул.Чапаєва, 43, смт.Білолуцьк Новопсковського району Луганської області та зобовязати третю особу - Новопсковський районний сектор Управляння Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
У чинність ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223, 224-233 ЦПК України, суд
Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул.Чапаєва, 43, смт.Білолуцьк Новопсковського району Луганської області.
Зобовязати Новопсковський сектор Управління Державної Міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 243,60 грн. в рахунок відшкодування судового збору.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу ОСОБА_2 не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Новопсковський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: