У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

18 грудня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Олійник А.С., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

провівши попередній розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до Хмельницького училища підвищення кваліфікації та перепідготовки персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог просив зобов'язати Хмельницьке училище підвищення кваліфікації та перепідготовки персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України повернути йому набуті без достатньої правової підстави бетонні плити перекриття ПК-60-12.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у 2011 році ОСОБА_5 придбав у Хмельницького училища підвищення кваліфікації та перепідготовки персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України залізобетонні плити, що підтверджується накладною від 31 січня 2011 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 31 січня 2011 року, але недоотримав 10 залізобетонних плит, які залишились на території училища.

1 листопада 2013 року ОСОБА_5 відступив йому право вимоги щодо вказаних будівельних матеріалів за письмовим договором, про що було повідомлено відповідача.

Безпідставне утримання відповідачем спірного майна, право вимоги на яке він має право, є підставою для зобов'язання відповідача повернути йому таке майно.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності позивачем утримання відповідачем залізобетонних плит ПК-60-12.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що у січні 2011 року ОСОБА_5 придбав у відповідача залізобетонні плити ПК-60-12 у кількості 21 шт. на суму 4 028 грн, які отримав. Зазначені обставини підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 31 січня 2011 року на суму 4028 грн на ОСОБА_5, а також накладною № 9 від 31 січня 2011 року.

Підстави позову визначає позивач і такими є не норми матеріального права, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; відповідно до ст. 214 ЦПК України суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як на підставу позову ОСОБА_4 посилався на те, що між ним та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким новий кредитор сплачує попередньому кредитору повну вартість будівельних матеріалів, які у 2011 році ОСОБА_5 придбав у відповідача. На момент укладення договору відступлення права вимоги відповідач у повному обсязі зобов'язання не виконав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -

відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Безпідставне застосування судами до спірних правовідносин ст. 387 ЦК України не є підставою для скасування судових рішень у справі з огляду на встановлення судом недоведеності позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 30 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.С. Олійник

В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук