АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1102/14 Справа № 191/1721/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Твердохліб А. В. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Том акуловій В.О.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою зокрема погодити технічну документацію із землеустрою шляхом її підписання,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду та просила ухвалити рішення, яким зобов'язати Старовишневецьку сільську раду Синельніковського районну Дніпропетровської області не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом погодження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, набуті у порядку дарування та купівлі-продажу для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства на території Старовишневецької сільської ради Синельниківського району за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом підписання акту поновлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка 0,48 га, що підтверджується договором дарування від 06 грудня 2003 року за № 173487. При оформлені земельної ділянки позивачці необхідно підписати Акт поновлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, на даному документі необхідний підпис суміжних землекористувачів. Вона звернулась до своєї сусідки - ОСОБА_3 з проханням підписати дану документацію, але вона відмовилась підписувати на підставі того, що межові знаки не встановлені.

На пояснення позивачки з приводу того , що земельна ділянка була приватизована попередніми власниками і межі були встановлені, а без приватизації попередній власник і нотаріус не мали права подарувати дану земельну ділянку, ОСОБА_3 відповідає відмовою.

ОСОБА_3 самозахватом захопила частину земельної ділянки позивачки і збудувала там погріб, позивачка згодна була подарувати цей клаптик землі тільки б переоформити землю, але вона не погодилась і на такі умови, а натомість побила останню і постійно погрожує. Позивачка вважає, що своїми діями ОСОБА_3 порушує її права користуватися земельною ділянкою.

Земельна ділянка приватизована ще у 1995 році , договір підписано головою Старовешневецької сільської ради і межі були встановлені та погоджені.

Тому, доводи відмови ОСОБА_3 є безпідставними і мають тільки одну мету - не законно позбавити позивачку частини земельної ділянки.

Також у ст. 102-1 ЗК України чітко передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України. Договору між ОСОБА_3 і позивачем укладено не було і дозвіл на користування земельною ділянкою позивачка не надавала.

Старовишневецька сільська рада теж не погоджується підписати дану документацію посилаючись на не встановлення меж земельної ділянки і відсутності акту погодження меж земельної ділянки між суміжними землекористувачами; порадила звернутися до суду для вирішення даного питання. Відмова Старовишневецької сільської ради позивачці не зрозуміла, оскільки у 1995 році вони здійснили погодження меж земельної ділянки і підписали необхідну документацію для приватизації даної земельної ділянки і не мали заперечень, а у 2009 році ці зауваження виникли. Також, з ініціативи Старовишневецької сільської ради були створенні комісій , які підтвердили правильність меж земельної ділянки і виявили порушення з боку ОСОБА_3, а саме погріб який відповідач № 2 збудувала на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві приватної власності. Тому, позивачка вважає, що відповідачі своїми діями порушують норми законодавства.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що згідно державного акту серії НОМЕР_1 земельні ділянки загальною площею 0,48 га , в т.ч. 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, 0,23 га - для ведення особистого селянського господарства, знаходились у власності ОСОБА_4

На підставі договору дарування від 08.12.2003 року, зареєстрованого за № 1472 серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 прийняли у дар від ОСОБА_4 вище вказану земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 площею 0,48 га в рівних частинах. ОСОБА_5 набув у власність свою частку земельних ділянок, про що свідчать державні акти серії НОМЕР_2 на 0,125 га, зареєстрований за № 2684 від 18.08.2006 року та серії НОМЕР_4 на 0,115 га, зареєстрований за № 2685 від 18.08.2006 року. А ОСОБА_2 не набула у власність свою частку земельних ділянок за договором дарування.

На підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 09.10.2006 року, зареєстрованих за № НОМЕР_7, № НОМЕР_8 серії НОМЕР_5, НОМЕР_6 земельні ділянки розміром 0,115 га та 0,125 га були передані ОСОБА_5 у власність ОСОБА_2

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 зареєстровано право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 118 ч. 1 ЗК України громадянин, зацікавлений в приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем знаходження земельної ділянки.

Рішення Старовишневецької сільської ради про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, площею, 0,48 га позивачу не надавалось.

Незважаючи на вищевказані обставини позивач з метою реалізації права на приватизацію вказаної земельної ділянки звернувся до ТОВ «Дніпроленд» із замовленням про виготовлення відповідної технічної документації із землеустрою. ТОВ «Дніпроленд» виготовило ОСОБА_2 технічну документацію із землеустрою відповідно до вимог ст. 81 Земельного кодексу , ст. 56 ЗК України, Закону України Про землеустрій», Наказу Держклмзему України «Про затвердження вимог до структури, змісту та формату файлу обміну даними результатів землевпорядних робіт в електронному вигляді на магнітних носіях» № 136 від 23.05.2003 року, Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:500+1:500, ГКНТА - 2.04-02-98, затверджених наказом ГУГКК при Кабінеті Міністрів України № 56 від 09.04.1998 року.

Спеціалістами ТОВ «Дніпроленд» була виконана кадастрова зйомка земельної ділянки розміром 0,48 га. Та використовувався акт встановлення меж земельної ділянки в натурі, про що зазначено в завданнях до технічної документації п. 9 (а.с.8), але в матеріалах справи міститься акт встановлення меж земельної ділянки в натурі лише від 24 листопада 1995 року, який був виданий ще попередньому власнику ОСОБА_4 (а.с. 41-42). Інших актів встановлення меж земельних ділянок не складали, що було підтверджено сторонами в судовому засіданні

Спеціально створеною комісією проведене обстеження земельних ділянок, в результаті чого було складено акт поновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). (а.с. 25,28). Про те ці обставини не знайшли свого підтвердження в матеріалах технічної документації оскільки, як вбачається із акту встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі суміжний землекористувач - відповідач по справі ОСОБА_6 та голова Старовишневецької сільської ради ОСОБА_7, свої підписи в акті поставити відмовились (а.с. 16).

Відповідно до ст. 158 ч. 2 ЗК України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 4 травня 1999 року за № 43 (з відповідними змінами), технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами.

Інструкція не містить вимог обов'язкового погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами. Таке погодження передбачене ст. 198 ЗК України і є необхідним при кадастровій зйомці як комплексі робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок та здійснення вірного визначення меж земельних ділянок, а не виявлення обмежень у можливості їх використання, в тому числі з боку суміжних землекористувачів.

З огляду на викладене, само по собі непогодження меж не є порушенням інтересів суміжних землекористувачів.

За таких обставин, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції є правильним і ґрунтуються на повно встановлених та належним чином досліджених обставинах справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення ,однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді