У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Повного товариства «Ломбард Чепіль і Компанія», ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» про визнання недійсними угод, визнання переважного права на придбання квартири, переведення прав покупця, визнання права власності на квартиру; за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» до Повного товариства «Ломбард Чепіль і Компанія», ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним договору найму житла,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Повного товариства «Ломбард Чепіль і Компанія», ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» (далі - ПАТ «Регіон-Банк»), в якому просив визнати недійсним договір іпотеки від 20 червня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Регіон-Банк» а також договори про внесення змін до нього; визнати за ним переважне право на придбання квартири АДРЕСА_1; перевести на нього права покупця зазначеної квартири; скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-10 у літ. «А-4» по АДРЕСА_1 за ПАТ «Регіон-Банк» та ОСОБА_3; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, обґрунтовуючи його тим, що 10 січня 2008 року між позивачем та повним товариством «Ломбард Криниця, Чепіль і компанія» було укладено договір найму житла - квартири АДРЕСА_1.

12 лютого 2008 року власник квартири без урахування переважного права наймача на придбання зазначеної квартири продав її ОСОБА_3 за 27 000 грн.

На підставі підробленого рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2008 року, яке судом не ухвалювалось, ОСОБА_3 зареєстрував за собою право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-10 у літ. «А-4» по АДРЕСА_1 та 20 червня 2008 року передав зазначені приміщення в іпотеку ПАТ «Регіон-Банк» за договором іпотеки.

Відповідно до зазначеного договору іпотеки, а також договорів про внесення змін до нього, ПАТ «Регіон-Банк» здійснило державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення за собою.

У червні 2012 року ПАТ «Регіон-Банк» звернулось до суду з зустрічним позовом до ПТ «Ломбард Чепіль і Компанія», ОСОБА_2, в якому просило визнати недійсним договір найму житла від 10 січня 2008 року, укладений між повним товариством «Ломбард Криниця, Чепіль і компанія» та ОСОБА_2

Свої вимоги мотивувало тим, що зазначений договір найму є фіктивним правочином, оскільки з 15 лютого 2008 року приміщенням реально користувалось приватне підприємство «Точка» за іншим договором найму; спірний договір найму не засвідчений печаткою повного товариства «Ломбард Криниця, Чепіль і компанія». Крім того, законодавством не передбачено такого способу захисту прав наймача, як переведення на нього прав покупця орендованого приміщення.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2014 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсними укладені між ОСОБА_3 та ПАТ «Регіон-Банк»: договір іпотеки від 20 червня 2008 року, договір про внесення змін № 1 від 18 грудня 2008 року, договір про внесення змін № 2 від 20 березня 2009 року, договір про внесення змін № 3 від 22 квітня 2009 року, договір про внесення змін № 4 від 27 травня 2009 року, договір про внесення змін № 5 від 24 червня 2009 року.

Визнано за ОСОБА_2, переважне право на придбання квартири АДРЕСА_1

Переведено на ОСОБА_2 права покупця вищезазначеної квартири за договором купівлі-продажу, посвідченого 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 884.

Визнано за ОСОБА_2, як за покупцем, право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на умовах, передбачених договором купівлі-продажу, посвідченого 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 884.

У задоволенні зустрічного позову ПАТ «Регіон-Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відчуживши спірну квартиру ОСОБА_3, повне товариство «Ломбард Криниця, Чепіль і компанія» порушило переважне право ОСОБА_2 на її придбання, оскільки останнього не було повідомлено про продаж квартири. Таке порушення є підставою для переведення на ОСОБА_2 прав та обов'язків покупця зазначеної квартири за ціною, за яку її було продано ОСОБА_3, що відповідає положенням ст. ст. 362, 392 ЦК України.

Укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Регіон-Банк» договір іпотеки нежитлового приміщення від 20 червня 2008 року (із наступними змінами) також необхідно визнати недійсним із тих підстав, що його було укладено на підставі підробленого рішення Київського районного суду м. Харкова про визнання за ОСОБА_3 права власності на нежитлове приміщення 1-го поверху № 2-1-:-2-10 у літ. «А» по АДРЕСА_1.

Крім того, суди дійшли вірного висновку про те, що ОСОБА_2 не пропустив строк звернення до суду із позовом, оскільки дізнався про порушення свого права у червні 2009 року.

Відмовляючи у задоволені зустрічного позову ПАТ «Регіон-Банк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що договір найму житла від 10 січня 2008 року є недійсним з підстав його фіктивності.

Вивчивши касаційну скаргу вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Повного товариства «Ломбард Чепіль і Компанія», ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» про визнання недійсними угод, визнання переважного права на придбання квартири, переведення прав покупця, визнання права власності на квартиру; за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» до Повного товариства «Ломбард Чепіль і Компанія», ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним договору найму житла, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович