Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2325/14-ц
Провадження № 2/376/1091/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Ярошенко С.М.,

при секретарі Ткаченко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок, ОСОБА_2 про зобовязання прийняття на роботу,

встановив:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

В підтвердження позовних вимог вказав, що 09.09., 17.09. та 29.09.2014 року звертався до відповідача з заявами, в яких просив прийняти на роботу оператором газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок» на період опалювального сезону 2014-2015 р.

Має відповідну спеціальність, стаж та досвід роботи, є особою, якій до настання права на пенсію за віком залишилося 10 і менше років, проте відповідач відмовив у прийнятті на роботу, чим порушив його право на працевлаштування.

З урахуванням наведеного, просив визнати необґрунтованою відмову відповідача в прийнятті його на роботу на посаду оператора газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок» на період опалювального сезону 2014-2015 р., згідно заяв від 09.09., 17.09. та 29.09.2014 року, рекомендувати керівництву Відділу освіти Сквирської РДА Київської області звільнити ОСОБА_2 із посади директора Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені вище обставини.

Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що особи, які працювали операторами газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок» у період опалювального сезону 2013-2014 р., висловили бажання працювати на наступний опалювальний сезон, про що подали відповідні заяви та 06.04.2014 року надано гарантійні листи на працевлаштуванню, а тому просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом установлено, що 09.09., 17.09. та 29.09.2014 року ОСОБА_1 звертався до директора Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок, ОСОБА_2 із заявами, в яких просив прийняти на роботу оператором газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок» на період опалювального сезону 2014-2015 р.

Позивач має відповідну спеціальність, стаж та досвід роботи, є особою, якій до настання права на пенсію за віком залишилося 10 і менше років, проте відповідач відмовив у прийнятті на роботу.

Згідно ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Відповідно до ст.2-1 КЗпП України Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян.

За змістом статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним органом чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.1 ст.22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Оскільки відповідач необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у прийнятті на роботу, суд вважає відповідно відновити його порушені права.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК України.

Разом з тим установлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині рекомендувати керівництву Відділу освіти Сквирської РДА Київської області звільнити ОСОБА_2 із займаної посади.

Керуючись ст. 10,60,131,212-215,218 ЦПК України,

ст. 1,2,2-1,5-1,21,22 КЗпП України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати необґрунтованою відмову директора Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок», ОСОБА_2, у прийнятті на роботу ОСОБА_1 на посаду оператора газової котельні Малолисовецького НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок» на період опалювального сезону 2014-2015 р., згідно заяв ОСОБА_1 від 09.09., 17.09. та 29.09.2014 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

:Суддя:ОСОБА_3