Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанову виконуючого обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про результати перевірки виконавчого провадження від 04.06.2014 року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову про результати перевірки виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали заяви встановлено, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити у наступних підстав.

Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно положень частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. (п. 1 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Предметом заявлених вимог є скасування постанови про результати перевірки виконавчого провадження від 04.06.2014 року, винесеної виконуючим обов'язки начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Півнем С.В. Вказаною постановою дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській області Соловей О.О. з приводу проведення переоцінки майна та призначення торгів з його реалізації було визнано законними.

Позивачу також слід врахувати, що відповідно до абз. 5, 7 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення, що є підставою для призначення рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку. У разі якщо експерт, суб'єкт оціночної діяльності-фізична особа, висновок експерта сілд оскаржувати в порядку цивільного судочинства , якщо експерт, суб'єкт оціночної діяльності-юридична особа-у порядку господарського судочинства.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключно повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом з тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

З огляду на викладене, беручи до уваги оскаржуване рішення, відсутні підстави для відкриття провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про результати перевірки виконавчого провадження, оскільки справи пов'язані з оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадової особи державної виконавчої служби, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях по примусовому виконанню усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані, відносяться до юрисдикції адміністративних судів та розглядаються в порядку визначеному у статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

За нормою пункту першого ч. 2 ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Отже, за вищевикладених обставин, враховуючи суб'єкт оскарження та зміст заявлених вимог, дана заява підсудна окружному адміністративному суду, згідно ст. 18 КАС України, у зв'язку з чим скаргу з додатками слід повернути позивачу для подачі до належного суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 122 ч. 2 п. 1; 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про результати перевірки виконавчого провадження.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. сплачений на підставі квитанції № 32220.3.3. від 01.07.2014 року.

Роз'яснити позивачу, що з даним позовом слід звернутися до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя