Справа № 335/828/14-ц 2/335/686/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2014 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., при секретарі Корягіній Ю.С., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника органу опіки та піклування Панченко І.О., прокурора Назимок Д.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позові зазначила, що разом з нею проживає син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини зареєстрований ОСОБА_4.

Сімейні відносини між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 припинені у 2007 році. З вказаного часу, тобто з річного віку, дитина ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач ОСОБА_4 не брав участі в утриманні сина, гроші на утримання сина добровільно давати відмовлявся. Тому вона вимушена була стягнути аліменти на дитину в судовому порядку. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-3716/11 від 14.11.2011 р., з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5.

Після ухвалення судом рішення ОСОБА_4 його ігнорував, відмовлявся виконувати, у зв'язку з чим позивачка була змушена передати його на примусове виконання. На підставі виконавчого листа, виданого за судовим рішенням, у Орджонікідзевському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження щодо примусового стягнення аліментів.

ОСОБА_4 не працює, доходів не має, аліменти не сплачує. За її відомостями, в рахунок аліментів щомісяця гроші у розмірі приблизно 300,00 грн. надсилає матір боржника - ОСОБА_6 ОСОБА_4 життям сина не цікавиться, вихованням не займається, з ним не спілкується, ставиться байдуже до дитини та до її життя. ОСОБА_4 за період окремого проживання з дитиною, ніколи не цікавився, як живе дитина, чим займається, який у неї стан здоров'я, які відвідує заклади, як та де відпочиває та ін.

У 2010 році, під час відвідування сином дитячого закладу № 105 ум. Запоріжжі. ОСОБА_4 кілька разів з'являвся до дитячого садка у стані алкогольного сп'яніння вимагав у вихователів передати йому дитину. При цьому ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників дитячого закладу, сварився.

В той же період ОСОБА_4 кілька разів брав сина та відвозив його до баби дитини - до своєї матері ОСОБА_6, сам фактично з дитиною не спілкувався, пре що розповідала дитина після повернення додому. З весни 2010 року ОСОБА_4 остаточно припинив спілкування з сином. Дитина навіть забула, як виглядає батько ОСОБА_4

Восени 2013 року ОСОБА_4 несподівано став виявляти штучну зацікавленість сином: звернувся до органів опіки та піклування з надуманою заявою, що позивачка перешкоджає йому спілкуватися з сином, на засіданні опікунської ради ОСОБА_4 оговорював позивачку у вчиненні дій по створенню перешкод в спілкуванні з дитиною.

Між тим, як до звернення, так і після звернення ОСОБА_4 до органу опіки та піклування, він жодного разу до сина не приходив, до ОСОБА_3 з приводу свого бажання спілкуватися з дитиною не звертався.

Таким чином, формально зафіксувавши свою зацікавленість життям сина, ОСОБА_4 насправді не приймає участі у вихованні та утриманні дитини; не цікавиться життям дитини.

Вважає, що спілкування дитини з ОСОБА_4 вже не відповідає інтересам дитини, негативно вплине на психічний та емоційний стан дитини. ОСОБА_4 давно втратив зв'язок з сином і поновлення його зашкодить малолітній дитині. Син не має психологічного зв'язку з батьком, не прагне та не потребує спілкування з ним.

Зараз син ОСОБА_5 проживає з позивачкою та її чоловіком у повноцінній сім'ї, вважає її чоловіка своїм батьком, який добре ставиться до сина, любить його, піклується про нього, забезпечує його матеріально, займається його розвитком та вихованням.

Через те, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу, без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, матеріально утримувати сина належним чином не бажає, долею та розвитком сина не цікавиться, веде антисоціальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, дитина не має емоційного зв'язку з біологічним батьком, тривалий час проживає у повній сім'ї, вважає батьком іншого чоловіка, просить суд, позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_4

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

У судовому засіданні представник органу опіки та піклування заперечував проти задоволення позову, посилаючись на висновок районної адміністрації по Орджонікідзевському району від 07.04.2014 року, згідно якого вважає за недоцільне позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_5

Прокурор у судовому засіданні просить постановити рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого Комунарським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції 21.11.2006 року, актовий запис № 1086, батьками дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4.

Згідно інформації центру розвитку дітей «Детский Радонеж», за період 2012-2013 року, дитину ОСОБА_5 на заняття приводила мама та її чоловік ОСОБА_7. З ОСОБА_4 педагоги центру не знайомі.

В інформації МОО «Школа танца ЖиТо», зазначено, що на заняття дитину ОСОБА_5 приводить мама та її чоловік ОСОБА_7, а також бабуся та дідусь. Інші особи, які б займалися вихованням дитини в період відвідування Школи Танцю не відомі. ОСОБА_4 ніколи не бачили.

Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №166 «Ракета» від 24.01.2014 року, дитиною ОСОБА_5 піклувалися ОСОБА_3 та бабуся. Батько дитини ОСОБА_4 до закладу не зявлявся, з ним ніхто не знайомий.

Згідно інформації Орджонікідзевського відділу ДВС від 04.07.2014 року, вбачається, що боржник ОСОБА_4 сплачує аліменти не регулярно та не в повному обсязі. Борг по аліментам на 01.07.2014 року складає 7289,00 грн. Інформація про місце роботи боржника відсутня.

Доводи позивачки про те, що відповідач взагалі не цікавиться долею дитини та ігнорує свої батьківські обов'язки з моменту припинення сімейних стосунків з Відповідачем, підтверджуються також показаннями наступних свідків, які суд бере до уваги.

Свідок ОСОБА_7, який є чоловіком позивачки та вони разом проживають з осені 2008 року, пояснив, що він та позивачка повністю займаються вихованням дитини, дитина називає його батьком. За цей час відповідач ОСОБА_4, не приймав участі у вихованні дитини зовсім. ОСОБА_4, десь два роки назад, декілька разів з'являвся до школи.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою та знайома з позивачкою та її дитиною з 2006 року, пояснила, що приблизно через два роки після народження дитини відповідач ОСОБА_4, пішов із сім'ї. З цього часу вона його ніколи не бачила, у вихованні дитини він участі не приймає. Позивачка ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, який також займається вихованням дитини. Між ними склалися дуже хороші відносини, ОСОБА_7 дитина називає батьком. ОСОБА_4 ніяким чином не виховує дитину та не приймає участі у його вихованні. Після того, як ОСОБА_3 вирішила позбавити відповідача батьківських прав, ОСОБА_4 почав з'являтися до школи, в якій навчається дитина.

Свідок ОСОБА_11, яка є подругою матері позивачки, пояснила, що після розірвання сімейних відносин відповідач не приймає участі у вихованні дитини. Їй відомо що відповідач почав з'являтися лише осінью 2013 року.

Свідок ОСОБА_12, яка є подругою дитинства позивачки, пояснила що позивачка з відповідачем розійшлися коли дитині було десь два роки. Після чого ніякої участі у вихованні дитини відповідач не приймав. З'являтися ОСОБА_4, почав після того, як ОСОБА_3 вирішила позбавити його батьківських прав. Дитина не знає його як батька, батьком називає іншого чоловіка, який з ними і проживає (чоловік ОСОБА_3). Крім того, зазначила, що ОСОБА_4 не приймав участі у вихованні дитини і тоді, коли вони проживали разом.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які є подругами позивачки, дали аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_15, яка є сусідкою позивачки, пояснила, що після народженння дитини, десь через 1,5 року, коли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розійшлися, вона не бачила батька дитини. З цього часу він не проживає з позивачкою та дитиною, не займається вихованням дитини. ОСОБА_4 іноді приходив до позивачки у нетверезому стані, у зв'язку з чим все закінчувалось скандалом. Також зазначила, що ОСОБА_4 з моменту народження не приймав ніякої участі у вихованні дитини, ніде не працював, пиячив. При розмові з дитиною, дитина зазначає, що не знає ОСОБА_4, як батька, а батьком вважає чоловіка з яким вони проживають.

Свідок ОСОБА_16, яка є нянею дитини з 2008 року пояснила, що відповідача ОСОБА_4 не знає, ніколи не бачила, зі слів позивачки їй відомо, що він є батьком дитини. Графік її роботи з 7:00 до 17:00 щоденно, за виключенням вихідних та відпусток батьків. Вихованням дитини займається позивачка та її чоловік, якого дитина називає батьком.

Аналізуючи вищевикладене та показання вказаних свідків, суд приходить до висновку, що відповідач взагалі не цікавиться долею дитини та ігнорує свої батьківські обов'язки. З моменту припинення сімейних стосунків з Відповідачем, останній не зустрічався з дитиною, не цікавився її життям та здоров'ям. Відповідач свого обов'язку щодо виховання дитини не здійснює: свідомо нехтує всіма батьківськими цінностями щодо дитини і самостійно фактично звільнив себе від батьківських обов'язків щодо сина.

Крім того, суд бере до уваги поведінку відповідача у ході розгляду справи, а саме те, що відповідач з'явився лише у одне судове засідання, в інші судові засідання не з'явився, не пояснюючи поважних причин, тобто він не намагався довести судові, що він виконує свої батьківські обов'язки.

Питання доцільності або недоцільності позбавлення ОСОБА_4, батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської по Орджонікідзевському району 07.04.2014 року.

За результатами засідання комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, вказані висновки суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються сукупністю наданих у судовому засіданні доказів.

Відповідно до п.1 ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 164 Сімейного кодексу України перераховані підстави позбавлення батьківських прав.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.п. 2, 3, 6 ч. 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки Відповідач, фактично маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, свідомо нехтує всіма батьківськими обов'язками відносно сина та його виховання, суд вважає, що існують всі підстави для позбавлення Відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження такої винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов'язками відносно дитини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180-183 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»від 30 березня 2007 року № 3, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, 1975 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, по відношенню до його малолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А.Крамаренко