АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8062/14 Справа № 201/2757/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Галічий В. М. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого: - Пищиди М.М.

Суддів: - Деркач Н.М., Осіяна О.М.,

при секретарі: - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр маркетингових технологій та нерухомості», Дніпропетровської міської ради про визнання договору частково недійсним та визнання права власності, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю» Центр маркетингових технологій та нерухомості» до ОСОБА_6, Дніпропетровської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 14 січня 2013 р. між ним та відповідачем укладено договір про пайову участь у будівництві, предметом якого був житловий будинок на дві квартири, орієнтованою загальною площею 100 кв.м., який розташований по АДРЕСА_1. Даний договір позивач укладав з метою набуття у власність частини вищевказаного житлового будинку.

Позивач просив суд визнати п. 6.4 договору про пайову участь у будівництві, укладений 14 січня 2013 року між ОСОБА_6 та ТОВ « Центр маркетингових технологій та нерухомості» , недійсним та визнати за ним право власності на 10% житлового будинку на дві квартири загальною площею 100 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1.

Представник ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» пред'явив до ОСОБА_6 та Дніпропетровської міської ради зустрічний позов, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок літ. А-1 на першому поверсі квартира № 1 поз. 1-3, загальна площа по квартирі № 1 - 29,6 м2, житлова площа - 16,2 м2, квартира № 2 поз. 1-4, загальна площа по квартирі № 2 - 49,4 м2, житлова площа - 12,3 м2, загальна площа по літ. А-1 - 79,0 м2, житлова площа - 28,5 м2, літ. під А-1 - погріб, літ. А1-1, літ. А2-1, літ. а-1 - прибудови, літ. під А2-1 - оглядова яма, що знаходиться по АДРЕСА_1, без прийняття в експлуатацію.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року у задоволені позову ОСОБА_6 - відмовлено у повному обсязі.

Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр маркетингових технологій та не рухомості» - задоволено в повному обсязі.

Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр маркетингових технологій та не рухомості» право власності на житловий будинок літ. А-1 на першому поверсі квартира № 1 поз. 1-3, загальна площа по квартирі № 1 - 29,6 м2, житлова площа - 16,2 м2, квартира № 2 поз. 1-4, загальна площа по квартирі № 2 - 49,4 м2, житлова площа - 12,3 м2, загальна площа по літ. А-1 - 79,0 м2, житлова площа - 28,5 м2, літ. під А-1 - погріб, літ. А1-1, літ. А2-1, літ. а-1 - прибудови, літ. під А2-1 - оглядова яма, що знаходиться по АДРЕСА_1, без прийняття в експлуатацію.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі прокуратура м. Дніпропетровська Дніпропетровської області посилається на порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення районного суду та задоволення апеляційної скарги у повному обсязі

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості», суд першої інстанції виходив з наявності договірних зобов'язань між сторонами, положень ст. ст. 376, 328, 392 ЦК України та спірне нерухоме майно відповідає спеціальним вимогам.

Такі висновку районного суду не можна визнати обґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 січня 2013 р. між ОСОБА_6 та ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» був укладений договір про пайову участь у будівництві, предметом якого є житловий будинок на дві квартири орієнтовною загальною площею 100 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 5-7).

Пунктом 1.1 договору про пайову участь у будівництві встановлено, що ОСОБА_6 приймає пайову участь у будівництві 10% об'єкту нерухомості, організує роботи по його будівництву. Згідно п. 3.1.6 договору на останнього було покладено обов'язок до 01.02.2013 р. розробити проект будівництва вказаного в договорі об'єкта нерухомості, п. 3.1.7 - до 01.03.2013 р. отримати дозвіл на будівництво об'єкта нерухомості по АДРЕСА_1. Проте, в передбачені договором строки своїх обов'язків за даним договором позивач не виконав.

Пунком п. 6.4 договору про пайову участь у будівництві від 14.01.2013 р. встановлено, що у випадку відмови ОСОБА_6 від виконання соїх зобов'язань по данному договору або/чи не виконання їх в строки передбачені даним договором, відповідач ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» може здійснити будівництво об'єктів за власні кошти. В даному випадку до ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» переходить право власності на майно, зазначене в п. 1.1 договору.

ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» здійснив будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1, без отримання всіх необхідних дозволів та узгоджень.

При постановленні судового рішення судом першої інстанції не надано належної правової оцінки спірним правовідносинам на предмет їх відповідності вимогам ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо порядку прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомості; не звернуто увагу на відсутність в матеріалах справи інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області щодо дозволу ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» проводити будівельні роботи з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію в установленому законом порядку; крім того не досліджено фактичні обставини справи, пов'язані з правомірністю використанням ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Вказані порушення призвели до помилкових та неправомірних висновків про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 376 ЦК України, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України, суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

В матеріалах справи відсутні будь - які дані щодо звернення ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» до компетентних державних органів з приводу предмету спору.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав - ст. 6 Закону № 1952-ІV).

Колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості» не використало свого права у позасудовому порядку вирішити вказаний спір та звернулося до суду, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно. Оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначений вище позов заявлений формально не для визнання, а для набуття права власності, задоволений він бути не може.

Таким чином, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням процесуальних і матеріальних норм права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Центр маркетингових технологій та нерухомості»

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В

Апеляційну скаргу Прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року в частині задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Центр маркетингових технологій та нерухомості» до ОСОБА_6, Дніпропетровської міської ради про визнання права власності - скасувати та у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: