АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7555/14 Справа № 200/5826/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Решетнік М. О. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Міністерства інфраструктури України про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював в обласному Державному підприємстві «Дніпроавтотранс» Міністерства інфраструктури України з 1996 року по червень 1999 року, коли наказом вказаного Міністерства підприємство розформували. Однак при його звільненні не було здійснено розрахунок, в зв'язку з чим рішенням Жовтневого райсуду м.Дніпропетровська від 12 квітня 2000 року на його користь було стягнуто заборгованість по зарплаті в сумі 667 грн. 16 коп., яке до даного часу не виконане. На час виникнення вказаної заборгованості курс гривні до доларів США становив 2 до 1, а на час звернення до суду - 12 до 1, а отже заборгована сума на даний час становить 4002 грн., які і просить стягнути з відповідача, як засновника підприємства, де він працював, з урахуванням компенсації цієї суми в сумі 1000 грн. згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1427 від 20 грудня 1998 рку «Про затвердження положення порядку компенсації працівникам частини заробітної плати в зв'язку з порушенням терміну виплати», а також відшкодувати моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 03 липня и2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, порушення норм процесуцального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 працював в Дніпропетровському обласному державному підприємстві «Дніпроавтотранс» з 1996 року по червень 1999 року. При звільненні з ним не було здійснено розрахунок, у зв'язку з чим він звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2000 року позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з Дніпропетровського обласного державного підприємства «Дніпроавтотранс» заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації в розмірі 667 грн. 16 коп. (а.с. 2) та було виписано виконавчий лист.

Відповідно до листа за №414 со 3 від 01 жовтняч 2007 року надісланого позивачу з прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська, вказаний виконавчий лист надійшов до виконання 11 травня 2000 року та цього ж дня було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику передбачений законом 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду. У встановлений термін рішення суду не було виконано та станом на 18 травня 2000 року у ВДВС знаходилося 40 виконавчих проваджень про стягнення із ОДП «Дніпроавтотранс» заборгованості по заробітній платі на користь громадян, які були об'єднані у зведене виконавче провадження.

Згідно постанови господарського суду Дніпропетровської області №Б14-30/99 від 09 червня 2000 року Дніпропетровське ОДП «Дніпроавтотранс» визнане банкрутом. Всі виконавчі документи 23 червня 2000 року були надіслані до ліквідаційної комісії при ДПІ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська для подальшого виконання, а останній всі виконавчі документи надіслав до арбітражного керуючого ОСОБА_3 В подальшому 26 грудня 2000 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення зведеного виконавчого провадження (а.с. 74).

Крім того, як вбачається з ухвали господарського суду Дніпропетровської області по справі №Б24/14/30/99 від 25 липня 2006 року було затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора ОДП «Дніпроавтотранс» та ліквідовано цю юридичну особу, а також згідно п.6 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вважати погашеними заборгованість по заробітній платі в сумі 187121 грн. 15 коп. (а.с. 26) та про ліквідацію вказаного підприємства внесено відомості у ЄДРПОУ, дата запису 03 серпня 2006 за №0028609, стан суб'єкта - припинено (а.с. 72).

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановленні колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів. А ст.116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно до ч.1 ст. 1167, ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом позивач зазначив, що оскільки Міністерство інфраструктури України створило ОДП «Дніпроавтотранс», а після його ліквідації є правонаступником цього підприємства, а тому саме із відповідача підлягає стягненню визначена судом сума невиплаченої заробітної плати та відшкодована моральна шкода, проте ці вимоги є необгрунтованими, оскільки відповідно до ст. 74 Господарського кодексу України держава та орган, до сфери управління якого входить державне комерційне підприємство, не несуть відповідальності за його зобов'язаннями, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Крім того, Міністерство інфраструктури України не був стороною при розгляді вищевказаної справи в Жовтневому райсуді м.Дніпропетровська, як і стороною виконавчого провадження з виконання вказаного рішення суду та роботодавцем позивача - між сторонами у даній справі трудового договору не укладалось, даний відповідач не приймав рішень про прийняття позивача на роботу та його звільнення, а також вказане Міністерство не було і не є власником, уповноваженим органом управління чи правонаступником Дніпропетровського обласного державного підприємства «Дніпроавтотранс», а отже на нього і не може бути покладено обов'язок відповідати за зобов'язаннями останнього, а тому доводи апеляційної скарги позивача суттєвими не являються, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Також доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, та фактично є незгодою з висновками суду по оцінці наданих доказів та існуючих обставин справи.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді М.О. Макаров

Л.М. Болтунова

І.О. Петренко