Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" жовтня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гончарука В.П.

при секретарі Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за користування позикою, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу за користування позикою.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 21.03.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрижак Я. А.. Відповідач не повертав коштів, що змусило позивача звернутись з позовом до суду про стягнення суми боргу за договором позики та моральної шкоди. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2004 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, вирішено стягнути з ОСОБА_2. суму боргу в розмірі 46 074 грн.

На момент пред'явлення позову та його розгляду в рамках означеної справи позивачем, серед позивних вимог, не було заявлено до стягнення процентів від суми позики. Тобто стягнення процентів від суми позики не було предметом спору за вказаною справою. А відтак судом , у вищезазначеному Рішенні , не було вирішено питання про стягнення процентів.

Сума процентів , що підлягають сплаті Відповідачем на користь позивача від суми позики за означений період з урахуванням зменшення розміру позовних вимог -становить 44 911 грн. 17 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач надав в судове засідання заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.10.2004 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 46 074 грн.

Рішенням від 04.10.2004 року встановлено, що відповідач не виконав обов»язків з повернення суми позики, чим допустив порушення майнових прав позивача. Вказані фактичні обставини, з огляду на положення ст.. 61 ЦПК України, не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням у цивільній справі.

Відповідно до ст. 61 Цивільного процеуального кодексу України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню

На момент пред'явлення позову та його розгляду в рамках означеної справи позивачем, серед позивних вимог, не було заявлено до стягнення процентів від суми позики. Тобто стягнення процентів від суми позики не було предметом спору за вказаною справою. А відтак судом , у вищезазначеному Рішенні , питання про стягнення процентів не вирішувалось.

Таким чином, сума процентів від суми позики , що підлягає сплаті відповідачем на користь позивача розраховується наступним чином: сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 01.122013 року по 20.08.2014 року складає 42 614 грн. 95 коп, 3 % річних - 849, 68 грн.та сума індексу інфляції, що загалом становить 44 911 грн. 17 коп.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якшо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки умовами договору позики розмір процентів за користуванням позикою не встановлений, то такий розмір слід розраховувати із рівня облікової ставки. Тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 88,208, 209, 213-215, 224 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за користування позикою в сумі 44 911 (Сорок чотири тисячі дев»ятсот одинадцять) грн. 17 коп. .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

С у д д я :