Справа № 461/7756/13 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/3448/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Цар М.М.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» - Бабюк Т.П. на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2013р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ»» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 6860,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 3000 гривень; стягнути з ОСОБА_5 на його користь суму франшизи в розмірі 500,00 гривень; стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позову покликався на те, що 26.01.2013 року о 12.30 год. у м. Львові на перехресті вулиць Підвальної та Руської, відбулася ДТП за участі автомобілів марки «Міtsubishi Lancer», д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, та «Vоlkswagen Тоuareg», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який не впорався з керуванням та в'їхав у задній бампер його автомобіля, внаслідок чого була завдано матеріальної шкоди автомобілю марки «Міtsubishi Lancer». У зв'язку із відсутністю травмованих людей, наявністю згоди водіїв транспортних засобів, наявності у водіїв чинних полісів обов'язкового страхування цивільно-правової шкоди, водіями ТЗ було підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»). Відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він повідомив ПАТ «Страхову група «Ю.Бі.Ай» про страховий випадок. В подальшому 27.02.2013 року звернувся у вказану страхову компанію із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої були подані усі необхідні документи, однак листом від 22.05.2013 року страхова компанія надіслала відмову у страховій виплаті через відсутність правових підстав для визначення заявленої події страховим випадком. Вважає, що причини відмови є необґрунтованими та такими, що не відповідають ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також покликається на те, що крім матеріальної шкоди у результаті ДТП, йому спричинено душевні страждання та пов'язана з ними моральна шкода, яку оцінює у розмірі 3000 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Вирішено стягнути з ПАТ «СГ Страхова група «Ю.БІ.АЙ» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 6860,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 суму франшизи в розмірі 500,00 грн.. Крім того, солідарно стягнено з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 229,41 грн. судового збору.

Згадане рішення суду оскаржив представник відповідача - ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» - Бабюк Т.П..

У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного судового рішення неповно з'ясовано обставини, які мають важливе значення у справі, порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не досліджено та не обґрунтовано належними доказами обставини заподіяння матеріальної шкоди, а також з чиєї вини було заподіяно вказану матеріальну шкоду. При цьому, на думку апелянта, до уваги було взято лише пояснення позивача та відповідача ОСОБА_5. жодних доказів наявності вини ОСОБА_5 у заподіянні шкоди позивачу останнім надано не було. Вважає, що суд надав неправильну оцінку також і наявним у матеріалах справи фотографіям, які зроблені ніби то на місці події. Крім того, вказує, що судом невірно розраховано матеріальну шкоду та зазначає, що на його думку розмір такої повинен становити 5534,57 грн. та не погоджується із визначеним розміром моральної шкоди у сумі 3000,00 грн.. При цьому зазначає, що на підтвердження заподіяння такої позивачем не надано жодних доказів, як не обґрунтовано та не надано доказів на підтвердження розміру такої. Відтак, стягнувши оскаржуваним рішенням із ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» судом було порушено вимоги абз.2 п.22.3 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі вказаного, просить скасувати оскаржуване рішення Галицького районного суду м. Львова та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_2, представник відповідача(апелянта)ПАТ «СГ «Ю.Бі.АЙ», відповідач ОСОБА_5 не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 99-101), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у відсутності сторін. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає даним вимогам.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 26.01.2013 року о 12.30 год. у м. Львові на перехресті вулиць Підвальної та Руської, відбулася ДТП за участі автомобілів марки «Міtsubishi Lancer», д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, та «Vоlkswagen Тоuareg», д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5. Громадянин ОСОБА_5 не впорався з керуванням та в'їхав у задній бампер автомобіля марки «Міtsubishi Lancer», внаслідок чого була завдано матеріальної шкоди. У зв'язку із відсутністю травмованих людей, наявністю згоди водіїв транспортних засобів, наявності у водіїв чинних полісів обов'язкового страхування цивільно-правової шкоди, водіями ТЗ було підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»).

Дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини відповідача ОСОБА_5, що підтверджується його поясненнями, вказаними в повідомленні про ДТП та в його заяві про визнання позову(а.с.13,26). Наведені обставини визнані позивачем та відповідачем ОСОБА_7 та відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

За змістом ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 982 ЦК України визначено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст.6 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» і відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0170869 від 04.12.2012року. Згідно цього договору, ОСОБА_5 застрахував автомобіль марки «Vоlkswagen Тоuareg», д.н.з НОМЕР_1.(а.с.14) Строк дії полісу до 04.12.2013 року. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну складає 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Оскільки згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0170869 від 04.12.2012 року франшиза становить 500 грн., то районний суд правильно, відповідно до положень наведеної норми права стягнув з відповідача франшизу у розмірі 500 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ПАТ «Страхову група «Ю.БІ.Ай» про страховий випадок.

В подальшому 27.02.2013 року ОСОБА_2 звернувся у вищевказану страхову компанію із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої були подані усі необхідні документи, однак листом від 22.05.2013 року страхова компанія надіслала відмову у страховій виплаті через відсутність правових підстав для визначення заявленої події страховим випадком.

Відповідно до ст.22 Закону, визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Задовольняючи позов місцевий суд взяв до уваги рахунок ТзОВ «Ніко-Захід», згідно якого вартість матеріалів та робіт становить 7360 гривень, а тому з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» слід стягнути 6860 гривень матеріальної шкоди, а з відповідача - ОСОБА_5 500 грн. франшизи.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки такий суперечить вимогам закону з наступних підстав.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається із Звіту №151/13 від 1 лютого 2013р. (а.с.59-68), вартість відновлювального ремонту «Міtsubishi Lancer», д.н.з НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 5534,57 грн.. Під час проведення огляду автомобіля був присутній позивач ОСОБА_2(а.с.62)

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2014р. в частині стягнення матеріальної шкоди слід змінити та стягнути з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» в користь ОСОБА_2 5034,57 грн. без суми франшизи в розмірі 500 грн., яку слід стягнути з відповідача - ОСОБА_5.

Колегія суддів також не погоджується із висновком районного суду щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди з огляду на наступне.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, слід виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором. (ст. 611 ЦК України). Зі змісту договору страхування № АЕ/0170869 від 04.12.2012 року відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, не передбачене.

За таких обставин задоволення судом першої інстанції позовної вимоги про стягнення з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» в користь ОСОБА_2 3000 грн. моральної шкоди, суперечить чинному законодавству, і в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що оскільки позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак стягненню з відповідачів в користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 55,7 грн. з кожного.

Керуючись 303, 304, п.п.2, 3 ч.1 ст. 307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу представника ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» - Бабюк Т.П. - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2014 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати та в цій частині ухвалити нове, яким в задоволенні цієї позовної вимоги - відмовити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2014 року в частині стягнення матеріальної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ.» - змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група « Ю.БІ.АЙ.» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 5034 грн. 57 коп..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 55,7грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна