АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1768/14 Справа № 182/8056/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Багрова А. Г. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Дерев'янка О.Г.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк"

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2013 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.11.2006 року.

Не погодившись із рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилалася на порушення судом норм матеріального права: кредитування відповідає вимогам законодавства та підтверджено достовірними доказами, строк позовної давності для пред'явлення вимог не сплив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін із наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір № DNH4KP75610106 від 15.11.2006 року, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5458,68 грн. на умовах визначених вищезазначеним договором, із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 15.05.2008 року (а.с.5-9).

Суд вказав, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди про збільшення строку позовної давності до 5 років - п. 5.5 договору (а.с.9), а оскільки за вищезазначеним кредитним договором кінцевий термін повернення кредиту та сплати процентів, комісійних по ньому настав 15.05.2008 року, то строк давності для звернення до суду із позовом минув 15.05.2013 року.

Із урахуванням встановленого, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності, посилаючись на вимоги ст.ст.259,261,267 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не подавав заяви про застосування строку позовної давності, а положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» стосуються позасудового порядку повернення кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи Заява позичальника від 15 листопада 2006 року передбачала надання відповідачу на купівлю товарів строкового кредиту у розмірі 5458,7 грн., на строк 18 місяців - до 15 травня 2008 року включно, а відповідач зобов'язався кошти повернути у строк та на умовах, передбачених у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам.

В матеріалах справи відсутні будь-які достовірні відомості (фінансові документи) про перерахування цих коштів відповідачу чи іншій організації.

Ніяких досудових вимог чи повідомлень банк позичальнику не направляв до моменту звернення із позовом до суду - 02 вересня 2013 року.

Відповідно до Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам (далі Умов), копія тексту яких була долучена позивачем до позову (а.с.10-14), вбачається, що відповідно до п.3.2.2 позичальник зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви.

Пунктом 5.4 Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом трьох років із дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане позичальником.

Пунктом 5.5 Умов передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Але позивач під час розгляду справи як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, не надав належних та достовірних доказів про те, що саме ці Умови діяли на час написання заяви позичальником, а також що саме із вказаними Умовами ознайомлений позичальник.

Згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" кошти, які надані кредитодавцем споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом.

А п.7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Ця норма закону не передбачає будь-яких обставин чи умов щодо її застосування.

Таким чином, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони, а у зв'язку із вимогою законодавства.

Згідно наданого банком розрахунку вбачається, що після підписання Заяви у листопаді 2006 року відсутні будь-які платежі щодо погашення боргу за кредитним договором.В межах строку позовної давності банк ніяких вимог до позичальника не заявляв, а пред'явив позов до суду лише 02 вересня 2013 року. Вказані обставини у справі не заперечували і обидві сторони.

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів із моменту проголошення.

Судді: