АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/7319/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/600/К/14 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 (1) Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Митрофанової Л.В., Остапенко В.О.,

при секретарі Кузьміній Н.В.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, третя особа - Первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_4 звернулась до Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг (далі ПАТ АМКР) з позовом про поновлення її на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 27 квітня 2000 року вона була прийнята на роботу на Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат Криворіжсталь (правонаступник ПАТ АМКР). Під час своєї трудової діяльності вона неодноразово переводилася на інші роботи та останньою її роботою, яку вона виконувала була робота контролера-касира (інкасація) їдальні № 4, куща їдальні № 4 управління громадського харчування і торгівлі департаменту з персоналу.

Наказом № 1049/л від 03 вересня 2013 року (далі - наказ 1049/л) її було звільнено з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату та відмовою від переводу на запропоновані вакантні місця на підприємстві.

Вважає своє звільнення незаконним, так як наказ № 401 від 26 березня 2013 року «Про внесення змін до організаційної структури підприємства» (далі за текстом Наказ № 401) та наказ № 540 від 22 квітня 2013 року «Про вивільнення працівників» (далі за текстом Наказ № 540), які були підставою для її звільнення, виданні з порушенням норм законодавства та колективного договору, а саме: порушені п. 2.15 Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 роки, ст. 13 Конвенції МОП № 158 Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця, ст. 22 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, ст. 39 Закону України Про зайнятість населення, п. 4.1, 9.6 Колективного договору ПАТ АМКР на 2007-2008роки. Посилаючись на вищезазначені порушення зазначає, що відповідач не проінформував первинну профспілкову організацію, членом якої вона є, про намічуване звільнення та не провів консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільнення працівників чи зведення їх кількості до мінімуму.

Крім того, посилається на порушення відповідачем вимог ст. 39 Закону України Про зайнятість населення та зазначає, що залучення відповідачем ОСОБА_5 з обмеженої відповідальністю КорпусГрупп Комтек (далі ТОВ КорпусГрупп Комтек) до виконання ними робіт із організації і забезпечення громадського харчування, проведено без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Вважаючи своє звільнення незаконним, позивач просила суд визнати незаконним та скасувати наказ № 1049/л, поновити її на роботі контролером-касиром (інкасація) їдальні № 4, куща їдальні № 4 управління громадського харчування і торгівлі департаменту з персоналу ПАТ «АМКР», стягнути на її користь з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 2235,57 грн., допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць та покласти на службову особу, винну в незаконному звільненні, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв'язку з оплатою часу вимушеного прогулу.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2014 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, оскільки судом не взято до уваги, що позивача звільнено з порушенням ст. 43 КЗпП України за наявності обґрунтованої відмови профспілки в наданні згоди на її звільнення.

Крім того, рішення суду ухвалено без урахування колективного договору, а саме: п. 2.15 Галузевої угоди гірничо-металургійного комплексу України на 2011-2012 роки, ст. 13 Конвенції МОП № 158 Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця, ст. 22 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності, ст. 39 Закону України Про зайнятість населення, п. 4.1, 9.6 Колективного договору ПАТ АМКР на 2007-2008 роки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 квітня 2000 року ОСОБА_4 була прийнята на роботу на посаду буфетника 4-го розряду цеху громадського харчування і торгівлі Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», правонаступником якого є ПАТ «АМКР». Протягом трудової діяльності на підприємстві позивач неодноразово переводилась й останньою посадою, яку вона обіймала, була посада контролера-касира (інкасація, їдальня № 4, кущ їдальні № 4) управління громадського харчування і торгівлі департаменту з персоналу.

Листом відповідача від 14 березня 2013 року № 765 третю особу Первинну організацію профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПАТ «АМКР» було повідомлено про те, що планується виключити із штатного розпису і організаційної структури управління ПАТ «АМКР» управління громадського харчування і торгівлі департаменту з персоналу та запропоновано провести зустріч з метою обговорення даного питання в порядку консультацій.

Листом від 14 березня 2013 року № ПН 201 третя особа відмовилась від проведення консультацій до моменту отримання конкретних пропозицій, вичерпної інформації, всебічного опрацювання цього питання та прийняття рішення профспілковим комітетом підприємства.

Згідно з протоколом від 14 березня 2013 № 12 консультації відбулись без участі третьої особи, про що складено відповідний акт.

Відповідно до листа відповідача від 15 березня 2013 року № 792 третій особі повторно запропоновано провести консультації. На повторні консультації представники третьої особи також не зявились.

При цьому третя особа направила відповідачу лист від 15 березня 2013 року № ПК 207 з випискою із протоколу засідання від 15 березня 2013 року № 150, згідно з яким третя особа вважає проведення консультацій недоцільним і вказує на те, що адміністрацією відповідача не надано конкретні пропозиції, а без попереднього надання інформації в письмовому вигляді в строки, передбачені діючим законодавством, вважає розгляд спірного питання недоцільним.

Листом від 22 березня 2013 року № 935 відповідач втретє запропонував провести консультації, на які представники третьої особи також не зявились.

Наказом від 26 березня 2013 року № 401 «Про внесення змін в організаційну структуру управління підприємства» виключено із штатного розпису і організаційної структури управління ПАТ «АМКР» управління громадського харчування і торгівлі департаменту з персоналу чисельністю 582 одиниці.

Наказом від 22 квітня 2013 року № 540 «Про вивільнення працівників» виключено з 26 червня 2013 року з організаційної структури управління ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» і штатного розкладу підприємства управління громадського харчування і торгівлі департаменту з персоналу.

Неодноразово третя особа направляла відповідачу подання щодо скасування наказів, а відповідач відмовляв в їх задоволенні.

Попередженням від 23 травня 2013 року № 383 про майбутнє звільнення з пропозицією іншої роботи позивач була попереджена про можливе майбутнє звільнення з підприємства згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не раніше ніж 23 липня 2013 року. Цим попередженням їй було запропоновано іншу роботу на вакантних посадах на підприємстві в кількості 3989,5 одиниць або звільнення за переведенням до ТОВ «КорпусГрупп Комтек».

23 травня 2013 року Криворізький міський центр зайнятості Дніпропетровської області було повідомлено про заплановане звільнення позивача.

25 липня 2013 року позивачу повторно запропоновано вільні вакансії на підприємстві в кількості 2840 одиниць, в тому числі з можливістю навчання або перепідготовки за рахунок підприємства, а також запропоновано переведення до ТОВ «КорпусГрупп Комтек». Однак позивач відмовилась, що підтверджується відповідним актом.

26 липня 2013 року відповідач звернувся до профспілки з поданням для отримання згоди на звільнення позивача у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не пізніше ніж 13 серпня 2013 року.

Відповідно до виписки з протоколу засідання профкому ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 9 серпня 2013 року в наданні згоди на звільнення ОСОБА_4 відмовлено.

Наказом від 3 вересня 2013 року № 1049/л ОСОБА_4 було звільнено з посади контролера-касира (інкасація, їдальня № 4, кущ їдальні № 4) управління громадського харчування і торгівлі департаменту з персоналу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у звязку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції врахував вимоги ст. ст. 64,65 Господарського кодексу України, які передбачають самостійність підприємства у вирішенні питань стосовно організаційної структури, чисельності та штатного розпису та виходив з відсутності порушень процедури звільнення з роботи ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 64 ГКУ передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис.

Відповідно до ч.2 ст. 65 ГКУ власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно п. 8.4.1 Статуту ПАТ АМКР одноособовим виконавчим органом підприємства є генеральний директор підприємства, який здійснює управління поточною діяльністю підприємства та до компетенції якого належить виконання питань пов'язаних з поточною діяльністю товариства.

Аналізуючи положення Статуту ПАТ АМКР, суд приходить до висновку, що рішення щодо внесення змін до організаційної структури підприємства одноособово приймає генеральний директор, який представляє виконавчий орган юридичної особи. Ні законодавство, ні Статут ПАТ АМКР не передбачають необхідності погодження питання щодо запровадження змін в організаційній структури підприємства з профспілками.

Тому колегія судів вважає, що суд першої інстанції врахував вищезазначені норми законодавства та статуту підприємства, та дійшов вірного висновку про те, що підприємство не повинно узгоджувати з будь-яким органом, в тому числі із профспілковими організаціями питання щодо організаційної структури, штатної чисельності працівників підприємства, штатного розпису, прийняття рішень про його ліквідацію, реорганізацію структурних підрозділів.

Вищезазначене підтверджується і постановою Вищого господарського суду України від 17 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання недійсними пунктів договору, який погодився із висновками Дніпропетровського апеляційного господарського суду та господарського суду Дніпропетровської області про те, що узгодження профспілковими організаціями питань, що стосуються управління ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» виходить за межі прав, наданих профспілковим організаціям законодавчими актами та суперечить ст. ст. 64, 135 ГК України і Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо безпідставності скорочення штату, з огляду на те, що роботу яку виконували працівники, посади яких підлягають виключенню із штатного розпису, буде виконувати ТОВ «КорпусГруп Комтек», то вони спростовуються матеріалами справи.

Так відповідно до договору №1450 від 22.04.2013р., укладеному між ТОВ КорпусГрупп Комтек та ПАТ АМКР вбачається, що між сторонами існує цивільно-правовий договір підряду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача відповідно до наказу №401 відбулися зміни в організаційній структурі підприємства, а саме: УГХіТ було виведено з організаційної структури підприємства, скасовані усі посади, що були передбачені штатним розкладом цієї структури у кількості 582 одиниці.

Зміни в організації виробництва позначилися в тому, що функції з харчування працівників були передані іншому підприємству, а саме ТОВ «КорпусГрупп Комтек» з яким позивач уклав договір на надання послуг з харчування. Відповідно до умов даного договору ТОВ КорпусГрупп Комтек гарантувало прийом працівників УГХіТ по переводу на це підприємство.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги представника позивача щодо порушення судом першої інстанції норм ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», стосовно інформування роботодавцем профспілкові організації про намічувані звільнення працівників та обговорення і проведення консультацій з профспілками про заходи щодо запобігання звільненню працівників.

Так 23 травня 2013 року позивач ОСОБА_4 була ознайомлена з наказами № 401 від 26.03.2013 року «Про внесення змін до організаційної структури управління підприємством» та № 540 від 22.04.2013 року «Про вивільнення працівників», була обізнана про можливість переведення до ТОВ «КорпусГрупп Комтек» на роботу за її спеціальністю, та позивач, як і усі інші працівники УГХіТ буде мати соціальні гарантії, що передбачені наказом № 401 у разі переведення до ТОВ «КорпусГрупп Комтек», в тому числі і одноразову грошову виплату, розмір якої на момент звільнення був встановлений від стажу роботи.

Судом першої інстанції було встановлено, що про наступне вивільнення ОСОБА_4 персонально було попереджено 23 травня 2013 року, наказ про звільнення був виданий 03 вересня 2013 року, тобто відповідач не допустив порушення передбаченого законодавством 2-х місячного строку попередження.

В матеріалах справи є Попередження № 393 від 23 травня 2013 року, згідно з яким позивач ознайомлена про можливість звільнення. Попередження має відмітку членів комісії про відмову позивача поставити підпис про ознайомлення з наступним вивільненням.

ОСОБА_4 завчасно була ознайомлена про заплановане вивільнення, як і про те, що в разі її незгоди з переведенням до ТОВ «КорпусГрупп Комтек», або на іншу роботу в межах підприємства, вона може бути звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст. 49І КЗпП України відповідачем було запропоновано ОСОБА_4 вакансії, що були на підприємстві на момент її вивільнення.

Відповідно до Акту № 208 від 25 липня 2013 року комісією по вивільненню позивачці було запропоновано переведення на роботу з числа запропонованих в межах підприємства посад або за спеціальністю до ТОВ «КорпусГруппКомтек», однак позивач відмовилася від переведення на іншу роботу.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що порядок вивільнення відповідачем не порушений, оскільки позивач відмовилась від переведення на запропоновані вакантні місця, як на самому підприємстві, так і у ТОВ КорпусГрупп Комтек.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі, з приводу того, що відповідач не мав права на звільнення, так як не отримав згоду виборного органу первинної організації профспілки, так як відмова в наданні згоди на звільнення була обґрунтованою і відповідач не згоден тільки з мотивами відмови, спростовується обґрунтованими висновками суду першої інстанції в цій частині

Так відповідно до вимог ч.7 ст. 43 КЗпПУ, яка передбачає, що рішення виборного органу первинної профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Зазначена норма КЗпП України передбачає право власника звільнити працівника без згоди виборного органу профспілкової організації, якщо відмова в наданні згоди на звільнення працівника була необґрунтованою.

Під обґрунтованою відмовою профспілкового органу слід розуміти таку думку, яка ґрунтується на відповідних нормах трудового законодавства.

Необґрунтованою відмовою профспілкового органу вважається відмова, якщо в рішенні профспілки не має посилань на порушення роботодавцем норм трудового законодавства щодо підстав і порядку вивільнення працівника.

Суд першої інстанції, надаючи оцінку рішенню виборного органу профспілки, яким відмовлено в наданні згоди на звільнення позивача (виписка з протоколу №174 від 09.08.2013р.), вірно дійшов до висновку, що в рішенні профспілка посилається на нормативні акти, які не регулюють правовідносини між позивачем та відповідачем, а стосуються відносин між відповідачем та профспілкою. Рішення профспілки не містить посилань на порушення відповідачем п. 1ч. 1 ст. 40 КЗпП України та ст. 49І КЗпП України при звільненні позивача, тому колегія суддів вважає, що відповідач не отримав обґрунтованої відмови у наданні згоди на звільнення позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: