АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/7124/14 Головуючий у 1-ій інстанції - Чех Н.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - Музичко С.Г.

суддів - Саліхова В.В., Левенця Б.Б.,

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» - Мухи Павла Валерійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ТОВ «Вердикт Фінанс» - Муха П.В. подав апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає, що існують підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення, про задоволення позову щодо звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені боржника в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача Бузурна А.В. підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача ОСОБА_5 вважала оскаржуване рішення законним і обгрунтованим.

Перевіривши оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених в суді першої інстанції вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було дотримано вимог закону та порядку укладення договору факторингу, оскільки позивач не набув права вимоги до відповідача та не повідомив його про нового кредитора.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За правилами ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно зі ст. 589 ЦК України разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено що 27.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за умовами якого остання отримала кошти в сумі 21 029 доларів США на придбання автомобіля, зі сплатою 12,5% річних за користування кредитом строком до 27.06.2014 року

В порушення умов договору, відповідач взяті на себе договірні зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 27.11.2013 року, утворилась заборгованість у розмірі 311 476,36 грн., яка включає: заборгованість по основній сумі - 141 618,04 грн., заборгованість по відсотках на дату відступлення права вимоги - 99 405,75 грн., заборгованості по відсотках на дату подачі позову - 28 864,51 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 37 339,46 грн.., три проценти річних від простроченої суми 4 248,60 грн.

20.04.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ Кредекс фінанси» укладено договір Факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «Укрсиббанк» відступив на користь ТОВ Кредекс Фінанс» своє право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 27.06.2007 року.(а.с.56)

Між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ Кредекс Фінанс» 20.04.2012 року укладено договір факторингу №05/12 - KB, відповідно до умов якого останній відступив право вимоги за спірним договором.

Актом прийому-передачі майна, що перебуває в заставі на відповідальне зберігання від 24.12.2008 року, автомобіль на який банк хоче звернути стягнення, відповідачем було передано первісному кредитору АКІБ "УкрСиббанк", а останній прийняв даний автомобіль та ключі від автомобіля (а.с.100)

Будь-яких документів, в порядку ст.60 ЦПК України, що спірний автомобіль після передачі його відповідачем банку, повертався в розпорядження відповідачу, суду не було надано.

Окрім того, позивач не надав доказів того, що 27.04.2012 року були передані документи щодо здійснення платежів та інформації щодо боржників та їх боргових зобов`язань за актом прийому - передачі, як того вимагає п.1.1 договору факторингу. (а.с.56).

Статтею 589 ЦК України та ст.20 Закону України «Про заставу» встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором.

Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, судом встановлено, що доводи позивача щодо порушення його прав відповідачем не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, то суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» - Мухи Павла Валерійовича відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді