Справа № 438/1539/13 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/4935/14 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.

секретар - Матяш С.І.

з участю відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 28 березня 2014 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 28 березня 2014 року в задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди - відмовлено з підстав спливу позовної давності.

Рішення суду оскаржило ТзОВ СК «Альфа-Гарант».

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що звернення з вимогою до винної особи в заподіянні збитків може бути здійснене лише після здійснення виплати страхового відшкодування потерпілій особі. Фактичне виконання зобов»язання щодо виплати страхувальнику страхового відшкодування відбулось 09.11.2010 року і з цієї дати починається перебіг позовної давності. Тому судом безпідставно відмовлено у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення такої з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався і ухвалив судове рішення, яке цим вимогам не відповідає.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Встановлено, що 29 серпня 2008 року між позивачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_4 був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №06-UZ/23-135-00562, предметом якого є страхування транспортного засобу «SKODA», державний реєстраційний помер НОМЕР_2.

30 червня 2010 року в м. Сколе Львівської області на вулиці Г.Маківки, трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Краз 256Б1», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 - відповідача у справі, та транспортного засобу «SKODA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 30.07.2010 року ОСОБА_2 визнаний винуватим за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 350 грн.

Згідно з умовами Договору страхування, позивач - ТДВ СК «Альфа-Гарант» зобов'язувався у випадку пошкодження застрахованого автомобіля «SKODA», д.н.з. НОМЕР_2, виплатити страхове відшкодування ОСОБА_4 у розмірі фактичної матеріальної шкоди.

На виконання своїх зобов'язань за цим договором, ТДВ СК «Альфа-Гарант», провело розрахунок страхового відшкодування та виплатило страхувальнику ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 19 216 грн. 53 коп.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Краз 256Б1», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 застрахована відповідно до Полісу № ВЕ/3891448 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПАТ «СК «ВУСО».

10.01.2011 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до ПАТ «СК «ВУСО» із заявою №03/3 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

29 червня 2011 року між ПрАТ "СК "ВУСО" та ТзДВ СК "Альфа- Гарант" було укладено угоду про проведення заліку взаємних однорідних вимог за яким сторони погодили, що розмір страхового відшкодування за регресною вимогою по договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № ВЕ/3891448 складає 16 134 грн. 02 коп.

При цьому сторони в договорі дійшли згоди, що при погодженні розміру страхового відшкодування враховується ліміт відповідальності, а саме, розмір франшизи, передбаченої полісом, та коефіцієнт фізичного зносу транспортних засобів.

ПрАТ "СК "ВУСО" визнала грошові кошти за Полісом №ВЕ/3891448 в розмірі 16 134 грн. 02 коп. ТзДВ СК "Альфа-Гарант" з цією сумою відшкодування від ПрАТ "СК "ВУСО" погодився та зарахував ці вимоги.

18 липня 2011 року ТДВ СК «Альфа -Гарант» було направлено ОСОБА_2 претензію №03/1492 щодо сплати 3 082 грн. 51 коп. ( а.с. 26). 12 серпня 2011 року відповідачем ОСОБА_2 було сплачено в користь ТДВ СК «Альфа -Гарант» 510 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості з приводу якої і була направлена вищезазначена претензія.

У зв»язку лише з частковою сплатою ОСОБА_2 ТДВ СК «Альфа -Гарант» недоплаченого потерпілому страхового відшкодування остання звернулась з позовом до суду.

Згідно із ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до частини другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Такий випадок встановлено статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування" згідно із якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювача та строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

В спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку (30 червня 2010 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Однак, колегія суддів погоджується з такими висновками лише частково, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що 12 серпня 2011 року відповідач ОСОБА_2 сплатив 510 грн. 00 коп. в рахунок погашення заборгованості, чим визнав свій боргу та обов»язок по відшкодуванню завданої шкоди. А відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Згідно з ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що поверненням 12 серпня 2011 року відповідачем ОСОБА_2 страховій компанії ТДВ СК «Альфа -Гарант» частини виплаченого нею потерпілому ОСОБА_4 страхового відшкодування було перервано перебіг позовної давності і з цієї дати такий починається заново. Відповідно, на момент звернення позивача з позовом до суду, тобто станом на 21 жовтня 2013 року, термін позовної давності не сплив, а відтак відмова у задоволенні позову з цих мотивів є безпідставною.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не в повній мірі відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин, а відтак і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 в користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судові витрати, а саме: 229 грн. 40 коп. (двісті двадцять дев»ять грн. 40 коп.) судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду та 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одна грн. 80 коп.) судового збору, сплаченого позивачем при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 88, 209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 28 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в порядку регресу виплачене нею страхове відшкодування в сумі 2572 грн. 51 коп. (дві тисячі п»ятсот сімдесят дві грн. 51 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судові витрати, а саме: 229 грн. 40 коп. (двісті двадцять дев»ять грн. 40 коп.) судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду та 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одна грн. 80 коп.) судового збору, сплаченого позивачем при подачі апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.