Справа № 616/350/14-ц
Провадження № 2/616/117/14
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху.

«01» липня 2014 року смт.Великий Бурлук

Суддя Великобурлуцького районного суду Харківської області РИКОВ М.І., перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120, 235 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до Малобурлуцької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Малобурлуцької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, в якому просить втановити факт того, що вона проживала однією сімєю з ОСОБА_2 з 26 січня 1978 року до дня її смерті, тобто до 18 жовтня 2013 року, а також визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

Перевіривши матеріали позову, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки в позовній заяві не викладені в повному обсязі обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги, не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження по справі до судового розгляду № 2 від 12.06.2009 року (далі Пленум), готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини, сприяти врегулюванню спору до судового розгляду. Крім того, згідно з розясненнями, які містяться у п.7 даного Пленуму, суди мають звертати особливу увагу, зокрема на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Отже, позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори № 421/02-31 від 22 квітня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом в четверту чергу, так як факт проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сімєю підтверджується рішення суду.

Згідно інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику цивільних справ про спадкування» права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити свої вимоги, вказати, як доведеність факту може вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб або звернутися до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю.

Крім того, до позовної заяви додані тільки фотокопії документів (деякі фактично нечитабельні), а це не відповідає вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, оскільки даною статтею передбачено, що «заявник повинен додати до заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості заінтересованих осіб», а ні фотокопії. Оскільки позивач посилається як на докази, що підтверджують викладені нею обставини на вищевказані документи, то їй необхідно додати до матеріалів позовної заяви оригінали цих документів, або їх копії, завірені належним чином, як це передбачено п.5.27 розділу 5 «Вимоги до змісту та розташування реквізитів документів» Національного стандарту України - «Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, «відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (посади особи, яка підписала документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища).

Згідно з ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Малобурлуцької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Надати позивачеві строк для виправлення зазначених недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині чотири дні з дня отримання копії цієї ухвали.

Розяснити позивачеві, що у разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_3