АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ

01 квітня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Павлоградвугілля", треті особи - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівка, Територіальне управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Донецькій області, про визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виконанням трудових обов'язків, зобов'язання скласти акт за формою Н-1, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 16 грудня 2011 року він приймав участь у турнірі з баскетболу між працівниками підприємства. Для участі у змаганнях він був направлений на підставі телефонограми директора з персоналу ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та голови Дніпропетровської територіальної організації Профспілки робітників вугільної промисловості, а також розпорядження директора шахти від 08 грудня 2011 року про звільнення його від роботи в зазначений вище час, у зв'язку з чим на момент проведення турніру він знаходився у трудових відносинах з відповідачем та діяв у його інтересах. Під час розминки він травмував праву ногу та звернувся за медичною допомогою до Спеціалізованої медико-санітарної частини №7 м. Павлограда, де був оформлений листок непрацездатності. Після закінчення лікування він, позивач, надав відповідачу, належним чином оформлені листки непрацездатності та заяву з проханням провести розслідування нещасного випадку та скласти акт за формою Н-1. Проте адміністрація відповідача, у складі відповідної комісії, фактично відмовила йому у складанні акту про нещасний випадок на виробництві та склала акт за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 грудня 2011 року, вважаючи цей випадок таким, що не пов'язаний з виробництвом. З приводу порушення прав позивач звертався з відповідною скаргою до Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області, але не отримав позитивного результату. Тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив визнати нещасний випадок, який стався з ним 16 грудня 2011 року таким, що пов'язаний із виконанням ним трудових обов'язків на виробничому структурному підрозділі «Шахта «Тернівська» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», зобов'язати ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» скласти акт за формою Н-1 за фактом нещасного випадку, який стався з ним при виконанні трудових обов'язків на виробничому структурному підрозділі «Шахта «Тернівська» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» 16 грудня 2011 року.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено та встановлено факт нещасного випадку, який стався з ОСОБА_6 16 грудня 2011 року у звязку з виконанням трудових обовязків на виробничому структурному підрозділі «Шахта» «Тернівка» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля»; зобовязано Публічне акціонерне товариство «ДТЕК «Павлоградвугілля» скласти акт за формою Н-1 за фактом нещасного випадку, що стався з ОСОБА_6 при виконанні трудових обовязків на виробничому структурному підрозділі «Шахта» «Тернівка» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Павлоградвугілля» 16 грудня 2011 року; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2013 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити в частині правового обґрунтування відмови у позові, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач з березня 2005 року знаходиться у трудових правовідносинах з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

На підставі телефонограми директора з персоналу ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та голови Дніпропетровської територіальної організації профспілки працівників вугільної промисловості 08 грудня 2011 року було видано розпорядження № 346-к директора ПСП «Шахта «Тернівська» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про звільнення від основної роботи для участі у змаганнях з баскетболу із збереженням середнього заробітку за місцем роботи деяких працівників, у тому числі ОСОБА_6, на 9, 13, 16, 20, 23, 27, 30 грудня 2011 року та 10, 13 січня 2012 року ( том 1, а.с.124-126).

16 грудня 2011 року, згідно табеля обліку робочого часу, у ОСОБА_6 був вихідний день (том 1 а.с.122, 128), але він фактично залучався до роботи, оскільки згідно з розпорядженням № 346-к був звільнений від роботи для участі у змаганнях і профспілковим комітетом йому було видано посвідчення про відрядження на цей день і виплачені добові (том 2 а.с.25).

Таким чином, ОСОБА_6 у свій вихідний день направлявся для участі у спортивних змаганнях розпорядженням власника та погодженням із профспілковим комітетом, тобто виконував дії за дорученням та в інтересах роботодавця.

16 грудня 2011 року під час розминки перед грою ОСОБА_6 травмував праву ногу та звернувся за медичною допомогою (том 1 а.с.17).

З 17 грудня 2011 року по 16 січня 2012 року ОСОБА_6 перебував на лікарняному з приводу отриманої травми, після чого звернувся до відповідача із заявою про складення акту форми Н-1 про нещасний випадок, який стався з ним 16 грудня 2011 року.

На підставі заяви позивача була створена комісія, за висновком якої травма визнана невиробничою та складено акт форми Н-5 від 10 квітня 2012 року.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що місцевим судом правильно встановлені фактичні обставини справи, але, зроблено помилковий висновок про те, що позов ОСОБА_6 про визнання нещасного випадку таким, що пов'язаний з виконанням трудових обов'язків, зобов'язання скласти акт за формою Н-1 пред'явлений до неналежного відповідача.

Так, згідно правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі №29цс13 зазначено, що за змістом ст. ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про охорону праці", п. п. 10, 13, 38 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року N 1112 "Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві" роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Зазначена комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Отже, ПАТ "ДТЕК "Павлоградвугілля" є належним відповідачем у даній справі.

Однак, ОСОБА_7 не було заявлено вимогу щодо оспорювання рішення спеціальної комісії, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, складеному за наслідками розслідування нещасного випадку, що трапився з потерпілим 16 грудня 2011 року, що свідчить про обрання неналежного способу захисту, тому позов задоволенню не підлягає.

Колегія наголошує, що позивач не позбавлений права звернення до суду з належними позовними вимогами, за наявності відповідних правових підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2014 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді