Придніпровський районний суд м.Черкас
Справа № 711/2060/14-ц
Провадження №4-с7112314
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі :

- головуючого Клочко О.В.

- при секретарі Туз Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 неправомірними та скасування постанови про розшук майна боржника від 20 січня 2014 року

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на орган державної виконавчої служби, дії або рішення якого оскаржуються Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції та посадову особу цього органу державного виконавця Топора А.І., вказуючи , що 6.11.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було постановлено вирок у кримінальній справі № 1-8/2009 за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

22.02.2011 року ухвалою судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області зазначений вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси змінено частково в частині вирішення цивільного позову.

За рішенням суду з нього стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 3075,86 грн., а також, моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., а всього стягнуто 13075,86 грн.

Придніпровським райсудом м. Черкаси 17.03.2011 року видано виконавчий лист за № 1-8 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 - 13075,86 грн.

Рішення суду ним виконано частково, а саме , сплачено на користь ОСОБА_3 100,00 грн. матеріальної шкоди та в рахунок погашення моральної шкоди - 5000,00 грн.

Це підтверджується квитанціями № 48 від 31.03.2011 року, № 1 від 26.01.2011 року, № 5 від 14.02.2011 року.

7.08.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 33753097 з виконання виконавчого листа № 1-8 від 17.03.2011 року.

30.10.2012 року ним було подано до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції заяву про часткову сплату боргу в добровільному порядку.

20.02.2014 року ним отримано виклик за № 100/23 від 20.01.2014 року державного виконавця Топора А.І. , а 21.02.2014 року він зявився до державного виконавця Топора А.І., де дізнався , що згідно постанови від 20.01.2014 року оголошено у розшук належний йому автомобіль НОМЕР_1.

При цьому, йому було надано копію постанови від 20.01.2014 року про розшук автомобіля.

Вважає дії державного виконавця Топора А.І. з винесення постанови від 20.01.2014 року про розшук майна - безпідставними та неправомірними, а саму постанову необґрунтованою і такою, що не відповідає чинному законодавству та дійсним обставинам справи.

При цьому , посилається на ст..40 Закону України «Про виконавче провадження»,

п. 3.12 та п.7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2.04.2012 № 512/5, ст. ст. 14,15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закон України «Про заставу», Закон України «Про виконавче провадження»..

Вважає, що державний виконавець зобовязаний був у першу чергу перевірити його майновий стан, здійснити вихід за місцем його проживання та вимагати від нього надання інформації про автомобіль, а також інше майно та його місцезнаходження.

Та тільки після перевірки майнового стану, державний виконавець мав підстави та право виносити постанову про розшук належного йому транспортного засобу.

Цього не було вчинено державним виконавцем, постанову про розшук майна винесено в день отримання відповіді від органів ДАІ про те , що в нього наявний автомобіль 20.01.2014 року і з цієї постанови вбачається , що нібито невідоме місцезнаходження даного автомобіля, що не відповідає дійсності.

При цьому , автомобіль НОМЕР_1, належить йому на праві приватної власності.

Це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САС № 004951 від 7.11.2006 року.

Автомобілем він користується відкрито, не приховуючи його місцезнаходження та придбано його в кредит за кредитним договором № АФВ 01- 06/00 від 9.11.2006 року, укладеним з ВАТ « АБ Укргазбанк ».

Цей автомобіль є заставним майном.

По теперішній час він продовжує сплачувати банку кошти за даним договором.

А тому , звернення стягнення на його автомобіль НОМЕР_1, у виконавчому провадженні № 33753097 може бути здійснене лише за умови, що такий автомобіль не перебуватиме у заставі ВАТ «АБ Укргазбанк»..

Автомобіль перебуває у заставі , а тому, звернення стягнення на нього в межах виконавчого провадження № 33753097 суперечить зазначеним положенням закону.

Постанову про розшук автомобіля від 20.01.2014 року він отримав 21.02.2014 року, що підтверджується розпискою в матеріалах виконавчого провадження.

Строк оскарження закінчується 3.03.2013 року, скаргу здано на пошту 3.03.2014 року.

Просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 20.01.2014 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 33753097 з виконання виконавчого листа № 1-8, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 17.03.2011 року про стягнення з нього на користь громадянина ОСОБА_3 боргу в сумі 13075,86 грн. та скасувати постанову державного виконавця Топора А.І. від 20.01.2014 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 33753097 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 скаргу підтримали.

Представник Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_5 скаргу не визнала , надавши письмові заперечення. В послідуючому до суду не зявилася.

Державний виконавець Топор А.І. скаргу не визнав, надавши письмові заперечення на скаргу.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4, представника Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, державного виконавця Топор А.І., дослідивши матеріали скарги , суд вважає, що скарга обґрунтована і знайшла своє повне підтвердження.

У відповідності до ст.ст. 383 -387 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

За обставинами справи , вбачається , що 6.11.2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було постановлено вирок у кримінальній справі № 1-8/2009 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

22.02.2011 року ухвалою судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області зазначений вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси змінено частково в частині вирішення цивільного позову.

За рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 3075,86 грн., а також, моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., а всього 13075,86 грн.

Придніпровським райсудом м. Черкаси 17.03.2011 року видано виконавчий лист за № 1-8 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 13075,86 грн.

Рішення суду заявником виконано частково, а саме , сплачено на користь ОСОБА_3 100,00 грн. матеріальної шкоди та в рахунок погашення моральної шкоди - 5000,00 грн.

Це підтверджується квитанціями № 48 від 31.03.2011 року, № 1 від 26.01.2011 року, № 5 від 14.02.2011 року

7.08.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 33753097 з виконання виконавчого листа № 1-8 від 17.03.2011 року.

30.10.2012 року ОСОБА_1 подано до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції заяву про часткову сплату боргу в добровільному порядку.

21.02.2014 року ОСОБА_1 зявився до державного виконавця Топора А.І., де дізнався , що згідно постанови від 20.01.2014 року оголошено у розшук належний йому автомобіль НОМЕР_1.

Встановлено та підтверджено документально , що автомобіль НОМЕР_2, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Це підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САС № 004951 від 7.11.2006 року.

Також, встановлено , що автомобілем ОСОБА_1 користується відкрито, не приховуючи його місцезнаходження та вказаний автомобіль придбано ним в кредит за кредитним договором № АФВ 01-06/00 від 9.11.2006 року, укладеним з ВАТ «АБ Укргазбанк».

Цей автомобіль є заставним майном.

По теперішній час ОСОБА_1 продовжує сплачувати банку кошти за даним договором.

У відповідності до пп. 3.3.6, 3.4.1 договору застави за № АФВ 01-06/00 від 9.11.2006 року, ОСОБА_1 має право володіти та користуватися даним автомобілем відповідно до його призначення, однак не має права розпоряджатися ним продавати , дарувати , тощо .

Відповідно до ст. 40 Закону «Про виконавче провадження», державний виконавець виносить постанову про розшук транспортного засобу боржника, в разі коли виникає необхідність в такому розшуку.

Встановлено , що з часу відкриття виконавчого провадження - 7.08.2012 року та по день винесення постанови про розшук майна боржника від 20 січня 2014 року , державним виконавцем не було достовірно та обєктивно зясовано майновий стан боржника ОСОБА_1 чи має він у власності автомобіль та чи дійсно державному виконавцю не було відоме місце знаходження вказаного автомобіля.

Також, встановлено , що за вказаний час з 2012 року та по 20.01.2014 року не було здійснено жодного виходу державного виконавця за місцем проживання боржника ОСОБА_1 для зясування дійсних обставин справи як щодо наявності чи відсутності у нього будь якого майна , так і з приводу зволікання з виконанням рішення суду , погашення заборгованості за рішенням суду , приховування свого майна і таке інше.

Посилання представника Центрального відділу ДВС та державного виконавця на акт державного виконавця від 22.03.2014 року про вихід державного виконавця за місцем проживання боржника ОСОБА_1 та встановлення обставин відсутності його та членів його сім,ї місцем проживання, суд оцінює критично , оскільки цей акт складено самим державним виконавцем Топор А.І., який є зацікавленою особою у вирішенні спору , складений цей акт без участі понятих або будь яких інших сторонніх осіб, що унеможливлює його перевірку .

Разом з тим , за поясненнями ОСОБА_1 , за місцем його проживання постійно перебуває його дружина, яка виховує малолітню дитину, що може свідчити про необєктивність та упередженість складеного акту.

Також, встановлено , що на запит державного виконавця до органів ДАІ та отриманні письмової відповіді від 20.01.2014 року про наявність у ОСОБА_1 автомобіля НОМЕР_1, в цей же день , державним виконавцем і було прийнято рішення про винесення постанови від 20.01.2014 року про розшук майна боржника .

Тобто, таке рішення державним виконавцем було прийнято без здійснення будь якої перевірки , без відповідних доказів того , що ОСОБА_1 дійсно приховував обставини наявності у нього автомобіля та не бажав показувати його виконавчій службі.

Це вказує на те , що державний виконавець діяв упереджено та виніс постанову про розшук автомобіля - на не обєктивних обставинах справи, всупереч Закону України «Про виконавче провадження» грубо порушено права боржника, оскільки безпідставно його визнано особою, яка ухиляється від виконання рішення суду, яка приховує своє майно, так як в постанові від 20.01.2014 року про розшук майна , вказано , що місцезнаходження автотранспорту невідоме.

Разом з тим , встановлено , що в отриманій письмовій відповіді від органів ДАІ щодо наявності у ОСОБА_1 автомобіля Skoda Octavia A5 Ambiente, д.н.з. СА 1171 А, вбачається , що належний йому автомобіль перебуває у заставі ВАТ « АБ Укргазбанк».

Не дивлячись на це , встановлено , що станом на час винесення постанови про розшук майна 20.01.2014 року державний виконавець Топор А.І. не направив запит до вказаного банку відповідний запит та не перевірив фактичні обставини щодо виконання заявником умов кредитного договору , щодо обставин перебування автомобіля в заставі і таке інше , а також, не прийняв інших мір для встановлення дійсних обставин справи , повязаних з перебуванням у нього автомобіля, щоб надавало реальну картину про утримання даного автомобіля.

Встановлено , що такий запит державним виконавцем направлено вже після винесення постанови про розшук автомобіля.

В той же час , заявник ОСОБА_1 зазначив , що він з 2006 року користується даним автомобілем відкрито , оскільки автомобіль по теперішній час є предметом застави за вищевказаним кредитним договором.

Таким чином, в даному конкретному випадку необхідності розшуку транспортного засобу не було, оскільки місцезнаходження даного транспортного засобу не приховується, користування автомобілем здійснюється відкрито та за рахунок транспортного засобу не може бути задоволено вимоги стягувача у виконавчому провадженні № 33753097, оскільки цей автомобіль перебуває у заставі ВАТ « АБ Укргазбанк»..

У відповідності до ст. 40 Закону «Про виконавче провадження» , у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук іншого майна боржника - організовує державний виконавець.

Також, суд враховує обґрунтованими посилання ОСОБА_1 та його представника на п. 3.12 та п. 7.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень .

Відповідно до яких , вказано на організацію розшуку майна боржника та що при виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують три мінімальні розміри заробітної плати, державний виконавець в першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів та перевіряє майновий стан боржника.

Згідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу», заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 572 ЦК України , в силу застави кредитор заставодержатель має право у разі невиконання боржником заставодавцем зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави)

Також, суд враховує обґрунтованими посилання заявника ОСОБА_1 у скарзі на те , що відповідно до ч. 2 ст. 14, ч. 1 ст. 15 Закону « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» , обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Стаття 20 Закону «Про заставу» визначає, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно до ч.2 ст.11 Закону України « Про виконавче провадження», державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, в разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі ст.ст.11,60 ЦПК України , керуючись ст.ст. 572, 586 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 14, 15, 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 11, 12, 82, 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-387 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 20 січня 2014 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні за № 33753097 з виконання виконавчого листа № 1-8 , виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 17.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 13075,86 гривень неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 20 січня 2014 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 33753097 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня проголошення ухвали . У разі , коли ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ КЛОЧКО О.В.