Справа № 209/6422/14-ц
Провадження № 2/209/2211/14
РІШЕННЯ

іменем України

"29" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача до судового розгляду справи надав заперечення проти позову.

13 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДНВП "Цирконій", в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 6757,67 грн, та моральну шкоду в сумі 5000 грн., а також понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що з 16 січня 2013 року по 24 лютого 2014 року він працював в Державному науково-виробничому підприємстві "Цирконій" на посаді апаратника - гідрометалурга 6 розряду у технологічній службі цеху цирконієвого та гафнієвого виробництва. В період з вересня 2013 року по лютий 2014 року відповідача не виплачував йому, як й іншим працівникам, заробітну плату, в зв'язку з чим утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 6757,67 грн.. 24 лютого 2014 року, в зв'язку з порушенням відповідачем умов трудового договору, він звільнився з роботи, але при звільнені йому не була виплачена заборгованість по заробітній платі. Протягом тривалого часу він намагався вирішити питання мирним шляхом, але його звернення до відповідача позитивних результатів не дали, і до теперішнього часу заборгованість йому не виплачена. Вважає, що діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, оскільки він протягом тривалого часу був вимушений обмежувати себе і родину у купівлі необхідних продуктів харчування, одежі, взуття та предметів побуту, крім цього, він страждає на гіпертонічну хворобу, лікування якої потребує постійного прийому медичних препаратів, які він не мав можливості придбавати, що негативно вплинуло на його стан здоров'я, він також не мав можливості своєчасно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

До судового розгляду справи представник відповідача - керуючий санацією Самошост І.І. надав суду письмові заперечення проти позову, зазначивши, що визнає позовні вимоги ОСОБА_1 лише в частині заборгованості по заробітній платі, заперечує проти стягнення з відповідача моральної шкоди та судових витрат, просить розглянути справу за відсутності відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК України, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом досліджені такі докази по справі: договір про надання правової допомоги на суму 450 грн., копія паспорту ОСОБА_1, копія трудової книжки ОСОБА_1, висновок ЛКК про наявність у ОСОБА_1 гіпертонічної хвороби ІІ ст., розпорядження від 14 січня 2013 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу, наказ від 24 лютого 2014 року про припинення трудового договору, довідка про заборгованість по заробітній платі від 20 жовтня 2014 року, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2014 року .

Вивчивши письмові докази та матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 16 січня 2013 року до 24 лютого 2014 року працював в Державному науково-виробничому підприємстві "Цирконій" апаратником - гідрометалургом 6 розряду у технологічній службі цеху цирконієвого та гафнієвого виробництва, що копією трудової книжки позивача ( а.с. 6), розпорядженням № 10/ЛС від 14 січня 2013 року про прийняття на роботу ( а.с. 9), та наказом № 23/ЛС (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) (а.с. 10), звільнений із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.

За період роботи на підприємстві відповідача ОСОБА_1 з вересня 2013 року не виплачувалася заробітна плата, внаслідок чого станом на 24 лютого 2014 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 6757,67 грн., яка до теперішнього часу відповідачем позивачу не виплачена, що підтверджується довідкою № 471 від 20 жовтня 2014 року, виданою Державним науково-виробничим підприємством "Цирконій" ( а.с. 11).

Крім цього, суд вважає, що права позивача тривало порушуються відповідачем Держаним науково-виробничим підприємством "Цирконій" до теперішнього часу, а тому ним не пропущений строк позовної давності, оскільки у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч.2 ст. 233 КЗпП України).

Приймаючи до уваги порушення відповідачем законних прав позивача, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є законним, і неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 дійсно було завдано моральної шкоди, оскільки позивач морально страждав, був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, не міг своєчасно придбавати медичні препарати для лікування гіпертонічної хвороби ІІ ст., на яку він страждає, що негативно вплинуло на моральний стан позивача.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через період часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день його звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", непроведення розрахунку з працівником у день звільненні або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

При наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом під час розгляду справи було достовірно встановлено, що позивачу дійсно ні в день звільнення, ні до теперішнього часу не виплачені належні від Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" суми, і приймаючі до уваги відсутність спору про розмір сум, належних до виплати позивачу при звільненні, та той факт, що повний розрахунок з позивачем до теперішнього часу не проведено, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить в повному обсязі стягнути заборгованість по заробітній платі.

Відповідно до ст. 237-1 ЦК України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначення моральної шкоди визначається у ст. 23 ЦК України й у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди", Так, під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю осіб.

Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, він підлягає відшкодуванню одноразово.

При визначенні розміру й форми відшкодування моральної шкоди суд ураховує такі фактори, як глибину психологічного дискомфорту, значні порушення душевної рівноваги, тривалість страждань, які отримав позивач, а також ураховує вимоги розумності й справедливості. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Також суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правову допомогу за підготовку та складення позовної заяви в сумі 450 грн., так як відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження сплати витрат на правову допомогу позивач надав договір ( а.с. 4).

В зв'язку із задоволенням позову, заявленого позивачем, який звільнений від сплати судового на підставі ст. 81 ЦПК України, судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.. належить стягнути з відповідача у справі.

На підставі ст. 94, 115, 116, 237-1 КЗпП КЗпП України, керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 59, 60, 82, 88, 158, 169, 212, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, - задовольнити.

Стягнути з Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року в сумі 6757 грн. 67 коп., моральну шкоду в сумі 5000 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 450 грн.

Стягнути з Державного науково-виробничого підприємства "Цирконій" на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ковальова А.Б.