Справа №333/4202/14-ц
провадження №2/333/1962/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Стоматова Е.Г. при секретарі Кабановій К.О., за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просить встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вони з відповідачем є співвласниками зазначеного житлового будинковолодіння - ОСОБА_4 належить 17/50 часток, ОСОБА_5 належить 33/50 часток. На даний час між сторонами склався фактичний порядок користування зазначеного будинку, кожен співвласник має окремий вхід до своєї частини будинку.

Як зазначив в позові ОСОБА_4, за вказаним будинковолодінням для його обслуговування закріплено земельну ділянку, проте, в добровільному порядку встановити порядок користування зазначеною земельною ділянкою сторони не в змозі, тому просить визначити порядок користування земельною ділянкою та виділити йому- позивачу в користування земельну ділянку розміром, що відповідає розміру 17/50 частки будинку АДРЕСА_1.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги з викладених у позові підстав та просили про встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту №ІІІ, запропонованого у висновку будівельно-технічної експертизи №1996 від 16 жовтня 2014 року, вважають такий варіант найбільш зручним для сторін.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечивши проти встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту №ІІІ, запропонованого у висновку будівельно-технічної експертизи №1996 від 16 жовтня 2014 року, просив встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту №ІІ, запропонованого у висновку експертизи, вважають його найбільш зручним для сторін.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Судом встановлено та перевірено доказами, що сторони є співвласниками житлового буд.АДРЕСА_1. Позивачу на підставі договору дарування від 02 квітня 1980 року належить 17/50 частин зазначеного житлового будинку, відповідачу належить 33/50 частин зазначеного житлового будинку, також сторони є користувачами земельної ділянки площею 600м2, яка була закріплена за вказаною адресою на підставі рішення виконкому Запорізької міськради №682 від 22.09.1953 року.

Відповідно до кадастрового плану та плану земельної ділянки станом на 24.06.2014 року, загальна площа земельної ділянки 603м2.

Громадяни зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. Х. «Перехідні положення» ЗК України), одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 30 ЗК України від 18 грудня 1990 року, який діяв на момент отримання сторонами у власність по 1/4 частині вищевказаного будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Згідно ст.42 ЗК України від 18 грудня 1990 року громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою.

Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом.

Пленум Верховного Суду України в п.18 п.п.ґ), п.19 постанови від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої (п.21 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року).

За змістом ст.377 ЦК України, ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, які надали пояснення щодо проведення замірів під час експертного дослідження, оскільки вони не мають спеціального знання щодо проведення будівельно-технічної експертизи.

В судовому засіданні ОСОБА_10, допитаний в якості експерта, пояснив, що 16 жовтня 2014 року він склав висновок будівельно-технічної експертизи щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 603 м2 за адресою: АДРЕСА_1, без урахування самовільно збудованих будівель. Під час проведення експертизи встановлено, що сторони користуються земельною ділянкою площею 603 м2 та їм запропоновано чотири варіанти встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою з урахуванням плану вказаної земельної ділянки та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за вказаною адресою (інвентаризаційна справа №18929).

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 1996 від 16 жовтня 2014 року, сторони фактично користуються земельною ділянкою площею 603 м2 та їм запропоновано чотири варіанти встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою.

З урахуванням того, що сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до одного із запропонованих варіантів, суд вважає, що розподіл земельної ділянки слід здійснити згідно з варіантом №1, запропонованим у висновку земельно-технічної експертизи №1996 від 16 жовтня 2014 року, який, на думку суду, є найбільш оптимальним та зручним для обох сторін, оскільки розміри земельних ділянок, які пропонуються співвласникам в особисте користування максимально наближені до ідеальних часток, які їм належать з урахуванням можливості користуватись водогоном №2, який перебуває у сумісному користуванні сторін відповідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за вказаною адресою (інвентаризаційна справа №18929).

Варіантом № 1 експертизи запропоновано:

Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 603 м2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1:

- частину земельної ділянки S-1 площею 37,6 м2 пропонується в загальне користування співвласників;

- співвласнику ОСОБА_4 пропонується в особисте користування земельні ділянки S-2 площею 34,85 м2, S-3 площею 151,35 м2, так як частина земельної ділянки пропонується в загальне користування співвласників, то в користування співвласнику ОСОБА_4 пропонується всього земельних ділянок загальною площею 205,0 м2 (34,85 + 151,35 + 37,6: 1/2), що відповідає ідеальній частці в 17/50 частини.

- співвласнику ОСОБА_5 пропонується в особисте користування земельні ділянки S-4 площею 379,2 м2, так як частина земельної ділянки пропонується в загальне користування співвласників, то в користування співвласнику ОСОБА_5 пропонується всього земельних ділянок загальною площею 398,0 м2 (379,2 + 37,6: 1/2), що відповідає ідеальній частці в 33/50 частини. (згідно з додатком № 1).

Цей варіант максимально враховує порядок користування наявними на земельній ділянці спорудами, не порушує взаємних майнових прав співвласників, розміри земельних ділянок, які пропонуються співвласникам в особисте користування максимально наближені до ідеальних часток, які їм належать з урахуванням можливості користуватись водогоном, який перебуває у сумісному користуванні сторін, дає можливість здійснювати догляд за технічним обладнанням та проводити ремонтні роботи споруд шляхом доступу до них через земельні ділянки спільного користування.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до І варіанту, визначеного судовою експертизою, є найбільш доцільним і прийнятним для сторін, найбільше враховує інтереси як позивача, так і відповідача, є приближеним до фактичного порядку користування земельною ділянкою, що склався між сторонами, тоді як за ІІ варіантом позивачу виділяється земельна ділянка, що значно менше належної на його частку, а за ІІІ та ІУ варіантами на земельній ділянці, яка пропонується у її особисте користування залишається водогін, який є загального користування, що є підґрунтям для подальших конфліктів між сторонами.

Згідно ст.103 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, та зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій,спрямованих на забезпечення прав на землю кожного із них.

Керуючись ст.ст.209, 212-215 ЦПК України, ст.377 ЦК України, ст.ст.103, 120 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити.

Визначити порядок користування земельною ділянкою площею 603,0м2 по АДРЕСА_1 згідно з варіантом №1, запропонованим у висновку будівельно-технічної експертизи №1996 від 16 жовтня 2014 року Регіонального судово-експертного бюро м.Запоріжжя.

Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 603,0м2, призначеною для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована по АДРЕСА_1, виділивши для користування:

- частину земельної ділянки S-1 площею 37,6м2 залишити в загальне користування співвласників;

- співвласнику ОСОБА_4 залишити в особисте користування земельні ділянки S-2 площею 34,85м2, S-3 площею 151,35м2. Оскільки частина земельної ділянки залишена в загальне користування співвласників, то в користування співвласнику ОСОБА_4 залишається всього земельних ділянок загальною площею 205,0 м2 (34,85 + 151,35 + 37,6: 1/2), що відповідає ідеальній частці в 17/50 частини.

- співвласнику ОСОБА_5 залишити в особисте користування земельні ділянки S-4 площею 379,2 м2. Оскільки частина земельної ділянки залишено в загальне користування співвласників, то в користування співвласнику ОСОБА_5 залишається всього земельних ділянок загальною площею 398,0 м2 (379,2 + 37,6: 1/2), що відповідає ідеальній частці в 33/50 частини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Е.Г.Стоматов