Справа № 204/3260/13-ц
Провадження № 2/204/115/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною, відшкодування моральної (немайнової) шкоди та матеріальних витрат, -

в с т а н о в и в:

13 травня 2013 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, що уточнювався 05 червня 2013 року. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що їй та її дочці ОСОБА_2 (до вступу в шлюб - ОСОБА_2.) на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1. Разом з нею і її донькою у квартирі проживають двоє малолітніх дітей - онука ІНФОРМАЦІЯ_1 та онук ІНФОРМАЦІЯ_2. Двокімнатна квартира № 15 розташована на другому поверсі 2-поверхового будинку до 1971 року забудови. Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську і виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території є КП «Житлове господарства Красногвардійського району» - правонаступник КВЖРЕП Красногвардійського району. Влітку 2010 року над її квартирою потік дах. Квартиру заливало так, що вона з донькою ледве встигали виставляли тази, каструлі, корита, відра, миски і в квартирі і на горищі, і виливати з них воду. Вдень і вночі вони бігали з квартири на горище і назад, затикали ковдрами дірки на підлозі горища. Пізніше їм прийшлося ночували у знайомих, оскільки зі стелі почала відпадати штукатурка. Вона багато разів приходила до КВЖРЕП, але жодного разу в часи прийому не змогла зустрітися з начальником - він був відсутній, а тому приходилось спілкуватись з його підлеглим - інженером, майстрами і розповідати їм про те, що трапилось. 01.07.2010р. диспетчер зареєструвала у журналі заявок її першу заявку № 269, а потім ще три від 05.07.2010 р. № 274, від 12.07.2010 р. № 297, від 13.07.2010 р. № 305. Тим не менш, з КВЖРЕП так ніхто і не прийшов. На протікання даху скаржилась не одна вона, а і інші мешканці будинку, з інших під'їздів (кв. № І8, № 16, № 19, № 5). Квартира №18 знаходиться на першому поверсі під її квартирою, власники квартири дуже переживали, щоб залиття її квартири не торкнулося їхньої, оскільки вони зробили евроремонт. Всі заявники просили відремонтувати дах. У жовтні 2010 рок начальник КВЖРЕП сповістив своїм листом - ремонт даху буде виконано до 01.12.2010 р., але ремонт даху не був виконаний у 2010 році. Після першого (у 2010 році) і подальших залиттів її затишна і чиста квартира поступове перетворилася у занедбаний сарай, в якому ще й пропадало світло, оскільки замикалася електропроводка. У квартирі було (і залишається) гидко знаходитись - зіпсовані шпалери тріщини на стелі і стінах, мокрі капітальні стіни, діри в штукатурці на стелі, сморід плісняви і т.і. У 2010 році, а також у 2011-2012 роках, вона вимушена була робити посильні ремонти у квартирі - штукатурила, шпаклювала тріщини, мурувала тріщини у капітальній стіні переклеювала шпалери, частково замінила електропроводку, на даху мурувала діри піною. Але її фізичні і матеріальні витрати були даремними, оскільки залиття квартири у 2010 році і у 2011 - 2013 роках відбувалося стільки разів, скільки разів йшов дощ і танув сніг. Багаторазові залиття її квартири у 2010 році, марні намагання підтримувати квартиру у пристойному санітарному стані, поступове руйнування квартири, не реагування відповідача на мої звернення у 2010 році, обіцянка виконати ремонт даху до 01.12.2010 р. і не виконання ремонту до кінця 2010 року, поклали край її терпінню - вона перестала сплачувати відповідачу квартплату з 2011 року. Про крайню необхідність ремонту даху знали і депутати районної, міської і обласної ради, у яких, під час зустрічей, мешканці будинку і вона у тому числі просили допомоги. Допомоги КВЖРЕП-у з виконанням ремонту даху від депутатів не надійшло. У 2012 році вона звернулась до Президента України. Її звернення було направлено до Дніпропетровської облдержадміністрації, але десь загубилося. Відповіді вона не отримала. 30.08.2012 р. вона звернулася до прокурора міста оскаржила бездіяльність КВЖРЕП. Її заява була направлена до голови Красногвардійського райвиконкому. Відповіді з райвиконкому вона також не отримала. У серпні 2012 року вона звернулася до 34-го телевізійного каналу, який відзняв «жах» у її квартирі під час дожду і показав цей «жах» по міському телебаченню. Після трансляції «жаху» у її квартирі, вона отримала листа від начальника управління житлового господарства (далі - УЖГ) від 03.09.2012р. № С-134, в якому начальник запевняв її у тому, що вартість ремонту даху складає приблизно 350 грн., коштів у міському бюджеті немає житловий будинок АДРЕСА_1 буде включено до переліку будинків, на яких необхідно виконання робіт з капітального ремонту покрівлі у 2013 році... У квітні 2013 року вона дізналася, що будинок АДРЕСА_1 не увійшов у, затверджений міською радою, титульний список капітальних ремонтів даху на 2013 рік. Згодом і відповідач надіслав її листи від 16.10.2012 р. № 312, від 11.12.2012 р. № 383, від 27.12.2012 р. № 400, в яких сповіщав про свої плани відносно ремонту даху і визнавав необхідність капітального ремонту даху. Після наступних залиттів восени 2012 року, 27.11.2012р., вона і інші мешканці будинку звернулися до відповідача. Вони знову просили - обстежити дах будинку, її квартиру №15, квартиру №19, капітальні стіни і кути у цих квартирах. Просили скласти Акти залиття квартир, Акти обстеження. Щодо Актів залиття. Відповідач ухилявся від своєчасного складання Акту залиття її квартири, хоча вона тричі (27.11.2012р. 25.03.2013, 16.04.2013р.) зверталася до нього з проханням скласти цей Акт. В кінці-кінців, 22.04.2013 р. вона отримала Акт залиття її квартири від 08.04.2013 р., який буї складений заочно і підписаний невідомими їй працівниками відповідача, які, як і майстер не приходили до її квартири. Крім цього, Акт залиття від 08.04.2013р. містить, вибране навмання, значення площ обвалення штукатурки зі стелі у більшій кімнаті квартири, зовсім не містить відомостей про площі залиття капітальної стіни будинку у її квартирі і обвалення штукатурки на стіні у кухні її квартири. Щодо Акту обстеження. 06.12.2012р. її квартиру і дах над нею обстежила одноособово майстер. Отримавши Акт обстеження будинку АДРЕСА_1 від 06.12.2012 р., вона була здивована тим, що цей Акт підписали ще 3 працівники відповідача, які не були присутні на обстеженні. Цей Акт містить висновок - покрівля будинку, де проживає заявниця, потребує ремонту, але в ньому наведені неточні значення площ її квартири більшої кімнати її квартири: 18,1 кв.м. замість 41,9 кв.м. і 13,5 кв.м. замість 13,4 кв.м.( відповідно). Крім цього, в Акті обстеження відсутні відомості про: обсяги технічних пошкоджень капітальних стін у її квартирі, кутів капітальних стін будинку стіни на кухні; обсяги технічних пошкоджень у меншій кімнаті її квартири, на кухні, у коридорі. Взагалі, зміст Акту обстеження від 06.12.2012 р. містить відомості, які, в сторону зменшення, характеризують міру невідповідності пошкоджень у її квартирі технічним і санітарним вимогам, а також вказує на недобросовісність і безвідповідальність працівників відповідача. Цей Акт вона усно оскаржила начальнику відповідача. Вже у 2013 році, під час танення снігу і дощу, її квартиру знову заливало. Тривога за те, що квартира стає небезпечною для проживання - вона тріщить, вимусила її звернутися до міського голови 25.02.2013р. Вона просила - забезпечити вихід повноважної комісії (з залученням спеціалістів) до її квартири №15 з метою обстеження її на предмет придатності до проживання і складання відповідного Акту обстеження. 14.03.2013р. її квартира була обстежена 3-ома особами - інженером УЖГ, інженером і майстром відповідача. Яким же було її здивування, коли вона отримала Акт обстеження становища житлового будинку АДРЕСА_1 від 14.03.2013р., який виявився точною копією (слово в слово) Акту обстеження від 06.12.2012р., раніше складеного відповідачем, з усіма його огріхами, а найголовніше - Акт не містив висновку щодо придатності її квартири для проживання. Цей Акт вона оскаржила начальнику УЖГ. Вже після обстеження її квартири 14.03.2013 р. у більшій кімнаті її квартири зі стелі почала відпадати штукатурка (відпадає і на даний час), про що вона негайно сповістила відповідача 25.03.2013р. Звертає увагу суду і на таку обставину. 24 квітня 2013 року, нарешті, відповідач зробив якийсь ремонт даху над її квартирою. Слово «якийсь» вона використала у зв'язку з тим, що цим ремонтом не була вирішена проблема з водовідведенням - не були встановлені водостічні труби, яких взагалі немає на будинку. Ефективність і якість інженерно-технічного рішення цього ремонту перевірить час. Додає, під час ремонту був пошкоджений димохід, який досі не відновлений. У скільки коштів обійшовся відповідачу зазначений ремонт, їй не відомо, але наслідки несвоєчасного виконання поточного ремонту даху над її квартирою впродовж 2010-24.04.2013р. залишаються досі у її квартирі. Підводячи підсумки в цій частині позову, наголошує: не виконання відповідачем поточного ремонту даху у будинку АДРЕСА_1 впродовж 2010 році і у наступних роках, при визнанні необхідності виконання капітального ремонту даху, вказує не лише на бездіяльність відповідача, а і на те, що вона, її квартира і дуже старий будинок АДРЕСА_1 стали заручниками цієї бездіяльності. Просила: визнати незаконною бездіяльність відповідача КП «Житлове господарство Красногвардійського району» у період 2010-2013 р., яка проявилися: у довготривалому ухилянні від комісійного обстеження санітарного-технічного стан даху над її квартирою і її квартири для визначення і встановлення міри відповідності цього стану вимогам законодавства і прийняття рішень щодо усунення цієї невідповідності; в ухилянні від своєчасного складання Актів залиття її квартири; в ухилянні від своєчасного складання Актів обстеження її квартири і даху над нею з правдивим зазначенням в них дефектів, які загрожували і загрожують безпеці її родини; в ухилянні від своєчасного проведення поточного ремонту даху над її квартирою, як то передбачено граничними строками (1-5 діб); в ухилянні від своєчасного інформування власника будинку або УЖГ про наявність загрози руйнування не лише її квартири, а інших квартир другого поверху, тобто будинку; визнати бездіяльність відповідача КП «Житлове господарство Красногвардійського району» такою, яка суттєво вплинула на погіршення санітарно-технічного стану її приватизованої квартири АДРЕСА_2, і такою, внаслідок якої їй завдані матеріальні збитки, завдана моральна шкода і вона понесла вимушені матеріальні витрати; зобов'язати відповідача КП «Житлове господарство Красногвардійського району»: виконати у 2013 року поточний ремонт даху у будинку АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровську, відповідно до технічних вимог, з встановленням на будинок труб водовідведення і особливо - вздовж торцевого кута будинку біля її квартири; виконати у 2013 році ремонт у 2-ох кімнатах і на кухні її квартири АДРЕСА_3, а саме - відштукатурити стелю і стіну на кухні, замурувати тріщини у стінах у тому числі і капітальних; встановити «маячки» в її квартирі в місцях, де утворилися тріщини у капітальних стінах; стягнути з відповідача КП «Житлове господарство

Красногвардійського району» на її користь завдану їй майнову шкоду у розмірі

10372 грн., а також вимушені її матеріальні витрати у розмірі 3117,76 грн., всього

13489,76 грн.; стягнути з відповідача КП «Житлове господарство Красногвардійського району» на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; стягнути з відповідача КП «Житлове господарство Красногвардійського району» на її користь судові витрати (судовий збір) у розмірі 344,10грн.;

У судовому засіданні позивачка та представник позивачки заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилалась на обставини викладені у письмових запереченнях (а.с. 150-151).

Інші сторони у судове засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.04.2002 року (а.с. 11).

Відповідно до Актів від 30 серпня 2009 року, 30 серпня 2010 року складеного комісією КП ЖРЕП Красногвардійського району за зверненням мешканця АДРЕСА_1, про те, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 до 1971 року побудови, 2-х поверховий з підвалом, цегляний, міжповерхові перекриття - деревинні балки. При огляді квартири виявлено: в квартирі ремонт не виконувався більше 15 років; в житловій кімнаті S-13,6 м.кв., обвисання перекриттів між квартирою та горищем; затікання у всіх кімнатах по всій S стелі; в житловій кімнаті S-13,6 м.кв., обвал стелі S-1 м.кв.; зигзагоподібні тріщини на стелі всіх кімнат. Протікання стелі відбулося з причини протікання покрівлі (а.с. 33).

Згідно з Актами обстеження становища житлового будинку АДРЕСА_1 від 06.12.2012 року та 14.03.2013 року складеного комісією КВ ЖРЕП Красногвардійського району за зверненням ОСОБА_1, щодо здійснення обстеження даху будинку та технічного стану кв. № 19, 15 зазначеного будинку, з'ясовано, що шиферна покрівля потребує ремонту: частково пошкоджений шифер, металева частина покрівлі прогнила /примикання шиферної покрівлі до парапету/, стропила знаходяться в задовільному стані. Покрівля будинку де проживає заявниця потребує ремонту (а.с. 35, 37).

Відповідно до Акту про залиття квартири чи інших пошкоджень від 08 квітня 2013 року складеного комісією КВ ЖРЕП Красногвардійського району в кв. 15 розташованої на 2-му поверсі будинку АДРЕСА_1 відбулося обвалення штукатурки, видно сліди залиття (а.с. 38).

Відповідно до наданого позивачкою розрахунку її вимушені витрати у 2010-2013 роках на купівлю будівельних матеріалів для проведення ремонту у квартирі склали 3117 грн. 76 коп., що підтверджується відповідними товарними чеками долученими позивачкою до матеріалів справи.

Відповідно до Висновку будівельно-технічної експертизи № 183-14 від 15.10.2014 року, вартість матеріального збитку, спричиненого в результаті залиття власниці квартири ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_5 складає 8370,64 грн. (а.с. 180-192).

Позивачкою на підтвердження заявлених вимог щодо визнати незаконною бездіяльність відповідача КП «Житлове господарство Красногвардійського району» надано безліч письмових заяв та скарг на адресу відповідача, які тривалий час лишались без реагування, що є достатнім доказом для підтвердження заявлених позовних вимог в цій частині.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідачем в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України, передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27 березня 1992 року №6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Для відшкодування моральної шкоди, необхідні обставини, що доводять наявність порушеного права позивача та неправомірність у діях відповідача. Однак позивачкою не в повному обсязі доведені обставини спричинення їй моральної шкоди, відтак суд виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідне частково задовольнити вимоги щодо стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Отже у правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди: не позивач доводить наявність вини відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Представник відповідачки надавав мінливі пояснення, не заперечував у судовому засіданні що в квартирі позивачки сталося залиття, але доказів щодо відсутності вини відповідача у залитті квартири суду не надав, окрім того частково визнав вину відповідача не погоджувався лише із сумою збитків.

Таким чином, оскільки представник відповідача у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довів відсутності вини відповідача у залитті квартири позивачки, суд вважає необхідним позовні вимоги про визнання бездіяльності незаконною, відшкодування моральної (немайнової) шкоди та матеріальних витрат задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність КП «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради у період 2010-2013 років щодо довготривалої відсутності комісійного обстеження санітарно-технічного стану даху над квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, щодо довготривалого складання відповідних Актів залиття і обстеження, щодо відсутності своєчасності проведення ремонту даху над квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1; стягнути з КП «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 13489 грн. 76 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 грн. 00 коп., а всього 18489 грн. 76 коп.

На підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В решті заявлених позовних вимог слід відмовити у зв'язку з відсутністю їх обґрунтування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 про визнання бездіяльності незаконною, відшкодування моральної (немайнової) шкоди та матеріальних витрат - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради у період 2010-2013 років щодо довготривалої відсутності комісійного обстеження санітарно-технічного стану даху над квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, щодо довготривалого складання відповідних Актів залиття і обстеження, щодо відсутності своєчасності проведення ремонту даху над квартирою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

Стягнути з комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 13489 грн. 76 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000 грн. 00 коп., а всього 18489 грн. 76 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О. В. Нізік