№ 2-зз-50-14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08. 12. 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Бобровник О. В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 - про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій просив суд припинення право власності на частку в спільному майні та визнати право власності шляхом накладення

арешту на належну заявнику 1/4 частину квартири АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та іншим особам вчиняти будь-які дії,

направлені на зміну права власності на вказане майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України, за заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без дотримання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12. 11. 2014 року затверджено мирову угоду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 - про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності та закрито провадження у справі.

Заявник зазначає що вищезазначена ухвала суду про затвердження мирової угоди позивачами не виконується, в зв'язку з чим заявник просив суд про задоволення заяви.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 - про припинення права власності на частку в спільному майні та визнання права власності завершено, оскільки ухвалою суду від 12. 11. 2014 року провадження у справі закрито.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява не відповідає вимогам ст. ст. 151, 153 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 п. 2 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Згідно квитанції №39 від 04. 12. 2014 року заявник при зверненні до суду сплатив 121 грн. 80 коп. судового збору.

З огляду на зазначене, прихожу до висновку про повернення заявнику суми сплаченого ним судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 - про забезпечення позову - повернути заявнику.

Зобов'язати Управління державного казначейства Солом'янського району м. Києва повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп., оплачений заявником відповідно до квитанції №39 від 04. 12. 2014 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: