Справа № 463/48/2009 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/2859/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюк М.Я., Гриновця Б.М.

при секретарі: Цар М.М.

за участю: представник позивача - ОСОБА_2

представників апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2009 року у справі за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6, третіх осіб: Львівської міської ради, ОСОБА_7 про демонтаж самовільно здійсненої прибудови до будинку -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2009 року позов Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6 за участю третіх осіб: Львівської міської ради, ОСОБА_7 про демонтаж самовільно здійсненої надбудови до будинку - задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6 демонтувати самовільно здійснену надбудову до будинку АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_6 в користь держави судовий збір у розмірі 8 (вісім) гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3. Вважає зазначене рішення незаконним та необґрунтованим. Зокрема зазначає, що оскаржуване рішення стосується її прав та обов'язків, оскільки вона прописана і проживає в спірному будинку з відповідачем. 18.09.1982 р між нею та відповідачем було укладено шлюб. Вважає, що суд приймаючи рішення у даній справі не вирішив питання про її права та обов'язки щодо прибудови будинку АДРЕСА_1. Також зазначає, що спірний будинок АДРЕСА_1 не належить до фонду Житлового господарства міста Львова, а належить до Квартирно-експлуатаційного відомства Міністерства оборони. Таким чином, Личаківська районна адміністрація не мала права звернення до суду з позовною заявою про знесення прибудови, оскільки спірний будинок не належить до їхнього відання. Враховуючи вище наведене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В судове засідання апелянт, третя особа ОСОБА_8 та представник третьої особи Львівської міської ради не з'явилися, причин неявки не повідомили, та те, що сторін у судовому засіданні захищають їх представники, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, розглянути справу у їх відсутності .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 здійснив прибудову до будинку АДРЕСА_1 без належного дозволу, на земельній ділянці, яка відноситься до земель оборони і надана в постійне користування Міністерству Оборони України.

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1596 від 11.11.2005р. відповідача ОСОБА_6 зобов'язано демонтувати вищезгадану прибудову до будинку АДРЕСА_1. Вказане розпорядження відповідачем не оскаржувалось.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1) і що у випадку, коли власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч.4).

Те, що прибудова до будинку АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом апелянтом не оспорюється та визнається відповідачем, а відтак ця обставина (у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України) доказуванню не підлягає.

Дозволу та належно затвердженого проекту на облаштування спірної прибудови апелянтом та відповідачем подано до суду не було.

Так само, апелянтом не було подано до суду будь-яких доказів про її права на земельну ділянку на якій нею споруджено самочинне будівництво.

За вище наведених обставин, суд вірно послався на ч.1 ст. 376 ЦК України, як на норму матеріального права, яка регулює спірні правовідносини, а відтак правомірно застосував до спірних правовідносин норму ч. 4 ст. 376 ЦК України, яка передбачає наслідки самочинного будівництва.

Доводи апелянта про відсутність повноважень в Личаківської районної адміністрації на звернення до суду про демонтаж спірної прибудови є безпідставними, оскільки згідно ст.15 ЖК України, Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами ЛМР, затвердженого Ухвалою ЛМР від 19.10.2006р. №219 та на підставі п.2.1. Положення «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові», затвердженого рішенням Львівської міської ради від 06.05.2005р. №406, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, відповідальність за своєчасне виявлення, попередження і вжиття заходів щодо припинення самочинного будівництва покладається на уповноважені органи, які здійснюють постійний контроль за дотриманням правил користування і експлуатації житлового і нежитлового фонду на закріпленій території незалежно від форми власності.

Крім того, відповідно до п.11 Положення «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові», розгляд питань з самочинного будівництва за підвідомчістю справ здійснюють: виконавчий комітет ЛМР за фактами здійсненого(здійснюваного) юридичними особами самочинного нового будівництва об'єктів; районна адміністрація за фактами здійсненого(здійснюваного) фізичними особами, фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності та юридичними особами самочинного будівництва, не врахованого у п.11.1.

Доводи апелянта про порушення її прав як члена сім'ї відповідача є безпідставними, оскільки згідно ч.3 ст.54 СК України вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім'ї вчинені за згодою другого з подружжя.

З урахуванням вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, яка не спростовує висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1.ч.1 ст.307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою Апеляційного суду.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

Б.М.Гриновець