Справа №200/2657/14-ц
Провадження № 2/200/1589/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07.01.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди квартири, відповідно до п.1 якого орендодавець здає, вона приймає в тимчасове користування однокімнатну квартиру, площею 33 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до п.4 договору квартира та майно передані орендатору в момент підписання договору, строк договору оренди становить з 07.01.2014 по 07.01.2015 року з можливим продовженням дії даного договору за згодою обох сторін. Цим же пунктом договору передбачено, що строки оренди можуть бути змінені тільки по взаємній згоді обох сторін. В момент укладання договору, відповідно до його п.5, нею була сплачена орендна плата за використання квартири та майна в сумі 1100 грн. в місяць, такі ж суми вона мала сплачувати до 10 числа кожного місяця. Вказаний договір відповідачка підписувала особисто, показавши їй правовстановлюючи документи на квартиру та засвідчивши її, що має право укладати договір та не має до цього жодних обмежень.

Позивач зазначає, що після підписання вказаного договору вона 07.01.2014 року вселилася у зазначену квартиру, перевезла до неї особисті речі, вважала, що договір укладено, що вони з відповідачкою досягли всіх істотних умов договору. Але з невідомих їй причин відповідачка 15.01.2014 року прийшла до неї в квартиру з вимогою терміново виселятися, свій намір пояснити відмовилася, тим самим порушила умови договору. Вона була вимушена виселитися з квартири, при цьому були дуже важкі погодні умови, на вулиці був мороз -6,4 градуси, іншого житла вона не мала. 15.01.2014 року вона звернулася з заявою до Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, де їй було рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав. Від незаконних дій відповідачки у неї стався нервовий зрив, 16.01.2014 року вона була вимушена звернутися до лікарні з приводу виниклої гіпертонії, кризова течія, ситуаційний невроз, проходила лікування.

Позивач просить визнати укладеним з моменту підписання договір оренди квартири АДРЕСА_2, стягнути з відповідачки матеріальний збиток у вигляді коштів, сплачених нею за оренду квартири, розмір яких з урахуванням того, що вона частково користувалася квартирою, складає 816,13 грн., витрати в розмірі 155,12 грн., які вона понесла в зв"язку з отриманням інформації з Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології, витрати на придбання ліків в сумі 41,11 грн., а всього 1007,36 грн. та заподіяну моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

В судове засідання позивач не з"явилася, про день? час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представником надана суду заява про розгляд справи у його відсутності та в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч.1, 3 ст.509 ЦК України зобов"язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов"язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об"єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об"єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ч.1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Відповідно до ч.1 ст.813 ЦК України сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи. Згідно до ч.1 ст.820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Відповідно до ч.1 ст.821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадяни нові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно до ст. 159 ЖК України предметом договору найму в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, може бути як ізольоване, так і не ізольоване жиле приміщення (кімната, зв"язана з іншою кімнатою спільним входом), а також частина кімнати. Жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку.

Згідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою? яка її завдала.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, 07.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір оренди квартири, відповідно до п.1 якого відповідач як орендодавець здає, а позивач як орендар приймає в тимчасове користування для проживання однокімнатну квартиру, площею 33 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

Згідно до п.3 договору квартира та майно повинні бути передані орендодавцем та прийняті орендатором в момент підписання даного договору.

Відповідно до п.4 договору квартира та майно були передані позивачу як орендатору в момент підписання договору, строк договору оренди становить з 07.01.2014 по 07.01.2015 року з можливим продовженням дії даного договору за згодою обох сторін. Цим же пунктом договору передбачено, що строки оренди можуть бути змінені тільки по взаємній згоді обох сторін.

Відповідно до п. 8.1. договору - доповнення та розірвання даного договору можливі тільки по взаємній згоді сторін і вносяться за 1 місяць.

Згідно до п.8.2. договору достроково даний договір може бути розірвано в односторонньому порядку орендодателем (без повернення орендатору передоплати за проживання) у випадку: використання приміщення не по призначенню, порушення суспільного порядку.

Відповідно до п.8.3. договору достроково даний договір може бути розірвано в односторонньому порядку орендарем (з поверненням орендарю передоплати за проживання) у слідуючих випадках: коли житлові умови в даній квартирі стануть непридатними для проживання не по вині орендатора, у випадку порушення орендодавачем зобов"язань, вказаних в даному договорі.

В момент укладання договору, а саме 07.01.2014 року, відповідно до його п.5, позивачем була сплачена відповідачці орендна плата за використання квартири та майна в сумі 1100,00 грн. в місяць, такі ж суми вона мала сплачувати до 10 числа кожного місяця.

Після підписання зазначеного договору позивач 07.01.2014 року вселилася у зазначену квартиру, перевезла до неї особисті речі, таким чином, між сторонами договору було досягнуто всіх його істотних умов.

Разом з цим, встановлено, що відповідачка без пояснення причин 15.01.2014 року стала вимагати від позивачки про термінове виселення із вказаної квартири.

В зв"язку з зазначеним позивач була вимушена виселитися із вказаної квартири, іншого житла вона не мала, при цьому були дуже важкі погодні умови, на вулиці був мороз -6,4 градуси, що підтверджується довідкою Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології №04.27/090 від 04.02.2014 року. Добровільно відповідач отримані за вказаним договором грошові кошти позивачці не повернула.

15.01.2014 року позивач звернулася з заявою до Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, в якій просила притягнути до відповідальності ОСОБА_2, яка не виконує умов договору. Відповідно до Висновку за результатами перевірки матеріалів ЖЕО №720 від 15.01.2014 року, позивачці було рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав.

Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору оренди квартири від 07.01.2014 року, з урахуванням положень ст.11 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, сплачені нею 07.01.2014 року відповідачці на виконання умов договору, у розмірі 816,13 грн. (за вирахуванням часу користування квартирою з моменту укладання договору та вселення в квартиру: вартість оренди квартири за 1 місяць 1100,00 грн./31 днів у січні=35,48 грн. х 8 днів користування = 283,87 грн., що є вартістю за використані 8 днів оренди квартири, тому 1100,00 грн. - 283,87 грн. = 816,13 грн.).

Крім того, для захисту своїх порушених прав позивач була вимушена звернутися до Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології, де отримала довідку №04.27/090 від 04.02.2014 року про температуру повітря на день її виселення з квартири, вартість цих послуг, яка була сплачена позивачем? склала 155,12 грн. Також, встановлено, що від зазначених дій відповідачки у позивачки стався нервовий зрив і 16.01.2014 року вона була вимушена звернутися до лікарні з приводу виниклої гіпертонії, кризова течія, ситуаційний невроз, проходила лікування, в зв"язку з чим понесла витрати, на що витратила 41,11 грн., що не було спростовано відповідачем. З урахуванням положень ст.22 ЦК України вказані грошові кошти в сумі 155,12 грн. та 41,11 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, загальний розмір грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складає 1012,36 грн., проте з врахуванням меж заявлених позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти у розмірі 1007 грн. 36 коп.

Будь-яких доказів в спростування зазначених вимог позивача відповідачем суду не надано, як не надано доказів того, що вищевказаний договір оренди квартири був достроково розірваний орендодавцем за згодою сторін договору чи з підстав? вказаних у п.8.2. договору оренди, за яких переоплата за проживання не підлягає поверненню наймачеві, а також у спосіб та в порядку, передбаченому договором оренди квартири.

Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання укладеним з моменту підписання договору оренди квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обов'язкова наявність порушення відповідачем її прав, свобод чи інтересів, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суда немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.

Як вже зазначено вище, 07.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір оренди квартири за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до п.9 цього договору він набирає силу з моменту його підписання орендарем та орендодателем.

Як вбачається із вказаного договору, він був підписаний його сторонами і на час його підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, на час укладання договору сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Будь-які докази того, що в момент його укладання не були додержані вимоги ст.203 ЦК України суду не надані, вимог про визнання недійсним договору з наведених підстав не заявлялось. В позовній заяві позивачем не наведено обгрунтування позовних вимог про визнання укладеним зазначеного договору, на час розгляду даної справи будь-які докази, які б свідчили про недійсність цього договору, суду не надані.

Також, суд вважає такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як встановлено в судовому засіданні, діями відповідача позивачу була дійсно заподіяна моральна шкода, яку вона оцінила в 10 000,00 грн. В наслідок дій відповідача, яка не виконала умови договору оренди квартири, у позивача стався нервовий зрив, погіршився стан здоров"я, в зв"язку з чим вона була вимушена пройти курс лікування, витрачати гроші на ліки та час на відвідування лікарні, а також правоохоронних органів. Вона була вимушена несподівано для себе, в холодну зимню пору року, терміново шукати інше житло, докладати додаткові зусилля для організації свого життя, переїзду до іншого місця проживання та перевозу своїх речей, що заподіяло їй душевні страждання, завдало значні матеріальні втрати.

Суд вважає доведеним факт заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди за вищенаведених обставин, будь-яких належних та допустимих доказів в спростування викладеного відповідачем суду не надано.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких вона зазнала, та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б принципам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. і ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди суму в розмірі 1007 грн. 36 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн. 00 коп., понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., а всього 2 494 грн. 56 коп.

В задоволені решти позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди та про визнання договору оренди квартири укладеним - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня отримання його копії апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева