Справа № 729/315/14-ц Провадження № 22-ц/795/1588/2014 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Демченко Л. М. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Бечка Є.М., Горобець Т.В.
при секретарі:Мартиновій А.В.
за участю:позивача ОСОБА_5, її представника адвоката Рижака В.О., відповідача ОСОБА_7

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9, реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Рішенням Бобровицького районного суду від 23 червня 2014 року відмовлено у позові ОСОБА_5 про встановлення факту її проживання однією сім'єю з ОСОБА_10 з вересня 1988 р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 і визнання за нею права власності на ? частину будинку і ? часину земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_2 та зобов'язання Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції зареєструвати її право власності.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. На думку позивача, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач наполягає, що вона і ОСОБА_10 проживали однією сім'єю до смерті ОСОБА_10, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, вели спільне господарство і разом придбали будинок та земельну ділянку у с. Кобижча Бобровицького району. ОСОБА_5 вважає, що суд необґрунтовано не взяв до уваги показання свідків, які повідомили, що відносини між позивачем і ОСОБА_10 існували як між чоловіком і дружиною, та визнання позову відповідачем ОСОБА_8 Позивач також вважає, що судом дана неправильна оцінка показанням свідка ОСОБА_11

У судовому засіданні позивач і її представник підтримали апеляційну скаргу. Відповідач ОСОБА_7 скаргу не визнав.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відмовляючи у позові про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_10 та визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частину будинку і земельної ділянки, суд першої інстанції послався на недоведеність вимог позивача. Такі висновки суду відповідають вимогам закону і дослідженим у справі доказам.

По справі встановлено, що шлюб між ОСОБА_12 і ОСОБА_10 розірваний 01 вересня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 12). 13 грудня 1988 року ОСОБА_10 отримав ордер на службове житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1, де був зареєстрований і знятий з реєстрації 02 листопада 2010 року у зв'язку зі смертю (а.с. 92 зворот). Твердження позивача про проживання з ОСОБА_10 однією сім'єю після розірвання шлюбу і спільне придбання ними будинку та земельної ділянки у 2010 році не підтверджені належними доказами, про що правильно вказав суд першої інстанції.

Для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу необхідно довести ведення ними спільного господарства, наявність спільного побуту, спільного бюджету, що позивачем у даній справі не доведено. Показання свідків, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, не можна визнати достовірним підтвердженням доводів позивача. Та обставина, що за показаннями свідків ОСОБА_10 більшість часу проводив у квартирі позивача не є підтвердженням спільного проживання. Проведення часу у певному місці не означає постійного проживання саме в цьому місці з особами, які там проживають. Перебування позивача у вихідні дні у придбаному в с. Кобижча будинку також не дає підстав для висновку про спільне проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_10 впродовж часу про який йдеться в позовній заяві. Інших доказів, які б достовірно підтверджували факт спільного проживання позивача з ОСОБА_10, не надано.

Доводи апеляційної скарги спростовуються змістом договорів купівлі-продажу житлового будинку від 13 липня 2014 року. Так, у п. 11 договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с. 15-16) вказано, що покупцем, тобто ОСОБА_10, подана заява, що він розлучений з дружиною з 1988 р. та з будь-якою жінкою однією сім'єю без реєстрації шлюбу не проживає і ця інформація доведена до відома продавця та засвідчена її підписом. Те ж саме зазначено у п. 4.7 договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеному в цей же день (а.с. 18-19). Такі заяви ОСОБА_10 спростовують посилання позивача на їх спільне проживання, ведення спільного господарства та придбання майна у спільну сумісну власність. Крім того, пояснення позивача щодо часу і місця передачі грошей за придбаний будинок також не відповідають змісту п. 2 договору купівлі-продажу житлового будинку і п. 2.1 договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Не спростовують висновків суду і додані до апеляційної скарги документи про придбання ліків та речей, необхідних для поховання. Вказані документи про придбання ліків видані 01 жовтня і 08 жовтня 2010 року, тобто за кілька днів до смерті ОСОБА_10, на ім'я дочки сторін ОСОБА_8 Зазначення в них адреси позивача не може бути визнане належним підтвердженням факту спільного проживання Позивача і ОСОБА_10 Сама по собі участь позивача у догляді за тяжко хворим батьком своєї дитини і в його похованні, якщо вони і мали місце, також не є належним підтвердженням факту спільного проживання впродовж тривалого періоду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 23 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: