Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно заборгованість за квартплату та плату за комунальні послуги у розмірі 9 850,31 гривень та судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Квартира належить на праві приватної власності. Заборгованість за фактично надані житлово-комунальні послуги з 01 січня 2009 року та станом на 01 січня 2014 року складає 9 850,31 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що між позивачем та відповідачами письмового договору про надання послуг укладено не було, але комунальні послуги відповідачам надаються, у зв'язку з чим, відповідачі мають сплачувати кошти за надання житлово-комунальних послуг. Зазначив, що відомостей з приводу надання ЖРЕО послуг неналежної якості йому нічого не відомо.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що ЖРЕО надає послуги неналежної якості, але він продовжує сплачувати кошти за житлово-комунальні послуги. Зокрема, наприклад, за квітень 2013 року ним було сплачено кошти 31 травня 2013 року, однак це не враховано у розрахунку заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача ОСОБА_2

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно довідки форми 3, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 407, від 14 лютого 2014 року № 101, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 05 серпня 2004 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 05 серпня 2004 року. Квартира приватизована, власником особового рахунку є ОСОБА_1.(а.с.6).

Статтею 150 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зі змісту п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Як вбачається з довідки № 308 від 14 лютого 2014 року, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 407, заборгованість по квартирі АДРЕСА_1 станом на 01 січня 2014 року складає 9850,31 гривень, а саме за комунальні послуги 5934,84 гривень та по квартирній платі 3915,47 гривень (а.с.12). Вказані відомості також підтверджуються розрахунком заборгованості по квартплаті та комунальним послугам (а.с.13-15).

Так, як вбачається з договору дарування квартири від 15 січня 1997 року, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_1, який діяв від себе та від імені своєї неповнолітньою доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняли в дар в рівних частинах кожний квартиру номер АДРЕСА_1 (а.с.7 -8).

Таким чином, власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях кожний.

В той же час, як вбачається з позовної заяви, позивачем в якості відповідача, також заявлено, крім ОСОБА_1 - ОСОБА_2, в той час як власником квартири є ОСОБА_2.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини вбачається, що позивачем пред'явлені вимоги до неналежного відповідача.

У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК).

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В той же час, представник позивача не скористався наданим йому правом та не заявив клопотання про заміну неналежного відповідача. положення ст.ст. 11, 33 Цивільного процесуального кодексу України представнику позивача були роз`яснені судом в судовому засіданні.

На підставі вимог ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного.

Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, оскільки позивачем заявлені позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів, в той час, як вимоги до одного відповідача - ОСОБА_2, пред`явлені до неналежного відповідача, про заміну якого позивачем не заявлялось, що в своїй сукупності із заявленими позовними, є нерозривно пов`язаними між собою.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, то з урахуванням положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 64, 66 - 68 Житлового кодексу УРСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: