Кам"янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області
Справа № 318/2642/14-ц
Номер провадження №2/318/628/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2014 р. м. Кам"янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Капустинського М.В.

при секретарі Бекетовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Держземагентсво у м. Енергодар Запорізької області, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на майно (в порядку спадкування),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що її батько ОСОБА_3 побудував у 1970-х роках житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, він приватизував земельну ділянку площею 0,25га біля нього. За даними по господарської книги сільської ради він був головою домогосподарства. Належним чином правовстановлюючі документи на його оформлено не було. В 1994 році батько позивача сильно захворів, без сторонньої допомоги обходитися батькам було вже важко. Тому всі обов'язки, пов'язані по догляді за батьком за сумісним рішенням із своєю сестрою ОСОБА_1 взяла на себе. Вона зазначає, що допомагала батькам у веденні домашнього господарства, возила батька на прийоми до лікаря, купляла ліки за рецептом лікаря. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Спадщину після його смерті прийняла його дружина - мати позивача ОСОБА_4, яка проживала з ним та була зареєстрована за однією адресою. Вона не відмовилася від спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку. З часу смерті батька позивач стала постійно проживати разом із матір'ю, так як остання тяжко переносила втрату чоловіка, стала гірше себе почувати.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати позивача ОСОБА_4 померла. Спадщину після її смерті прийняла позивач шляхом фактичного управління спадковим майном. У зв'язку з тим, що мати позивача не переоформила на себе майно, належне батькові, позивач не має змоги оформити спадщину звичайним шляхом, вимушена звернутися до суду.

Після уточнення позовних вимог (а.с. 35) позивач просить:

1. Встановити факт належності на праві власності ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 житлового будинку АДРЕСА_1

2. Встановити факт, що ОСОБА_4 прийняла після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,25 га, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої по АДРЕСА_1

3. Встановити факт належності ОСОБА_4 на праві власності з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_3 житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,25 га, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої по АДРЕСА_1

4. Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1, та прийняла спадщину після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування за законом.

5. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на майно:

- житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 17,0 кв.м., житловою площею 11,1 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою «А» та будівлі і споруди: «Пг» - погріб з шийкою, площею 29,5 кв.м., «а» - прибудова, площею 8,10 кв.м., «Б» - душ, площею 2,40 кв.м., «В» - вбиральня, «Г» - теплиця, площею 556,80 кв.м., ганок до а, «№ 1» - ворота, «№ 2» - паркан, загальною вартістю 145 947 грн.,

- земельну ділянку розміром 0,25га, надану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 8860,73 грн.

До судового засідання сторони не з'явились, позивач надав заяву з проханням справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

До судового засідання відповідач ОСОБА_5 не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, повністю визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення.

До судового засідання третя особа без самостійних вимог, представник Держземагентсва у м. Енергодар Запорізької області не з'явився, надав заяву з проханням справу розглядати без їх участі, заперечень не мають.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується її паспортом, свідоцтвом про народження. Її батьками були, як зазначено в свідоцтві про народження мовою оригіналу - російською: отец «ОСОБА_3», мать «ОСОБА_4». Факт зміни позивачем прізвища підтверджується копією свідоцтва про укладення нею шлюб серії НОМЕР_1 від 11.10.1980 року (а.с. 10)

Батько позивача ОСОБА_3 мав на праві власності земельну ділянку розміром 0,25га, розташовану на за адресою розташування будинку, надану для його обслуговування: АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом серії ЗП, зареєстрованим за № 328 від 10.11.1994 р. на підставі рішення виконкому Дніпровської сільської ради № 2-7 від 24.02.1994 р., що підтверджується листом з Відділу Держземагенства в м. Енергодар від 16.07.2014 р. за № 1296/03-06 (а.с. 6,7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 25.10.2012 року (а.с. 11).

Згідно до даних, зазначених у довідці Дніпровської сільської ради за № 657 від 07.08.2014 року ОСОБА_3, 1937 року народження, дійсно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 з 1963 року по день смерті (а.с. 13). Разом з ним проживала дружина ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 25.10.2012 року (а.с. 12)

Як вказується у п. 1 Інформаційного листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 р. № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.

Згідно до ч. 2 ст. 7 Конституції (Основного Закону) Української Радянської Соціалістичної Республіки від 11 червня 1937 року кожний колгоспний двір, крім основного доходу від громадського колгоспного господарства, має в особистому користуванні невелику присадибну ділянку землі і в особистій власності підсобне господарство на присадибній ділянці, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський інвентар - згідно з статутом сільськогосподарської артілі. Стаття 10 встановлювала, що право особистої власності громадян на їх трудові доходи та заощадження, на жилий будинок і підсобне домашнє господарство, на предмети домашнього господарства і вжитку, на предмети особистого споживання і комфорту, а так само право спадкування особистої власності громадян - охороняються законом.

Згідно до п. 5 Перехідних положень ЦК України (в редакції 2004 року) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 фактично вступила в права спадкоємця - шляхом оперативного управління на підставі Цивільного кодексу Української РСР (Кодекс введено в дію 1 січня 1964 року Законом Української РСР від 18 липня 1963 року) який діяв на той час. Ст. 549 ЦК України і редакції 1963 року встановлює, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Позивач виконала дії, передбачені п. 1 ст. 549 ЦК України протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідачем позовні вимоги повністю визнано. Згідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, не підлягають доказуванню.

В силу до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд з наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно до ст. 1262 ЦК України ОСОБА_1 належить до числа спадкоємців першої черги як рідна донька спадкодавця. Інша донька ОСОБА_2 спадщину не приймала, на неї не претендує, визнала позовні вимоги повністю.

В силу п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п. 2. постанови пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно до п. 9 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 01 січня 2004 року).

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та підлягають задоволенню, інших спадкоємців немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 10-11, 212-215, п. 5 ч. 2 ст. 234, 256 ЦПК України, ст. ст. ст.ст. 256, 328, 1216, 1220, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, п. 9 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Держземагентсво у м. Енергодар Запорізької області, про встановлення юридичного факту та визнання права власності на майно (в порядку спадкування), - задовольнити.

Встановити факт належності на праві власності ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 житлового будинку АДРЕСА_1

Встановити факт, що ОСОБА_4 прийняла після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,25 га, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої по АДРЕСА_1

Встановити факт належності ОСОБА_4 на праві власності з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_3 житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки розміром 0,25га, наданої для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої по АДРЕСА_1

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1, та прийняла спадщину після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, на майно:

- житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 17,0 кв.м., житловою площею 11,1 кв.м., позначений в технічному паспорті літерою «А» та будівлі і споруди: «Пг» - погріб з шийкою, площею 29,5 кв.м., «а» - прибудова, площею 8,10 кв.м., «Б» - душ, площею 2,40 кв.м., «В» - вбиральня, «Г» - теплиця, площею 556,80 кв.м., ганок до а, «№ 1» - ворота, «№ 2» - паркан, загальною вартістю 145 947 грн.,

- земельну ділянку розміром 0,25га, надану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 8860,73 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В. Капустинський