Справа № 487/2073/14-ц
Провадження № 2/487/1337/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 р. Заводський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_6

до ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третіх осіб - приватних нотаріусів ОСОБА_5, ОСОБА_7,

про визнання недійсними правочинів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсними: її довіреність, посвідчену нотаріально 01.09.2012р., на уповноваження ОСОБА_3 оформити права на земельну ділянку, на розпорядження, володіння та користування належною їй часткою домоволодіння по АДРЕСА_1 в м.Миколаєві, та договір від її імені, посвідчений нотаріально 19.12.2012р., про дарування нею вказаного житла ОСОБА_2, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вказані правочини були вчинені під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, оскільки у серпні 2012р. її донька ОСОБА_8 у важкому стані потрапила до лікарні, де перенесла операцію, тривалий час лікувалася, тому вона як інвалід 1 групи в обмін на матеріальну допомогу їй та дочці була вимушена погодитися на відчуження своєї власності племінниці ОСОБА_2

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідачі - проти позову заперечили, стверджуючи, що з їх сторони ніякого тиску на позивача чи примусових заходів щодо скорішого оформлення довіреності не здійснювалося; позивачка неодноразово висловлювала бажання подарувати своє житло ОСОБА_2, яка постійно здійснювала догляд за позивачем, оскільки її рідна донька цього не робила; на чергову пропозицію позивача переоформити власність у вересні 2012р. вони погодилися, та були оформлені спірні правочини.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 01.09.2012р. ОСОБА_6 на підставі усного договору доручення уповноважила відповідача ОСОБА_3 на розпорядження від її імені, зокрема на дарування ОСОБА_2, 1/5 частки домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 в м.Миколаєві. Довіреність про це складена в письмовій формі та посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_5 (а.с.86).

19.12.2012р. ОСОБА_3, діючи на підставі вказаної довіреності, оформив дарування від імені позивача ОСОБА_6 відповідачу ОСОБА_2 1/5 частки вказаного домоволодіння. Договір про це складено в письмовій формі та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 (а.с.84).

Встановлено, що на момент укладання правочину позивач проживала сама та, будучи людиною похилого віку (67 років), інвалідом 1 групи, потребувала за станом здоров'я постійного стороннього догляду. Допомога по догляду надавалася позивачу відділенням Заводського району міського територіального центру соціального обслуговування (а.с.112-113). Також, певну допомогу позивач отримувала від родичів: в більшій частині - від племінниці ОСОБА_2, в меншій - від інших, - про що свідчили суду свідки: ОСОБА_9.(сусідка позивача), ОСОБА_10.(брат позивача, батько відповідача ОСОБА_2.), ОСОБА_11 (соціальний працівник), ОСОБА_12.(лікуючий лікар), ОСОБА_13 (бувша невістка позивача).

Встановлено, що 20.08.2012р. дочка позивача ОСОБА_8 у критичному стані з підозрою на тяжку хворобу була терміново госпіталізована до лікарні, де була прооперована та знаходилася на лікуванні тривалий час (а.с.9-10). Витрати на лікування ОСОБА_8 понесла відповідач ОСОБА_2, про що свідчили суду сторони та підтвердила свідок ОСОБА_8

З тверджень позивача, тяжка хвороба дочки та особистий безпомічний стан змусили її прийняти запропоновану ОСОБА_2 допомогу на лікування дочки за умови оформлення довіреності на дарування свого житла.

Відповідно до положень ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України.

Наведені положення ст.203 ЦК України встановлюють, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.233 ЦК України правочин визнається недійсним, якщо вчинений особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного суду України (п.23 постанови №9 від 06.11.2009р.) тяжкою обставиною може бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів.

Виходячи з наведених правових норм та сукупності встановлених фактичних обставин у справі (оформлення правочину позивачем-інвалідом під час тяжкої хвороби дочки, знаходження останньої у лікарні та необхідність витрат на її лікування, надання допомоги у цьому відповідачами та обіцянки здійснення догляду за позивачем), суд дійшов висновку, що спірний правочин на уповноваження на безоплатну передачу власності на єдине своє житло є укладеним на вкрай невигідних умовах під впливом зазначених тяжких обставин та не відповідав внутрішньої волі позивача (передача майна в обмін на допомогу та догляд), а тому довіреність слід визнати недійсною.

Як наслідок недійсності довіреності, в силу відсутності вільного волевиявлення позивача на укладення договору на безоплатну передачу власності, даний правочин є таким, що не відповідає вимогам цивільного законодавства, а тому договір дарування також підлягає визнанню недійсним.

Доказів, які б спростовували викладені факти, не надано, за такого наведені відповідачами доводи про безпідставність вимог є непереконливими.

Крім того, суд вважає, що підстав для відмови в позові через пропуск строку позовної давності не має, так як пропуск строку, враховуючи безпомічний стан позивача та факт оформлення дарування без її участі, має місце з поважних причин та недійсність дарування є наслідком недійсності повноважень представника дарувальника.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати недійсною нотаріально посвідчену 01 вересня 2012р. довіреність, за якою ОСОБА_6 уповноважувала ОСОБА_3 представляти її інтереси з питань оформлення права власності на земельну ділянку, розпорядження, володіння та користування 1/5 часткою у праві власності на домоволодіння, що розташовані по АДРЕСА_1 в м.Миколаєві.

Визнати недійсним нотаріально посвідчений 19 грудня 2012р. договір дарування 1/5 частки у праві власності на домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 в м.Миколаєві, між дарувальницею ОСОБА_6 (від імені якої діяв за довіреністю ОСОБА_3) та обдарованою ОСОБА_2.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави з кожного по 243,60грн судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова