АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

за участі секретаря - Гасановій С.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частини квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя , -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Посилається на те, що з 16 червня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час шлюбу, вони придбали ? квартири АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі - продажу від 14 червня 2008 року. Покупцем у цьому договорі був зазначений лише ОСОБА_2.

14 червня 2013 року їхній шлюб розірвано.

Вважаючи, що вона і відповідач придбали ? зазначеної квартири за спільні кошти під час шлюбу, тому ця квартира є спільною власністю, і оскільки нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо добровільного поділу майна у вигляді ? частин спірної квартири, позивачка, з урахуванням змін та відмови від частини позовних вимог, просила визнати 3/4 частини вказаної квартири спільною сумісною власністю подружжя; визнати за відповідачем право власності на квартиру в цілому, а на її користь стягнути з відповідача грошову компенсацію в загальній сумі 51291 грн. за 2/3 частини спільної сумісної власності подружжя, збільшивши її частку, оскільки з нею проживає та знаходиться на її утриманні неповнолітня дитина.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частини квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя - задоволено.

Визнано 6/8 частин квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Виділено частки у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 - 2/8 частини , ОСОБА_3 - 4/8 частини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 4/8 частин квартири АДРЕСА_1 в сумі 51291 грн., залишивши 4/8 частин квартири АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_2

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процессуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції вийшов із засад рівності часток подружжя за обставин, що з позивачкою проживає неповнолітня дитина та розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення дитини фізичного, духовного розвитку та лікування.

Такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

Судом установлено та не заперечується сторонами, що 16 червня 2007 року сторони у справі уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис.

Від шлюбу подружжя мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до договору купівлі - продажу від 14 червня 2008 року під час перебування у шлюбі сторони придбали ? квартири АДРЕСА_1. Покупцем у цьому договорі зазначений ОСОБА_2.

14 червня 2013 року їхній шлюб розірвано.

Згідно звіту про незалежну оцінку висновку, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, складає 102 582 грн.

Суд першої інстанції, посилаючись на правила ст. 60 СК України, дійшов правильного висновку про те, що спірна квартира набута подружжям за час шлюбу та належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Разом з тим, відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ на право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» при вирішення спору под. поділ майна , що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей ( за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування).

Якщо суд приходить до переконання, що подружжя мають право на нерівні частки у майні, то міркування такого характеру потребують мотивації з посиленням на докази, які б підтверджували правильність зроблених судом висновків.

Застосовуючи до спірних правовідносин правила ч. 3 ст. 70 СК України, районний суд не прийняв до уваги, що позивачем не надано належних і допустимих доказів про її право на нерівні частки у майні у зв'язку із утриманням неповнолітньої дитини.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягнені позивачем судові витрати у вигляді судового збору 384, 68 грн., судового збору 114 грн. 70 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., а всього судові витрати в сумі 2499 грн. 38 коп.

За таких обставин відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції від 12 лютого 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання частини квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати ? частини квартири за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя набутого за час шлюбу за ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 3/8 частини квартири за адресою АДРЕСА_1, в розмірі 38468, 75 грн., залишивши за ОСОБА_2 право власності на зазначену квартиру.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору 384, 68 грн., судового збору 114 грн. 70 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., а всього судові витрати в сумі 2499 грн. 38 коп.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: