Справа № 0417/2401/2012
Провадження по справі № 2/0202/36/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 грудня 2014 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину посилаючись на те, що у 1994 році вони є співвласниками КП Дніпропетровський пиво безалкогольний комбінат «ІНФОРМАЦІЯ_1» 09.01.2009 року та 12.01.2009 року за ініціативою ОСОБА_6 було проведено позачергові загальні збори співвласників співвласників, на яких було прийнято рішення про продаж належного підприємству нерухомого майна - пансіонату «Ялинка» за ціною 18000 грн. Вважають, що при проведенні вказаних загальних зборів було порушено права співвласників та спричинено їм майнову шкоду у розмірі 228775 грн. За цим фактом постановою слідчого прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська від 25.03.2011 року було порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_6 за ознаками злочину , передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Позивачі були визнані потерпілими по даній кримінальній справі. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2011 року кримінальна справа стосовно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України була закрита на підставі пп. «г» ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в 2011 році» та були залишені без розгляду цивільні позови потерпілих. Просили стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 228775 грн. та моральну шкоду у розмірі 15000 грн. кожному, судові витрати покласти на відповідачку.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала. Просила задовольнити.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що ОСОБА_1 брала участь у приватизації майна Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «ІНФОРМАЦІЯ_1» та стала його співвласником. Вваджає, що станом на листопад 2008 року частка ОСОБА_1 у власності складає 34,16%. ОСОБА_6 як директор підприємства ухиляється від видачі свідоцтва співвласника. Просила стягнути саме всю суми завданої шкоди на всіх, бо немає даних щодо складу співвласників та розмірів їх часток.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Позивачка ОСОБА_4 у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що він став співвласником «ДПБК «ІНФОРМАЦІЯ_1», бо успадкував частку свого батька на підставі свідоцтва про право на спадщину від ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідачка та її представник у судове засідання з'явилися. Позовні вимоги не визнали. Суду пояснила, що є рішення суду, яке набрало законної сили, що Пансіонат «Ялинка» є державним майном. Документів на право власності на пансіонат «Ялинка» у «ДПБК «ІНФОРМАЦІЯ_1» не було. Діяння відповідачки було декриміналізовано за рішенням суду. Просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 за ознаками злочину , передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у 1994 році відбулася приватизація майна Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «ІНФОРМАЦІЯ_1» у зв'язку із чим було створено КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «ІНФОРМАЦІЯ_1». Позивачі у складі інших працівників підприємства та членів їх сімей, прийняли участь у приватизації майна, сплативши його вартість приватизаційними майновими сертифікатами. Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 прийняли участь у приватизації майна підприємства, що підтверджується копіями платіжних приватизаційних доручень за 1994 рік. Позивач ОСОБА_5 успадкував частку у майні підприємства на підставі Свідоцтва про право на спадщину від ІНФОРМАЦІЯ_2 року після смерті ОСОБА_8

09.01.2009 року та 12.01.2009 року за ініціативою директора КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_6 було проведено позачергові загальні збори співвласників, на яких було прийнято рішення про продаж пансіонату «Ялинка». 14.01.2009 року між директором КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу пансіонату «Ялинка», який було визнано дійсним рішенням Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 21.01.2009 року. За вказаним фактом було порушено кримінальну справу стосовно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Дана кримінальна справа перебувала в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Позивачі були визнані потерпілими по даній справи. Згідно матеріалів кримінальної справи вартість пансіонату «Ялинка» складає 228775 грн.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2011 року кримінальна справа стосовно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України була закрита на підставі пп. «г» ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в 2011 році» та були залишені без розгляду цивільні позови потерпілих.

Позивачі в 2011 році звернулися до суду із позовом про визнання рішення, прийнятого загальними зборами співвласників, членів КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «ІНФОРМАЦІЯ_1» 12.01.2009 року про продаж пансіонату «Ялинка» недійсним. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_4 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2011 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2011 року залишено без змін.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2011 року було скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» по справі за позовом ОСОБА_9, до КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 31 жовтня 2012 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2011 року залишено без змін.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2013 року рішення Генічеського районного суду від 01.11.2012 року в частині визнання права власності за державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на об'єкт соціальної сфери туристичну базу «Ялинка» , розташовану в с. Генічеська Гірка Генічеського району , вул. Набережна,55 та в частині задоволення зустрічного позову КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «ІНФОРМАЦІЯ_1» про визнання недійсним договору купівлі-продажу пансіонату «Ялинка», укладеного 14.01.2009 року між КП «ДПБК «ІНФОРМАЦІЯ_1» та ОСОБА_9, скасовано, постановлено нове рішення, яким у задоволенні вищезазначених позовних вимог відмовлено.

З листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області № 18-10-03893 від 12.11.2013 року вбачається, що свідоцтво про реєстрацію права власності державного майна пансіонату «Ялинка» видано 21.05.2013 року на підставі рішення Генічеського районного суду від 01.11.2012 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2014 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_6, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрито у зв'язку з набранням чинності Закону країни «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст. 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21.02.2014 року, яким усунута карність за діяння, зазначене у п. 1 ч. 1 розділу 1 цього Закону. Дано ухвалою встановлено, що органом досудового розслідування не встановлені дії ОСОБА_6 , направлені на мету одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи в інтересах іншої фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 228775 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачі просили стягнути майнову шкоду, завдану вчиненим відповідачкою злочином, однак на теперішній час діяння відповідачки декриміналізовано. Крім того, рішеннями суду встановлено, що пансіонат «Ялинка» ніколи не перебував у власності КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «ІНФОРМАЦІЯ_1» і на теперішній час належить на прав власності Державі.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено в судовому засіданні, на час винесенні Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська постанови по кримінальній справі стосовно ОСОБА_6 за ознаками злочину , передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, вина відповідачки була встановлена та її дії призвели до спричинення позивачам, як потерпілим по кримінальній справі, моральної шкоди, а саме позивачі змушені були змінювати свій звичний ритм життя, прикладати додаткових зусиль та витрачати кошти для слухання справ у суді. Тому суд вважає, що моральна шкода, завдана діями відповідачки підлягає стягненню з неї на користь позивачів. Однак суд критично ставиться до розміру завданої моральної шкоди і вважає достатнім розмір завданої моральної шкоди 2000 грн. кожному.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст.ст. 3, 7,10, 57, 58, 59, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 2000 грн. кожному.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко