Справа 431/2100/14-ц
Провадження № 2/431/866/2014 р.
26 серпня 2014 року Старобільський районний суд
Луганської області
у складі: головуючого - судді Озерова В.О.,
при секретарі Дубініній О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності та визнання права власності,
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності та визнання права власності.
В обґрунтування свого позову позивачі посилаються на те, що 22 вересня 1995 року рішенням опікунської ради виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 10 було погоджено виділ 1/4 частини приватизованої квартири і надано дозвіл продажу ОСОБА_1 від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з обов'язковою умовою, що при укладанні угоди купівлі - продажу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, буде внесено неповнолітніх дітей у договір - купівлі продажу по 1/4 частині права власності кожному.
28 жовтня 1995 року ОСОБА_4 за кошти виручені від продажу квартири, уклав цивільно - правову угоду купівлі - продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Договір купівлі - продажу посвідчено державним нотаріусом Старобільської ДНК Вербецькою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1-3439. Всупереч рішенню № 10 від 22.09.1995 року ОСОБА_4 навмисно знехтував основній умові рішення, щодо обов'язкового внесення у договір купівлі - продажу права власності по 1/4 частині за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та набув право власності на дане домоволодіння одноосібно, чим завдав шкоди неповнолітнім дітям на момент укладання угоди, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і порушив діючи цивільно-правові норми.
Рішенням Старобільського районного суду у цивільній справі № 2-1040/08 від 09 липня 2008 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Судовим рішенням встановлено факти, що не потребують доказування, а саме те, що шлюбні відносини у подружжя припинені з 2003 року у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 створив нову сім'ю. Дане рішення ніким не було оскаржено та набуло чинності 20 липня 2008 року.

Відповідно ст. 61 ЦПК України підставою звільнення від доказування є обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, обставини, визнані судом загальновідомими, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

По теперішній час ОСОБА_4 мешкає з іншою родиною за адресою: АДРЕСА_3. На думку ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 веде аморальний спосіб життя, також іноді погрожує їм вигнати з домоволодіння, мотивуючи це тим що у останніх відсутні будь які права на спірне домоволодіння, та тим що домоволодіння належить повністю йому на праві особистої власності.

Після розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишилося не вирішеним питання, щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності та набуто до розриву шлюбних відносин за рахунок коштів всієї родини, тому фактично після розлучення за ОСОБА_1 зберігається право на 1/4 частину майна.

На неодноразові прохання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 у добровільному порядку переоформити належні їм частки домоволодінні, що дорівнюють по 1/4 частині кожному, він відмовляється. Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, у зв'язку з чим просила звільнити її від сплати судового збору, що підтверджується пенсійним посвідченням виданого ПФ України 16.10.2013 року серії НОМЕР_5.

Позивачі просили суд поділити між ними, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, майно, а саме: домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що є у спільній сумісній власності по 1/4 частині кожному власнику. Визнати за ОСОБА_1 (податковий номер № НОМЕР_1), що мешкає: АДРЕСА_2, право власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Визнати за ОСОБА_2 (податковий номер № НОМЕР_2), що мешкає: АДРЕСА_2, право власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Визнати за ОСОБА_3 (податковий номер № НОМЕР_3), що мешкає: АДРЕСА_2, право власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Визнати за ОСОБА_4 (податковий номер № НОМЕР_4), який зареєстрований за адресою: 92740, АДРЕСА_2, але фактично мешкає: АДРЕСА_3, право власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та покласти на ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась надавши до суду заяву про підтримання позову і розгляд справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився надавши до суду заяву про підтримання позову і розгляд справу за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась надавши до суду заяву про підтримання позову і розгляд справу за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_4 на попереднє судове засідання яке було призначене на 01 серпня 2014 року на 10-30 годину та в судове засідання яке було призначене на 14 серпня 2014 року на 12-00 годину та на 26 серпня 2014 року на 10-00 годину не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить в матеріалах справи повідомлення з його особистим підписом. Про причини неявки до суду не повідомив. Своїх заперечень суду не надав. Від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Справа розглянута у відсутності сторін відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

За згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав:

Згідно копії рішення опікунської ради виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 10 від 22 вересня 1995 року (а.с. 6) видно, що було погоджено виділ 1/4 частини приватизованої квартири і надано дозвіл продажу ОСОБА_1 від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з обов'язковою умовою, що при укладанні угоди купівлі - продажу будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, буде внесено неповнолітніх дітей у договір - купівлі продажу по 1/4 частині права власності кожному.

Згідно копії договору від 28 жовтня 1995 року (а.с.9-10) видно, що ОСОБА_4 за кошти виручені від продажу квартири, уклав цивільно - правову угоду купівлі - продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Даний договір купівлі - продажу був посвідчений державним нотаріусом Старобільської ДНК Вербецькою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1-3439. Однак, всупереч рішенню № 10 від 22.09.1995 року ОСОБА_4 навмисно знехтував основній умові рішення, щодо обов'язкового внесення у договір купівлі - продажу права власності по 1/4 частині за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та набув право власності на дане домоволодіння одноосібно, чим завдав шкоди неповнолітнім дітям на момент укладання угоди, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і порушив діючи цивільно-правові норми.

Рішенням Старобільського районного суду по цивільній справі № 2-1040/08 від 09 липня 2008 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.7) Судовим рішенням встановлено факти, що не потребують доказування, а саме те, що шлюбні відносини у подружжя припинені з 2003 року у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 створив нову сім'ю. Дане рішення ніким не було оскаржено та набуло чинності 20 липня 2008 року.

На підставі копії довідки Відділу Держземагенства (а.с.15) видно, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2, не приватизована.

Як вбачається з позову, після розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишилося не вирішеним питання, щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності та набуто до розриву шлюбних відносин за рахунок коштів всієї родини, тому фактично після розлучення за ОСОБА_1 зберігається право на 1/4 частину майна, а у добровільному порядку ОСОБА_4 переоформити належні позивачам частки домоволодінні, що дорівнюють по 1/4 частині кожному, відмовляється.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення виданого ПФ України 16.10.2013 року серії НОМЕР_5 (а.с.24).

Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору, а саме від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Згідно ст. 372 ЦК України - поділ майна, що є у спільній сумісній власності, а саме: майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави судові витрати, у вигляді судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

На підставі викладеного і ст.ст. 328, 372, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 10-11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності та визнання права власності - задовольнити в повному обсязі.

Поділити між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, майно, а саме: домоволодіння яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що є у спільній сумісній власності по 1/4 частині кожному власнику.

Визнати за ОСОБА_1 (податковий номер № НОМЕР_1), що мешкає: АДРЕСА_2, право власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 (податковий номер № НОМЕР_2), що мешкає: АДРЕСА_2, право власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 (податковий номер № НОМЕР_3), що мешкає: АДРЕСА_2, право власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4 (податковий номер № НОМЕР_4), який зареєстрований за адресою: 92740, АДРЕСА_2, але фактично мешкає: АДРЕСА_3, право власності на 1/4 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 (податковий номер № НОМЕР_4), який зареєстрований за адресою: 92740, АДРЕСА_2, але фактично мешкає: 69002, АДРЕСА_3, на користь держави судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Озеров