Справа № 463/1201/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/5688/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Ванівського О.М.,

Суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Цар М.М.

з участю: представника позивача(апелянта) - ОСОБА_2

представника відповідача - Левчука В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 липня 2014 року у позові ОСОБА_4 до Львівського обласного клінічного діагностичного центру про скасування наказу головного лікаря Львівського обласного клінічного діагностичного центру №26 від 29.01.2014р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4» - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального права. Зокрема, посилається на те, що судом помилково зроблений висновок про те, що встановлення автобіографії певного зразка не є порушенням прав позивача та не є перевищенням повноважень відповідача. Також, помилковим є висновок суду, щодо не виконання позивачем розпоряджень відповідача, є створення перешкод в запобіганні та виявленні корупційного правопорушення. Крім того, вважає, що оскаржуваний наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності прийнятий з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки головним лікарем було перевищено службові повноваження, він протиправно змушував її виконувати Розпорядження №14 від 12.12.2013 року, щодо переписування нею автобіографії. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позов задовольнити в повністю та скасувати наказ Головного лікаря Львівського обласного клінічного діагностичного центру №26 від 29.01.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача Левчука В.І. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу апелянта і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо це рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, виходив з того, що оскільки позивач не виконувала розпоряджень та наказів керівника Центру, то в останнього були всі підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів вважає такі висновки суду вірними з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом 29.01.2014р. відповідачем видано наказ №26 (а.с.64), згідно з яким ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного наказу, підставою для його винесення стало невиконання ОСОБА_4 розпорядження головного лікаря Центру від 12.12.2013р. (а.с.61) та наказу № 25 від 27.01.2014р. (а.с.63) про зобов'язання позивача подати автобіографію, з врахуванням зауважень до неї щодо необхідності вказати відомості про своїх батьків, братів та сестер. При цьому, наказом № 25 від 27.01.2014р. позивача було попереджено, що за невиконання наказів та розпоряджень головного лікаря до неї можуть бути застосовані заходи дисциплінарного впливу.

Згідно ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Як вбачається зі змісту наведеної норми закону, одним із обов'язків працівника є виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до п. 2 ст.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ЛОКДЦ (а.с.34-38), працівники зобов'язані суворо дотримуватись дисципліни праці, своєчасно і ретельно виконувати розпорядження адміністрації.

Місцевий суд прийшов до вірного висновку, що оскільки позивач не виконувала розпоряджень та наказів керівника Центру, то в останнього були підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статуту ЛОКДЦ (а.с.39-48), останній створений згідно з Постановою Ради Міністрів СПС № 628 від 19.05.1988р. «Про організацію медичних діагностичних центрів» та наказів Міністерства охорони здоров'я СРСР № 480 від 15.06.1998р. і Міністерства охорони здоров'я України від 09.02.1993р. є консультативно-діагностичною та лікувально-профілактичною установою Міністерства охорони здоров'я України.

Згідно ст. 25-1 КЗпП України, власник вправі запроваджувати обмеження щодо спільної роботи на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації осіб, які є близькими родичами чи свояками (батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя), якщо у зв'язку з виконанням трудових обов'язків вони безпосередньо підпорядковані або підконтрольні один одному.

На підприємствах, в установах, організаціях державної форми власності порядок запровадження таких обмежень встановлюється законодавством.

Розпорядження, якими позивача було зобов'язано належним чином заповнити автобіографію з врахуванням зауважень щодо надання відомостей про батьків, братів та сестер, на переконання колегії суддів, не містять в собі ознак протиправності, і їх виконання було прямим обов'язком позивача.

Крім того, ст.25 КЗпП України встановлено вичерпний перелік відомостей, які збороняється вимагати від осіб, які поступають на роботу при укладенні трудового договору(відомості про партійну і національну приналежність, походження, реєстрацію місця проживання чи перебування та документи, подання яких не передбачено законодавством).

Відповідно до ст. ст. 147, 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При вирішенні позовних вимог місцевим судом враховано, що позивач відповідно до вимог ст.139 КЗпП України та вимог п. 2 ст.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ЛОКДЦ зобов'язана працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним, а тому відмова від виконання розпорядження та наказів керівника установи є дисциплінарним проступком та підставою для застосування заходів дисциплінарного впливу.

Враховуючи тривалий характер невиконання розпоряджень адміністрації, в тому числі наказу №25 від 27.01.2014 року, відповідачем накладено дисциплінарне стягнення з дотриманням встановлених строків.

Встановленими обставинами та матеріалами справи спростовуються доводи апелянта ОСОБА_4 щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного наказу та задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи зміст позовних вимог, зазначені позивачем підстави позову, суд першої інстанції з врахуванням положень ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України, прийшов до вірного висновку та підставно відмовив у їх задоволенні.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон і під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна