АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5768/14 Справа № 204/9841/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Нізік О. В. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року м. Дніпропетровськ 08 липня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Теплоенерго" на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2014 року по справі за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про солідарне стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

25 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідачі проживають у квартирі АДРЕСА_1, користуються послугами позивача з теплопостачання, опалення вказаної квартири; відповідачі періодично вносять оплату за надані послуги, але не у повному обсязі. У зв»язку з цим позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість з оплати наданих послуг за період з 01 жовтня 2006 року до 01 грудня 2013 року у розмірі 13143 грн. 56 коп. та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2014 року позовні вимоги задоволені частково, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради суму боргу по сплаті за теплопостачання за період з 01 грудня 2010 року по 01 грудня 2013 року у розмірі 6538 грн. 58 коп. та судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а всього - 6653 грн. 28 коп. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КП "Теплоенерго" посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом позивач та відповідачі повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Крім письмового повідомлення про розгляд справи, позивачу, який є юридичною особою, 03.07.2014 року передано телефонограму, що стверджується текстом відповідної телефонограми та витягом із журналу реєстрації відправлених телефонограм апеляційного суду Дніпропетровської області. Усі відповідачі зареєстровані проживаючими за однією адресою - АДРЕСА_1 та є членами однієї сім»ї; відповідач ОСОБА_7 вчасно отримав повідомлення про виклик у дане судове засідання кожного з відповідачів, що стверджується відповідною розпискою відповідача ОСОБА_7 від 04.07.2014 року, яка долучена до матеріалів справи. У даному судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 пояснив, що кожен з відповідачів вчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи, але відповідачі не бажають бути присутніми у судовому засіданні, а саме ОСОБА_6 - через погане самопочуття, ОСОБА_8 - у зв»язку із зайнятістю на роботі, ОСОБА_9 - у зв»язку з перебуванням за межами м. Дніпропетровська. Заяву про перенесення розгляду справи та будь-які докази наявності поважних причин неявки у дане судове засідання представник позивача та відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - суду не надали.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що повнолітні відповідачі ОСОБА_6 з 1992 року, ОСОБА_7 з 2004 року, ОСОБА_8 з 1993 року, ОСОБА_9 з 1998 року - зареєстровані та проживають у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1. Крім того, у вказаній квартирі зареєстровані і мешкають неповнолітні ОСОБА_10 з 2009 року та ОСОБА_11 з 2003 року. Наймачем вказаної квартири є відповідач ОСОБА_6. Викладене стверджується довідкою про склад сім»ї та місце реєстрації від 04.07.2014 року за №12407, яка видана єдиним абонентським відділом №2 та долучена до матеріалів справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачі користуються послугами позивача з теплопостачання, опалення квартири АДРЕСА_1, що стверджується довідкою з відповідного особового рахунку №8-801434 по вказаній квартирі (а.с. 5 - 6), фактом періодичної сплати заборгованості відповідачами на користь позивача та визнано відповідачем ОСОБА_7

Отже, між сторонами фактично існують договірні правовідносини з приводу надання позивачем послуг з теплопостачання, опалення жилого приміщення.

Також судом встановлено, що відповідачі вчасно та у належному обсязі не вносять позивачу плату за отримані послуги, у зв»язу з чим утворилась заборгованість.

Згідно зі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЦК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно ст. 218 ЦК України, у разі фактичного споживання послуг з теплопостачання, фізична особа, що спожила послуги, вважається такою, що уклала договір про надання населенню послуг з теплопостачання.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п.1 ч. 1 ст. 13 цього ж закону віднесено і послуги з надання централізовано опалення та гарячої води) у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" та п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, - оплата послуг повинна проводитись споживачем теплової енергії щомісячно за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р., у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством; пунктом 18 цих Правил також передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Виходячи з викладеного, зважаючи на доведеність факту отримання відповідачами послуг позивача з теплопостачання, опалення, встановивши факт неналежного виконання відповідачами обов»язку з оплати послуг позивача, місцевий суд дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів, у солідарному порядку, заборгованості на користь позивача.

Колегія погоджується з представленим позивачем розрахунком заборгованості з точки зору методики нарахування боргу з урахуванням Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджено постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, з відповідними змінами та доповненнями.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05 вересня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на корить КП "Теплоенерго" заборгованості по оплаті послуг теплопостачання в сумі 12374,44 грн. Ухвалою Красногвардійським районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2013 року задоволено заяву ОСОБА_7, вказаний судовий наказ скасовано із роз»ясненням КП "Теплоенерго" права на звернення до суду у порядку позовного провадження. Викладене стверджується копією ухвали місцевого суду від 11.10.2013 року на а.с. 8.

З даним позовом позивач звернувся до суду 25.12.2013 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська на позовній заяві (а.с. 3).

Відповідачі вчасно звернулись до місцевого суду із заявою про застосування позовної давності, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України, де передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (а.с. 41).

З урахуванням викладеного, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність застосування трирічного строку позовної давності, але неправильно визначив період за який підлягає стягненню заборгованість.

Зважаючи на факти звернення позивача до місцевого суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги, видачі районним судом відповідного судового наказу, який в подальшому було скасовано, враховуючи зміст позовних вимог, колегія дійшла висновку про необхідність стягнення заборгованості з відповідачів, у солідарному порядку, на користь позивача, з урахуванням позовної давності, за період з 05.09.2010 року до 01.12.2013 року у сумі 7218,09 грн., відповідно до представленого позивачем розрахунку на а.с. 5 - 6.

Разом з тим, твердження апелянта про відсутність підстав для застосування позовної давності є неправомірним, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що відповідачами були вчинені дії, що свідчать про визнання боргу, які полягають у періодичних оплатах заборгованості. Так, у серпні 2009 року відповідачі внесли позивачу в рахунок оплати боргу 800,0 грн. і 200,0 грн., у березні 2010 року - 498,0 грн., що стверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Крім того, факт внесення вказаних платежів саме в порядку погашення заборгованості визнано в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_7

З представленого позивачем розрахунку вбачається, що останній платіж зі сплати боргу відповідачами було здійснено у березні 2010 року, отже він перебуває за межами наведеного вище періоду стягнення заборгованості, який визначено з урахуванням трирічного строку позовної давності.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 57 грн. 35 коп. (229,4 грн : 4).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія зауважує, що, згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про солідарне стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради суму боргу по оплаті за теплопостачання за період з 01 жовтня 2006 року по 01 грудня 2013 року у розмірі 13143 (тринадцять тисяч сто сорок три) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради судовий збір у розмірі 57 (п'ятдесят сім) грн. 35 коп., з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді