Справа №482/1926/14-ц
11 грудня 2014року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Баранкевич В.О.,
при секретарі Андрусенко В.А.,
за участю прокурора Руденка В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
12 листопада 2014року позивач звернулася до суду з позовом до своїх батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що останні ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.
В своїй позовній заяві позивач вказала, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до її свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються її батьками.
Позивач вказала, що свого батька ОСОБА_2 вона не ніколи не бачила і не знає. За всі роки життя позивача ОСОБА_2 жодного разу не навідував її, не телефонував, не писав листів. На сьогодні, позивачу не відоме місце знаходження ОСОБА_2
За час проживання з матір'ю ОСОБА_3 позивач не мала необхідних продуктів харчування, в будинку не було ні світла, ні води, ні опалення. Позивач часто не відвідувала школу, через те, що змушена була працювати на полі. ОСОБА_3 навіть не намагалася створити належні житлово-побутові умови проживання. За місцем свого проживання громадянка ОСОБА_3 характеризується негативно. Постійного місця роботи не має, проживає за рахунок тимчасових заробітків.
З вересня 2013 року позивач навчається в Антонівській загальноосвітній школі-інтернаті. На протязі 2013-2014 навчального року мати та батько жодного разу не навідали її. Не забирали на вихідні та канікули.
Таке відношення відповідачів до своїх батьківських обов'язків призвело до того, що ОСОБА_1 будучи позбавленою права на виховання в сім'ї своїх батьків змушена рости та виховуватись в Антонівській школі-інтернаті, яка стала для неї рідною домівкою
Позивач зазначила, що батьки забули, що вони є батьками і повинні виконувати свої батьківські обов'язки, а не ухилятись цього.
Внаслідок таких безвідповідальних дій з боку батьків, позивач була позбавлена батьківської уваги, права на належне і повноцінне батьківське виховання, спілкування, життя і розвиток в сім'ї.
Батьки не надають їй ніякої матеріальної допомоги та моральної підтримки хоча згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язані утримувати свою дитину.
Посилаючись на вищевикладене позивач просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно неї та стягнути з кожного з них на користь Антонівської загальноосвітньої школи-інтернату на своє утримання аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила суд розглядати справу у її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю.
Представник Новоодеської РДА в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просив суд розглядати справу у її відсутність та вказала, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій в якій вказала, що позовні вимоги визнає.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 24.03.1997року ВРАГС виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області.
ОСОБА_1 влаштована до Антонівської загальноосвітньої школи-інтернату у вересня 2013року за клопотанням голови Костичівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, що підтверджується
Причиною влаштування ОСОБА_1 до інтернату стало те, що її мати ОСОБА_3 з якою вона проживала не забезпечувала належних житлово-побутових умов, так позивач не мала необхідних продуктів харчування, в будинку не було ні світла, ні води, ні опалення, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.10.2013 року.
За місцем свого проживання громадянка ОСОБА_3 характеризується негативно так, як постійного місця роботи не має, проживає за рахунок тимчасових заробітків, не створила належних житлово-побутових умов проживання сім'ї, не забезпечила і не контролювала відвідання дитиною школи, навчання та поведінку, що підтверджується характеристикою виданою Костичівською сільською радою.
Як вбачається з письмових пояснень позивача, вона не ніколи не бачила і не знає свого батька ОСОБА_2. За всі роки життя позивача ОСОБА_2 жодного разу не навідував її, не телефонував, не писав листів. На сьогодні, позивачу не відоме місце знаходження ОСОБА_2
Батьки позивача не беруть жодної участі в утриманні доньки, не надають жодної матеріальної ні моральної допомоги, хоча відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язані утримувати свою дитину.
З наведеного видно, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вихованням доньки не займаються, у її житті не беруть ніякої участі, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, чим зашкодили правам та інтересам дитини, які захищаються Декларацією прав дитини, Конвенцією про права та чинним законодавством України, зокрема ст.ст.150, 152-153, 155 СК України.
На підставі викладеного суд вважає встановленим, що відповідачі свідомо, без будь-яких поважних причин ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню і утриманню доньки, оскільки не цікавляться її життям, не займаються вихованням, не піклуються про стан її здоров'я, не надають матеріальної допомоги на її утримання.
Суд вважає таку поведінку відповідачів ухиленням від виконання батьківських обов'язків та підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України.
У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.
З наведеного видно, що позов в частині стягнення з відповідачів аліментів на користь навчального закладу також обґрунтований та підлягає задоволенню.
В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати, понесені нею по справі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно їх доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Антонівської загальноосвітньої школи-інтернату на утримання неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частини їх доходу щомісяця з кожного, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.11.2014року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: