Справа № 274/1657/14-ц
Провадження № 2/0274/1042/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2014 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., сторін, представників, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Бердичівська міська рада Житомирської області про усунення перешкод користування земельною ділянкою шляхом знесення паркану,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка - ОСОБА_1 звернулась в суд з вище вказаним позовом до відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Бердичівська міська рада Житомирської області про усунення перешкод користування земельною ділянкою шляхом знесення паркану, а саме зобов'язати відповідачів знести встановлений паркан між земельними ділянками, які розташовані за адресами: м. Бердичів, вул. Урожайна, 1/44 та вул. Урожайна, 3, для усунення перешкод користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивуються тим, що позивачка є власницею кв.1/3/ за адресою: м. Бердичів, вул. Урожайна, 1/44 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.03.2001. Поряд з позивачкою проживає її сусідка ОСОБА_2 (далі відповідачка-1) за адресою: м. Бердичів, вул. Урожайна, 3, яка побудувала паркан біля неї, а саме між земельними ділянками, які розташовані за адресами: м. Бердичів, вул. Урожайна, 1/44 та вул. Урожайна, 3 без дозволів та погоджень із відповідними державними органами. Крім того, вказаний паркан був побудований без погодження з позивачкою та з порушенням передбачених норм «Правилами благоустрою територій та утримання індивідуальних будівель в м. Бердичеві», затвердженого рішенням міської ради від 31.03.2005р. за № 529, що підтверджується витягом з акту від 14.11.2012р. комісії Бердичівської міської ради.

Зазначений паркан заважає позивачці вільно проходити та обслуговувати її квартиру, а також затіняє її земельну ділянку через те, що він знаходиться дуже близько до її частини будинку і зроблений висотою більшою 1,5 м.

На думку позивачки, побудований паркан грубо порушує діюче законодавство та її права на користування прибудинковою територією.

Також, відповідачка-1 викопала вигрібну каналізаційну яму на своїй земельній ділянці на невеликій відстані до погреба позивачки, через що остання відчуває стійкий неприємний запах та мокріють стіни її погреба.

На усні вимоги виправити вказані порушення відповідачка-1 не реагує. Позивачка неодноразово зверталася до Бердичівської міської ради, представники якої виїжджали за адресою: м. Бердичів, вул. Урожайна, 1/44 та складали акти від 16.04.2010р., від 30.06.2010р. та від 14.11.2012р., проте межі земельних ділянок за вище вказаними адресами згідно земельного законодавства не визначалися.

У своєму позові позивачка стверджує, що відповідачка-1 не зверталася до неї для встановлення меж сусідніх земельних ділянок, якими сторони користуються, та самостійно без її погодження визначила їх межу, посилаючись на норми статті 96, 103, 152, 212 ЗК України та статті 317, 319, 376 ЦК України.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з наведених вище підстав, просила суд їх задовольнити.

Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали та заперечили проти його задоволення судом.

Представник третьої особи на підставі довіреності ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

За змістом статей 32, 33 ЦПК України, за позовом особи, право якої порушене, оспорюється або не визнається (позивач), має відповідати особа, яка, відповідно, порушила, оспорила, або не визнала таке право позивача (відповідач).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, позивачка має довести наявність права та факт порушення належного їй права саме відповідачами і обрати при цьому спосіб захисту свого права у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Проте, належних доказів того, що спірна частина земельних ділянок, на якій знаходиться паркан, належала чи належить позивачці та відповідачам на відповідній правовій підставі, в матеріалах справи немає.

Позивачка не надала суду, також, доказів того, що рішеннями, діями або бездіяльністю саме відповідачів, до яких пред'явлений позов, порушується, не визнається або оспорюється право, що їй належить, зокрема, право на земельну ділянку, що обнесена парканом.

Стаття 57 ЦПК України зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.152 ЗК України, на яку посилається позивачка, - власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 140 ЗК України передбачені підстави припинення права власності на земельну ділянку, а ст.143 ЗК України встановлені підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку.

Вказані норми не передбачають обраної позивачкою підстави для усунення перешкод користування земельною ділянкою.

За змістом ст.116 ЗК України (у редакції, чинній на час отримання відповідачами спірних державних актів), - громадяни та юридичні особи набували права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом ст.126 ЗК України та виникає з моменту державної реєстрації цього права.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідачі самовільно, без її згоди, встановили паркан, змістивши межу в бік її земельної ділянки.

Проте, такі обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, вище вказане також підтверджується актами від 16.04.2010р., від 30.06.2010р. та від 14.11.2012р., складених комісією міської ради з питань регулювання земельних відносин, в яких межі земельних ділянок за вище вказаними адресами згідно земельного законодавства не визначалися.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В: У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: Д.С. Щербак