АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №02/2-1713/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6397/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Куренков Є.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
25 листопада 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Невідомої Т.О., Саліхова В.В. при секретарі Троц В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення коштів за договором уступки вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором уступки вимоги у розмірі 478 200 грн.. Посилається на те, що у квітні 2010 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_6 власника магазину «Стиляга» гроші в сумі 60 000 дол. США для придбання до 01 березня 2011 року за кордоном взуття. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав і 23 травня 2011 року ОСОБА_6 за договором уступки вимоги передав ОСОБА_5 право вимоги вказаних коштів у ОСОБА_3.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 478 200 грн. за договором уступки вимоги.

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зазначив, що ОСОБА_3 грошей від ОСОБА_6 не отримував, договір на придбання взуття не укладав; суд невірно оцінив пояснення свідків, які пояснили, що ОСОБА_6 для торгівлі закупляє лише товар зі складу і грошей ОСОБА_3 на придбання взуття в сумі 60 000 дол. США. він ніколи не передавав; крім того під час дослідження руху коштів в діяльності відповідача на підставі бухгалтерської книги, не знайшов свого підтвердження факт договірних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 від 27.04.2010 року, та факт отримання відповідачем коштів у сумі 60 000 дол. США від третьої особи.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2012 року було скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2013 року скасовано та направлено справу на новий апеляційний розгляд, оскільки суд не звернув уваги на те, що матеріали справи містять ксерокопію розписки, яку було засвідчено судом першої інстанції згідно з оригіналом; зі змісту розписки вбачається, що борговий документ був складений російською мовою, а ініціали ОСОБА_6 на російській мові - ОСОБА_7; вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не з'ясував, чому в розписці вказано, що грошові кошти передав ОСОБА_8, а не ОСОБА_6 .

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник не з'явилися, про час і місце судового засідання належним чином повідомлені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_5, 3-ої особи ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 27 квітня 2011 року ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 60 тисяч доларів США з метою придбання взуття, що підтверджується розпискою.

23 травня 2011 року ОСОБА_6, який проживає у АДРЕСА_1, відповідно до ст.ст. 512,513 ЦК України, передав позивачу ОСОБА_5 права кредитора до відповідача ОСОБА_3, який проживає в АДРЕСА_2, на суму 60 тисяч доларів США з правом вимоги зазначеної суми з ОСОБА_3.

Відповідно до змісту ч.2 ст.1047 ЦК України, розписка є формою укладання договору позики. Вказана норма також передбачає і можливість укладання іншого документа, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи, факт передання грошей ОСОБА_6 ОСОБА_3 у вказаній сумі відповідачем не заперечувалось, як і те, що ним писалася вищезазначена розписка та ним підписана.

Таким чином, власноручно написана відповідачем розписка є правочином, укладеним в письмовій формі, який має ознаки договору позики, так як відображає вже вчинену дію щодо отримання грошових коштів.

У порядку ст.ст. 525,526,1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Так, ксерокопія розписки, яка була засвідчена судом першої інстанції згідно з оригіналом, є достовірним доказом, в процесі розгляду справи оригінал розписки було викрадено у позивача, що підтверджується відповідними доказами. Зі змісту розписки вбачається, що борговий документ був складений російською мовою, чим пояснюється різниця в ініціалах.

У зв'язку з викладеним, підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-