РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

22 вересня 2014 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Голубашенко Т.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_13

представників відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними, усунення перешкод шляхом звернення вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України , суд - ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_4 щодо вчинення перешкод ОСОБА_1 у вільному доступу до належного йому на праві власності нерухомого майна по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 11450 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Подзігун Г.В.

Справа №490/13360/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2014 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.

за участю позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_13

представників відповідачів- ОСОБА_14

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними, усунення перешкод шляхом зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив суд визнати неправомірними дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо вчинення йому перешкод у вільному доступу до належного на праві власності нерухомого майна по АДРЕСА_1. При цьому просив зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у здійсненні права на користування вищевказаним майном та забезпечити йому вільний та безперешкодний доступ до цього майна, стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 11450 грн. з кожного з відповідачів.

У судовому засіданні позивач та його передставник вимоги позову підтримали та суду пояснили, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склалися неприязненні відносини, на почві яких ОСОБА_4 та їх дочка ОСОБА_5 стали перешкоджати позивачу в користуванні належною йому на праві власності 1/2 частиною нежитлового об'єкту нерухомого майна по АДРЕСА_1.

Представники відповідачів в судовому засіданні вимоги позову не визнали просили суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю його вимог.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дочку ОСОБА_5

Згідно договору дарування посвідченого 30.12.2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сидоренко Л.М. та зареєстрованого у реєстрі за номером 1182 ОСОБА_1 прийняв у дар від ТОВ "ХІМСТРОЙТОРГ" 1/2 частку нежитлового об'єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4). В подальшому вищевказана частка була зареєстрована в реєстрі права власності на нерухоме майно та видано на цю частку технічний паспорт на нежитловий об'єкт розташований по АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Інша ? частка нежитлового об'єкту нерухомого майна на праві власності належала ОСОБА_4 та 15.04.2009 року була подарована ОСОБА_5 (а.с.7)

Як пояснив в судовому засіданні позивач, після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязненні відносини. Починаючи з 2007 року ОСОБА_4 стала чинити йому перешкоди у користуванні його часткою майна по АДРЕСА_1, на впускала його до цього приміщення, а також до двору загального користування.

Пояснення позивача підтверджуються заявою ОСОБА_1 від 27.02.2007 року (а.с.10), листом УБОЗ УМВС України в Миколаївській області від 27.02.2007 року №63/1284 (а.с.11), листом УМВС України в Миколаївській області від 20.04.2007 року №10/І-07 (І-07/1, І-08) (а.с. 12), заявою ОСОБА_1 до УМВС України в Миколаївській області від 10.11.2011 року (а.с.13),

Як вбачається з листа УДВС ГУЮ у Миколаївській області від 21.08.2012 року №І-237/5/01.1-02 підчас здійснення виконавчого провадження державним виконавцем відділу ДВС звернено стягнення на майно боржника ОСОБА_1, а саме: автомобіль НОМЕР_1 та ? частку нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно змісту листа Центрального ВДВС ММУЮ №49095/14 від 07.11.2012 року Центральним ВДВС ММУЮ була розглянута заява ОСОБА_1 від 29.10.2012 року щодо забезпечення йому доступу до описаного та арештованого майна, а саме: ? частки нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та вищевказане майно було передано на відповідальне зберігання іншій особі відповідно до ч.5 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження".

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 після опису й арешту вищевказаного майна, воно було передане на відповідальне зберігання його колишній дружині ОСОБА_4, при цьому після передачі вищевказаного майна їй на відповідальне зберігання, вона взагалі перестала пускати його на територію вказаного нерухомого об'єкта. У зв'язку з чим він був вимушений звернутися до суду для відновлення свого порушеного права.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення на об'єкт нерухомого майна, яке належать юридичним особам, від 06.12.1995 року ММБТІ посвідчує, що право власності на ціле домоволодіння в АДРЕСА_1 було зареєстроване за ПМП "ДАО" на підставі рішення Коларовської сільської Ради від 23.11.1995 року №27.

Згідно Статуту ПМП "ДАО" зареєстрованого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 17.04.2012 року, ПМП "ДАО" є підприємством з правом найму робочої сили, яке засноване на приватній власності громадянина України ОСОБА_1

Згідно п.2.3 вищевказаного статуту місцем знаходження ПМП "ДАО" вказано: Україна, 54046 Миколаївська область, АДРЕСА_1.

Відповідно до договору про спільну діяльність від 11.10.2007 року ТОВ "Компанія ЗУКОС" в особі директора ОСОБА_8 та ОСОБА_1, сторони зобов'язалися шляхом об'єднання майна та зусиль спільно діяти в сфері торгівлі будівельними матеріалами для досягнення наступних спільний господарських цілей: отримання прибутку, розвиток бузнесу.

Згідно договору оренди майна від 06.11.2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ПМП "ДАО" в особі директора ОСОБА_8, в оренду ПМП "ДАО" ОСОБА_1 було передано майно яке знаходиться по АДРЕСА_1, яке складається з нежитлової будівлі літ.З-2 площею 266,2 кв.м., нежитлової будівлі літ.Л-2 загальною площею 170, 3 кв.м., складського приміщення літ.В-1 загальною площею 22,8 кв.м., вбиральні літ. Д-1 площею 84,7 кв.м., воріт №7, ? огорожі №3 довжиною 170 м., ? бетонного покриття І.

Згідно заяви ОСОБА_9, якій є робітником ПМП "ДАО", 06.01.2008 року він звертався до Центрального РВ УМВС України в Миколаївській області із заявою щодо противоправних дій керівництва в особі ОСОБА_4 та робітників ТОВ "Хімрезерв-Миколаїв" у відношенні робітників та керівництва ПМП "ДАО", які відображаються у недопущенні вищевказаних осіб на територію їх будівлі за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи генеральним директором ТОВ "Хімрезерв-Миколаїв" є ОСОБА_4

Згідно договору оренди нежитлових приміщень від 05.02.2007 року ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_10 уклали договір оренди нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.83).

Постановою Центрального ВДВС ММУЮ від 14.05.2014 року у ОСОБА_4 було вилучено передане їй на відповідальне зберігання описане й арештоване за актом №Д14-1906 майно боржника ОСОБА_1, а саме ? частина нежитлових приміщень по АДРЕСА_1, після чого це майно було передане ОСОБА_1 (а.с.82).

02.06.2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Будпостачсервіс-2006" було укладено договір оренди офісу розташованого в приміщенні по АДРЕСА_1 , яке складається з 1 кімнати загальною площею 10 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, в січні 2008 року ОСОБА_1 звертався до Центрального районного м.Миколаєва із позовом до ТОВ "Хімрезерв-Миколаїв", ОСОБА_4 про покладення зобов'язань не чинити йому перешкоди у доступі до орендованих офісних приміщень в яких знаходиться їх первинні бухгалтерські документи, але ухвалою Центрального районного суду йому було відмовлено у відкритті провадження та роз'яснено, що захист порушених прав та інтересів підприємницької діяльності, проводиться за правилами іншого судочинства, а саме в порядку господарсько-процесуального кодексу України.

Згідно листа від 06.01.2014 року ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_4 з претензією та просив допустити його та орендаторів на його частину нерухомого майна по АДРЕСА_1.

19.03.2012 року ОСОБА_1 з цього приводу також звертався із заявою до УМВС України в Миколаївській області.

При цьому постановою 03.04.2012 року ДІМ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Хомчиком О.Ю. було відмовлено в порушенні кримінальної справи.

03.05.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на вищевказану постанову.

Постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 27.08.2012 року вищевказану скаргу ОСОБА_1 була задоволено, постанову від 03.04.2012 року ДІМ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області Хомчика О.Ю. про відмову в порушенні кримінальної справи було скасовано, матеріали спрямовано прокурору Центрального району м.Миколаєва для організації проведення додаткової перевірки та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_12, які виразилися у вчиненні нею перешкод позивачу у користуванні його майном, ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода.

Тому слід визнати не правомірними дії ОСОБА_4 щодо вчинення перешкод ОСОБА_1 у вільному доступу до належного йому на праві власності нерухомого майна по АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 11450 грн.

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 слід відмовити за їх безпідставністю, оскільки позивач не довів суду що ця особа вчиняла йому перешкоди у користуванні його майном.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_4 щодо вчинення перешкод ОСОБА_1 у вільному доступу до належного йому на праві власності нерухомого майна по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 11450 грн. та судовий збір в розмірі 229,40 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Подзігун Г.В.