Провадження № 2/752/84/14
РІШЕННЯ

Іменем України

06.08.2014 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Калініченко Л.С.,

при секретарі Ткаченко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення авансового платежу, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 позивач звернулася суду з позовом до ОСОБА_2 про повернення авансового платежу у сумі 79 094 грн. 00 коп., внесеного в рамках попереднього договору купівлі продажу укладеного 25.06.2010 року житлового будинку загальною площею 288,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та земельну ділянку площею 0,0606 га з кадастровим номером НОМЕР_3, яка розташована за тією ж адресою.

В подальшому позивач збільшила позовні вимоги відповідно до заяви від 02 липня 2014 року та просила стягнути з відповідача авансовий платіж у сумі 118 233 грн. 46 коп. з урахуванням курсу НБУ долару США до гривні станом на 01.07.2014р.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.06.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки, відповідно до п.3 якого позивач, як майбутній покупець передала, а відповідач, як майбутній продавець отримала авансовий платіж у сумі 79 094 грн. 00 коп., що в еквівалентів американського долару до української гривні, по курсу НБУ на день укладення вказаного попереднього договору складає 10 000 доларів США. В подальшому позивач відмовилася з поважних причин від укладення основного договору купівлі продажу, майна визначеного умовами попереднього договору купівлі продажу від 25.06.10р., однак відповідач не повернула авансовий платіж внесений відповідно до п.3 вказаного попереднього договору, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з метою захисту свої порушених прав та інтересів.

Позивач до суду не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, подала заяву, де просила слухати справу без її участі, позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання, призначене на 06.08.2014 р. не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Згідно з поясненнями, наданими представником відповідача в судовому засіданні 31.10.2013 р., останній позов не визнає, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Так, судом встановлено, що 25.06.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 288,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,0606 га з кадастровим номером НОМЕР_3, яка розташована за тією ж адресою.

Відповідно до п.3 вказаного попереднього договору від 25.06.2010 р. ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала авансовий платіж у рахунок наступних договорів купівлі- продажу вказаного вище майна у сумі 79 094 грн. 00 коп., що в еквіваленті долару США до української гривні, по курсу НБУ на день укладення вказаного попереднього договору складає 10 000 доларів США.

Згідно з п. 8 вказаного попереднього договору від 25.06.10р. сторони домовились, що: той із них, хто необґрунтовано відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладання договору купівлі-продажу на вищезазначених умовах, повинен сплатити штраф у розмірі 100 відсотків від суми авансу, переданого за цим договором. Передача зазначеної суми штрафу здійснюється одночасно із поверненням суми авансових платежів.

07 липня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень до Попереднього договору купівлі-продажу від 25.06.2014р., відповідно до якого сторони внесли зміни до першого абзацу пункту 1 вказаного попереднього договору від 25.06.10р. та виклали його в іншій редакції, відповідно до якої, ОСОБА_2 зобов'язувалася у строк не пізніше 14 липня 2010 року продати ОСОБА_1, а ОСОБА_1 зобов'язувалась купити у ОСОБА_2 зазначений вище житловий будинок та земельну ділянку. Інші умови попереднього договору від 25.06.10р. залишаються без змін і Сторони підтверджують за ним свої зобов'язання.

Так, 14 липня 2010 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Захарченко В.В. посвідчила заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору та вимогою відповідно до п. 6 попереднього договору повернути авансовий платіж в сумі 79094,00 грн., що в еквіваленті долару США до української гривні, по курсу Національного банку України на день укладення попереднього договору, складає 10000,00 доларів США, який був переданий в рахунок наступних договорів купівлі-продажу, що підтверджується пунктом 3 Попереднього договору.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Як встановлено судом, між сторонами спору, основний договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна визначених попереднім договором купівлі-продажу від 25.06.2010р. укладений не був.

Частиною 2 ст. 570 ЦК України встановлена презумпція авансу, якщо правочином не визнано, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що основні договори у строк, встановлений попереднім договором, а саме до 14 липня 2010 року, укладений не був, тому відповідач зобов'язаний повернути сплачений позивачем аванс у розмірі 118 233 грн. 46 коп., що є еквівалентним 10 000 доларів США з урахуванням курсу НБУ долару США до гривні станом на 01.07.2014р.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 15.06.11р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання не обґрунтованої відмови від укладення договорів купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 288,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,0606 га з кадастровим номером НОМЕР_3, яка розташована за тією ж адресою на виконання попереднього договору купівлі-продажу від 25.06.10р. та визнання припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Суд також звертає увагу, що рішенням Васильківського районного суду Київської області задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання зобов'язання за умовами попереднього договору від 25.06.10р. щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 288,8 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,0606 га з кадастровим номером НОМЕР_3, яка розташована за тією ж адресою та стягнення штрафу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 штрафу за невиконання умов попереднього договору від 25.06.10р. в частині укладення основних договорів.

Так, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Аванс (передоплата) - це визначена грошова сума, яка видається в рахунок обумовлених платежів або майбутніх витрат, звіт по яким буде надано в подальшому (авансові суми). Договір авансу не є різновидом виду забезпечення зобов'язання та не потребує укладення договору, якій він має забезпечувати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що отримання позивачем авансу в сумі 79094,00 грн., що еквівалентно 10 000 дол.США по курсу НБУ на 25.06.10р., в рахунок майбутніх платежів при укладенні договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, не є зобов'язанням в силу договору, а має розцінюватись як платіж в рахунок майбутніх платежів, при проведенні розрахунків між сторонами договору, в той же час штраф це сума яка передбачена умовами попереднього договору у разі необґрунтованої відмови від виконання зобов'язання.

Отже, встановлені рішеннями вищевказаних судів обставини та відповідні їм правовідносини не впливають на предмет та підстави спору між сторонами, що є предметом даного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 792 грн. 00 коп. та 320 грн. 00 коп., що загалом складає суму у розмірі 1112 грн. замість 1182 грн. 33 коп.

Враховуючи, що ціна позову становить 118 233 грн. 46 коп., а судовий збір позивачем сплачено загалом у сумі 1112 грн. 00 коп. з відповідача додатково підлягає стягненню різниця судового збору у розмірі 70 грн. 33 коп., в свою чергу з відповідача у зв'язку з задоволенням позову у повному обсязі підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1112 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11,58, 60, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення авансового платежу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (Київ, АДРЕСА_1 іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (Київ, АДРЕСА_2 іпн НОМЕР_2) суму авансового платежу у розмірі 118 233, 46 грн. (сто вісімнадцять тисяч двісті тридцять три грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (Київ, АДРЕСА_1 іпн НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (Київ, АДРЕСА_2 іпн НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1112 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (Київ, АДРЕСА_1 іпн НОМЕР_1) на користь державного бюджету судовий збір не доплачений ОСОБА_3 у сумі 70 грн. 33 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя