АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3758/14 Справа № 206/143/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Кіктенко Л.М., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 серпня 2008 року ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Камеко Т.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1356. 02 вересня 2008 року договір зареєстровано в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20086924, реєстраційний номер 24196042.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в будинку АДРЕСА_1, згідно домової книги: ОСОБА_3 - з 2000 року, ОСОБА_4 - з 2006 року.

Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої головою квартального комітету 25 листопада 2013 року, відповідачі - мати ОСОБА_3 та сестра - ОСОБА_4 зареєстровані по АДРЕСА_1, але за зазначеною адресою не проживають.

Суд правильно виходив із того, що відповідачі, у розумінні ст. 405 ЦК України та ст. 64 ЖК України, є близькими родичами і членами сім'ї позивачки.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив із того, що пояснення позивачки щодо часу, з якого відповідачі не проживають по АДРЕСА_1, є суперечливими, оскільки у позові ОСОБА_2 зазначає, що відповідачі не проживають за зазначеною адресою з 2008 року, у вільних поясненнях - що із 2002 року, а не бачила їх із 2007 року.

Судом обґрунтовано не була прийнята, як достовірний доказ не проживання відповідачів, довідка квартального комітету від 25 листопада 2013 року, оскільки в ній не зазначено, з якого часу відповідачі не проживають у домоволодінні. Інших доказів на підтвердження своїх вимог позивачкою надано не було, тому суд ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми матеріального права, які регулюють відносини власності; відмовив у дослідженні доказів у справі, у зв'язку із чим до апеляційної скарги вона надає нові докази.

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на те, що згідно довідки квартального комітету від 11 березня 2014 року ОСОБА_3 не проживає у домоволодінні АДРЕСА_1 із 2002 року, а ОСОБА_4 - із 2005 року, а також на письмові пояснення свідків щодо не проживання відповідачів у зазначеному домоволодінні, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки позивачка не була позбавлена можливості надати зазначені докази при розгляді справи у суді першої інстанції. Але позивачка не зазначає поважності причин не надання доказів своєчасно. Письмові пояснення інших осіб не можуть бути визнані належними доказами у справі, відповідно до вимог ст.ст.63,180 ЦПК України.

Суд першої інстанції не позбавляв позивачку можливості надання доказів при розгляді справи, ніяких додаткових письмових документів вона не просила долучити у судовому засіданні, про що зазначено у журналах судових засідань від 17 лютого та 05 березня 2014 року.

Підставою свого звернення до суду позивачка не зазначала положення ст.405 ЦК України, які регулюють право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: