АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2780/14 Справа № 203/5615/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Петешенкової М.Ю., Дерев'янка О.Г.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Не погодившись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом норм матеріального права: кредитування відповідає вимогам законодавства та підтверджено достовірними доказами, строк позовної давності для пред'явлення вимог не сплив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що 13.12.2005 року між Кредитною спілкою "Добробуд" та відповідачем було укладено кредитний договір № КСД-00789, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 5 000 грн. під 24 % річних строком до 12.13.2007 року, про що свідчить оригінал договору, долучений до справи за клопотанням відповідача.

28 лютого 2013 року між КС «Добробуд» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, за яким КС «Добробуд» відступила позивачу право вимоги за кредитним договором № КСД-00789 у сумі 44 740 грн. (а.с.6, 7).

Підставою для звернення до суду стало те, що відповідачка неналежно виконує свої зобов'язання з повернення кредиту та відсотків, і у неї перед позивачем утворилася заборгованість загальною сумою 48 606 грн. із урахуванням відсотків.

Приймаючи рішення у справі суд обґрунтовано застосував до вказаних правовідносин вимоги статей 254,256,257, частини 1 статті 260, статті261,267 ЦК України.

Судом встановлено, що за кредитним договором № КСД-00789 позовна давність закінчилася, оскільки почалася 14.12.2007 року (наступного дня після настання кінцевого строку погашення заборгованості - 13.12.2007 р.) і закінчилася відповідно 13.12.2010 року.

Відтак, оскільки відповідачка звернулася до суду із заявою про застосування строків позовної давності, а позивач подав позов з порушенням вказаного строку (27.08.2013 року) і не просив суд поновити цей строк, суд, керуючись приписами частини 4 статті 267 ЦК, вважав за необхідне у позові відмовити.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір діє до повного виконання сторонами прийнятих зобов'язань, кредитна спілка передала йому право вимоги лише у 2013 році, а також наявні обставини непереборної сили.

Як вбачається із матеріалів справи кредитний договір від 13 грудня 2005 року передбачав надання відповідачці строкового кредиту у розмірі 5000 грн., на строк 24 місяці - до 13 грудня 2007 року включно, а відповідач зобов'язався кошти повернути у строк та на умовах, передбачених у кредитному договорі. Це підтверджується і наданим позивачем додатком до договору - графіком платежів, де дата останнього платежу збігається із датою закінчення терміну дії кредитного договору. Після цієї дати відсутні будь-які докази про те, що відповідачка проводила платежі щодо погашення боргу за кредитним договором.

Умовами кредитного договору тривалість строків позовної давності, яка встановлена законом, сторонами не змінювалася.

Ніяких досудових вимог чи повідомлень кредитна спілка позичальнику не направляла, строк дії цього договору сторонами не продовжувався.

Позивач звернувся із позовом до суду тільки 27 серпня 2013 року.

Згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Відповідно до вимог частин 3, 4 статті 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позовна давність за вимогами про повернення кредиту застосована судом правильно, та відповідає приписам ст.257 ЦК України.

Також безпідставні доводи апеляційної скарги про те, що зупинення діяльності філії кредитної спілки до червня 2011 року, а також кримінальне провадження відносно посадових осіб філії є надзвичайною подією.

Але організаційні проблеми діяльності товариства, а також дії посадових осіб товариства не є надзвичайною або невідворотною подією за даних умов, а тому відсутні підстави для застосування п.1 ч.1 ст.263 ЦК України.

Також не свідчить про поважність причини пропуску строку позовної давності укладення позивачем договору із кредитною спілкою про відступлення права вимоги лише 23 лютого 2013 року, оскільки обсяг і умови зобов'язання кредитора цією угодою не змінювалися.

Таким чином, рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів із моменту проголошення.

Судді: