Справа № 295/2379/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2014 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представник відповідача у судове засідання не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1,

10031, АДРЕСА_1,

до ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_2,

04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 5,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору

Житомирське відділення № 43 ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_2,

10014, м. Житомир, вул. В. Бердичівська, буд. 28/1,

про визнання іпотеки на квартиру припиненою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому вказав, що 25.04.2008 року між ОСОБА_3 (далі Позичальник) та ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» (далі ОСОБА_2 або Відповідач) було укладено Кредитний договір від 25.04.2008 року № 240/4 (далі Кредитний договір), на виконання умов якого ОСОБА_2 надав Позичальникові кредитні кошти в сумі 29000,00 доларів США.

З метою виконання зобовязань Позичальника перед Банком за Кредитним договором ОСОБА_1 (далі Позивач) було укладено з Банком Іпотечний договір від 25 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.04.2008 року за № 7816 (далі Іпотечний договір) (із подальшими змінами), яким передано в іпотеку Банку квартиру, що належить Позивачу на праві особистої приватної власності, за номером 113 (сто тринадцять), за адресою: вул. Крошенська, буд. 44, місто Житомир.

03 липня 2012 року рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області, яке набрало сили 14.07.2012 року, додаткові угоди 1 та 2 до Кредитного договору визнані недійсними, а Кредитний договір розірвано (Справа 2-200/11) (далі Рішення суду).

За таких обставин, зазначає Позивач, іпотека є припиненою, оскільки припинило дію основне зобовязання (Кредитний договір).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, посилаючись на неможливість припинення договору іпотеки у звязку з існуванням зобовязань щодо погашення визначеного Рішенням суду боргу в сумі 206004,33 грн.

Заслухавши учасника судового засідання, дослідивши та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, керуючись законом, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.04.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» було укладено Кредитний договір від 25.04.2008 року № 240/4, на виконання умов якого ОСОБА_2 надав Позичальникові кредитні кошти в сумі 29000,00 доларів США.

З метою виконання зобовязань Позичальника перед Банком за Кредитним договором ОСОБА_1 було укладено з Банком Іпотечний договір від 25 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 25.04.2008 року за № 7816 (із подальшими змінами), яким передано в іпотеку Банку квартиру, що належить Позивачу на праві особистої приватної власності, за номером 113 (сто тринадцять), за адресою: вул. Крошенська, буд. 44, місто Житомир.

03 липня 2012 року рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області, яке набрало сили 14.07.2012 року, додаткові угоди 1 та 2 до Кредитного договору було визнано недійсними, а Кредитний договір розірвано (Справа 2-200/11).

При цьому, на корить Банку з Позичальника стягнута заборгованість за Кредитним договором в сумі 2006004,33 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон про іпотеку) іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 28 Закону України «Про заставу» (далі Закон про заставу) передбачено, що застава припиняється зокрема у звязку із припиненням забезпеченого заставою зобов'язання та в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом. Аналогічна норма міститься і у статті 17 Закону про іпотеку, відповідно до якої іпотека припиняється в тому числі і у разі припинення основного зобов'язання.

Згідно ст. 598 Цивільного кодексу України (далі Цивільний кодекс) зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У відповідності із ст. 599 Цивільного кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Підстави припинення зобовязання встановлені також ст.ст. 600-601, 604-609 Цивільного кодексу.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що зобовязання по сплаті боргу в сумі 206004, 33 грн., визначеного Рішенням суду, перед Банком не виконано.

За таких обставин, враховуючи, що застава нерухомого майна (іпотека) укладалася сторонами з метою виконання зобовязання (сплати кредиту та додаткових платежів, обумовлених сторонами) і станом на дату розгляду справи зобовязання по сплаті 206004,33 грн. не виконане, підстави для припинення договору іпотеки відсутні.

Відповідно до ч. 2. статті 651 Цивільного кодексу договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. 2, 3 статті 653).

Розірвання Кредитного договору не відміняє обовязку Позичальника щодо сплати встановленого Рішенням суду боргу в сумі 206004,33 грн.

В свою чергу, договір іпотеки забезпечує виконання саме цього зобовязання.

Іпотека має похідний характер від основного зобовязання (стаття 3 Закону про іпотеку), а тому припинення іпотеки можливе у звязку із виконанням зобовязання (сплатою боргу) в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 212-215ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Корицька