Справа № 738/2762/14-ц
№ провадження 2/738/495/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.

за участю

секретаря: Бреус Н.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Півень О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Менської районної державної адміністрації, відділу держземагенства в Менському районі про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А H О В И В:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Менської районної державної адміністрації, відділу держземагенства в Менському районі про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі розпорядження Менської районної державної адміністрації від 28 листопада 2003 року №442 їй було видано 25 грудня 2003 року Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЧН № 012294, який засвідчує її право власності на земельну ділянку площею 2,18 га, яка розташована на території Величківської сільської ради Менського району та Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЧН № 012295, який засвідчує її право власності на земельну ділянку площею 0,73 га, яка розташована на території Куковицької сільської ради Менського району. Нещодавно в відділі Держземагенства їй повідомили, що виникла помилка при виготовленні технічної документації і на її земельну ділянку видали в 2010 році державні акти на іншу особу. Тому просить скасувати державні акти серія ЧН № 012294, який засвідчує її право власності на земельну ділянку площею 2,18 га, яка розташована на території Величківської сільської ради Менського району та Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЧН № 012295, який засвідчує її право власності на земельну ділянку площею 0,73 га, яка розташована на території Куковицької сільської ради Менського району.

Позивач в судовому засіданні повідомила, що в 2003 році отримала Державні акти на право власності на земельні ділянки площею 2,18 та 0,73 га. Вказані земельні ділянки тоді ж передала в оренду та протягом всього часу отримувала орендну плату. Нещодавно, маючи намір переукласти договір оренди, їй в Держкомземі повідомили, що в 2010 році на її земельні ділянку було виготовлено та видано земельні акти ОСОБА_4 В сільській раді їй сказали, що їй нададуть інші земельні ділянки та рекомендували самій виготовити технічну документацію на дані земельні ділянки.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві та повідомив, що якщо не скасувати спірні державні акти то позивачка не зможе оформити своє право власності на інші земельні ділянки.

Представник відділу держземагенства в Менському районі в судовому засіданні позовні вимоги визнав та пояснив, що дійсно в порядку передбаченому чинним на той час законодавством ОСОБА_1 отримала в 2003 році державні акти на право власності на земельні ділянки площею 2,18 га та 0,73 га, що розташовані на території Величківської та Куковицької сільських рад Менського району відповідно. В 2010 році на ці ж земельні ділянки було видано державні акти і ОСОБА_4 дана помилка трапилася напевно через помилку в сільській раді. Вважає, що потрібно визнати недійсними державні акти видані на ім'я позивачки, так як вони не зареєстровані в земельному кадастрі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він обіймає посаду Величківського сільського голови і йому відомо, що під час розпаювання земель КСП «Перемога» с. Величківка Менського району було, напевно, допущено помилку при жеребкуванні та один земельний пай було надано двом колишнім членам КСП - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Чому трапилася така помилка він не знає, так як на той час не працював.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засіданні, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України, який не є вичерпним та застосовується судом, залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням, враховуючи, що відповідно до ст. ст. 12-14 ЦК України цивільні права здійснюються, а цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

В судовому засіданні було встановлено, що 25 грудня 2003 року ОСОБА_1 відповідно до розпорядження Менської районної державної адміністрації від 28 листопада 2003 року за № 442 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (пай НОМЕР_1), серія ЧН № 012294, який засвідчує її право власності на земельну ділянку площею 2,18 га, яка розташована на території Величківської сільської ради Менського району (а.с 6).

25 грудня 2003 року ОСОБА_1 відповідно до розпорядження Менської районної державної адміністрації від 28 листопада 2003 року за № 442 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (пай НОМЕР_1), серія ЧН № 012295, який засвідчує її право власності на земельну ділянку площею 0,73 га, яка розташована на території Куковицької сільської ради Менського району (а.с 7).

Відповідно до довідки № 297 від 25.09.2014 року виданої виконкомом Величківської сільської ради Менського району ОСОБА_1 призначений шляхом жеребкування пай НОМЕР_3, замість накладки - паю НОМЕР_2 (а.с. 23).

Як вбачається з протоколу від 25 листопада 2013 року засідання комісії по вирішенню земельних спорів Величківської сільської ради Менського району ОСОБА_1 в зв'язку з тим, що пай НОМЕР_2 зайнятий шляхом голосування призначили пай НОМЕР_3 (а.с 59).

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки на пай НОМЕР_3 (а.с. 10-22).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Статтею 126 Земельного кодексу України (в редакції 2001 року) визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до п 1.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року № 43 (в редакції, що була чинна станом на 25.12.2003 року) право власності на землю посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Згідно п. 3.1 даної Інструкції (в редакції, що була чинна станом на 25.12.2003 року) державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Пунктом 3.2 згаданої Інструкції (в редакції, що була чинна станом на 25.12.2003 року) державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України".

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що при отриманні у власність земельних ділянок 2,18 га та 0,73 га, що розташовані на території Величківської та Куковицької сільських рад Менського району відповідно та державних актів на право приватної власності на землю ЧН № 012294 та ЧН № 012295 ОСОБА_1 діяла у відповідності із діючим на той час законодавством (а.с. 56, 60-62), а тому підстави для визнання недійсним державних актів на право приватної власності на землю з підстав неправомірності їх видачі - відсутні.

Позивач, заявляючи вимоги, не навів обґрунтованих мотивів порушення його прав і підстав для захисту його інтересів.

Твердження позивача, що наявність спірних державних актів на земельний пай НОМЕР_1 перешкоджає її праву отримання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки (пай) за НОМЕР_3 спростовуються довідкою Величківської сільської ради Менського району (а.с. 23) та протоколом засідання комісії по вирішенню земельних спорів від 25.11.2013 року (а.с. 59) з яких вбачається, що ОСОБА_1 земельні ділянки (пай) НОМЕР_4 виділений замість пай НОМЕР_2, а не НОМЕР_1 як це стверджували в судовому засіданні позивач та її представник.

В судовому засіданні було встановлено, що 15 лютого 2010 року відповідно до розпорядження Менської районної державної адміністрації від 28 листопада 2003 року за № 442 ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 604154 та Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЖ № 604226, які посвідчують її право власності на земельні ділянки площею 2,18 га та 0,73 га, що розташовані на території Величківської та Куковицької сільських рад Менського району відповідно.

З огляду на вищенаведене суд вбачає спір між власниками спірних земельних ділянок площею 2,18 га та 0,73 га, що розташовані на території Величківської та Куковицької сільських рад Менського району відповідно, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Окрім цього, враховуючи, що визнання спірних Державних актів недійсними в свою чергу позбавить позивачку права власності на земельні ділянки то за відсутності спору по даному факту позивачка не позбавлена можливості припинити своє право власності на земельні ділянки з підстав визначених ст. 140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним.

З огляду на вищенаведене. суд приходить до висновку про відмову в задоволенню позову.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 197, 212- 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Менської районної державної адміністрації, відділу держземагенства в Менському районі про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий О.А. Савченко