АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/7830/14 Головуючий 1 інст. - Кордюкова Ж.І.
Справа № 428/1987/14-ц Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого-судді: Карімової Л.В.,

суддів колегії : Бурлака І.В.,

Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні належної їй на праві власності однокімнатної квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Посилалася на те, що зазначена квартира була придбана під час шлюбу з ОСОБА_5, який також проживав та був зареєстрований в квартирі. Однак після розірвання шлюбу з відповідачем 26.02.2009 р. він не проживає в квартирі більше п'яти років, не проводить оплату комунальних платежів, не отримує кореспонденцію за даною адресою, має іншу жінку.

Розгляд справи відбувся за відсутністю відповідача в порядку вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Вказує, що районним судом не застосована до спірних правовідносин ст. 391 ЦК України та неправильно застосовані вимоги ст. 405 ЦК України та ст.158 ЖК України, оскільки відповідач не є членом її сім'ї з 2009 року і не проживає разом з нею, та ст..64 ЖК України, оскільки вона не є наймачем спірної квартири, а її власником.

Зазначає, що судом не враховано, що наявність реєстрації відповідача в спірній квартирі порушує її права власника щодо розпорядження та вільного користування квартирою.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України , судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_3 та ОСОБА_5 під час їх шлюбу, тому відповідно до вимог ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України належить їм на праві спільної сумісної власності, яка не припиняєтьсяі після розірвання шлюбу відповідно до ч.1 ст. 68 СК України.

Зазначені обставини не оспорювалися й позивачем ОСОБА_3

Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те, що позивачем ОСОБА_3 не надано будь-яких доказів того, що між співвласниками спірної квартири виникла домовленість щодо іншого користування або розпорядження квартирою, ніж з підстав, передбачених ч.1 ст. 369 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч.2).

У зв'язку з цим посилання ОСОБА_3 на проживання відповідача ОСОБА_5 ( співвласника спірної квартири) в іншому місці, не є підставою для визнання його таким, що втратив право користування цією квартирою.

Втрата права користування спірним житловим приміщенням для ОСОБА_5 може бути наслідком припинення права його власності на це приміщення, однак таких доказів позивачем ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 10,58-60 ЦПК України не надано.

Оскільки реєстрація відповідача ОСОБА_5 в спірній квартирі є похідним від його права власності на житло, яке відповідачем не втрачено, застосування вимог ст.. 391 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги на помилкове посилання суду першої інстанції на положення ст. 405 ЦК України, ч.2 ст. 64, ст.158 ЖК України не є підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судоваколегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: