АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6053/14 Справа № 2-2264/11 Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В.С. Доповідач - Михайловська С.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Пономарь З.М., Красвітної Т.П.

При секретарі - Жидковій Г.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволені у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 8/2007/840-К/1491-ПР від 02.03.2007 року у розмірі 569 474 (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп., де: по кредиту -347 519 (триста сорок сім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 03 коп.; по відсоткам -145 364 (сто сорок п'ять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 89 коп.; по комісії (послуг банку за управління кредитом) -11 410 (одинадцять тисяч чотириста десять) грн. 27 коп.; по штрафам -35 853 (тридцять п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят три) грн. 30 коп.; пені за порушення строку сплати ануітетного платежу -29 327 (двадцять дев'ять тисяч триста двадцять сім) грн. 36 коп.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на неправильну оцінку судом доказів та обставин по справі та на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, встановив, що 02 березня 2007 року між ВАТ КБ «Надра (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 007/840-К/1491-ПР, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 45 000 доларів США 00 центів з виплатою процентної ставки 14,49% річних строком до 20 лютого 2017 року.

Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання по договору виконав належним чином, надавши грошові кошти у вказаному розмірі позичальникові на умовах, встановлених договором, що підтверджується випискою за особовим рахунком про отримання відповідачем вищевказаної грошової суми. Обставина отримання кредитних коштів у вказаному розмірі з боку відповідача не оспорювалась.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, позичальник зобов'язався повернути кредит частинами у розмірах та у строки повернення кредиту, зазначеними у кредитному договорі, та сплачувати відсотки за користування кредитом. Зокрема, у відповідності до умов п.3 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п. 1.3.1, 1.3.2 кредитного договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № НОМЕР_1 МФО 306016 мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 747,98 доларів США. Позичальник вносить черговий мінімально необхідний платіж, визначений п. 3.3.2 цього договору, щомісячно до 20 числа поточного місяця, перше погашення до 31 березня 2007 року. Кінцевий термін повернення кредиту - 20.02.2017 року. Окрім цього, п. 1.3.2. вказаного Договору сторони узгодили справляння плати за управління кредиту, що повинна вноситись позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами від розміру фактичного залишку заборгованості за коштами із розрахунку 0,1% за кредитом.

У відповідності до умов п.5 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника до повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5 цього Договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору, за кожен випадок.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при сутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), відповідно до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові слідки, встановлені договором. В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом та відповідну платню за управління кредитом. Відповідно до приписів ч.І ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Зі змісту п.п. З.5., 3.6 вказаного кредитного договору вбачається, що якщо на протязі дії цьго договору позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі вніс черговий мінімально необхідний платіж, то банк приймає виконання зобов'язань позичальника та самостійно розподіляє грошові кошти в наступному порядку: плата за управління кредитом, прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 13 квітня 2011 року утворилась заборгованість, на загальну суму 71 475,62 доларів США 00 центів, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 569 474 (п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 85 коп., де: по кредиту - 43 617,62 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 347 519 (триста сорок сім тисяч п'ятсот дев'ятнадцять) грн. 03 коп.; по відсоткам - 18 244,96 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 145 364 (сто сорок п'ять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 89 коп.; по комісії (послуги банку за управління кредитом) - 1 432,12 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 11 410 (одинадцять тисяч чотириста десять) грн. 27 коп.; по штрафам - 4 500,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 35 853 (тридцять п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят ) грн. 30 коп.; пені за порушення строку сплати ануітетного платежу - 3 680,92 доларів США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 29 327 (двадцять дев'ять тисяч триста двадцять сім) грн. 36 коп.

Суд прийшов до висновку, що такий розрахунок суми позовних вимог враховує отриманні банком від відповідача кошти на виконання умов кредитного договору, які були розподілені банком для погашення заборгованості відповідно порядку п.п. 3.5., 3.6. кредитного договору від 02 березня 2007 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Відповідно до п. 4.2.4. вказаного кредитного договору позивач має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язання щодо повернення Кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник вніс черговий платіж у термін, що визначений п. 3.3.3. цього Договору.

Із матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався до відповідача ОСОБА_2 з претензійними вимогами про виконання умов договору, але відповідач на такі вимоги не реагувала, свої зобов'язання за укладеним договором не виконує. Навіть після повернення позивача до суду у 2010 році відповідач, яка була достеменно обізнана про існування за нею кредитної заборгованості, вказаних порушень умов кредитного договору не усунула.

З урахуванням всіх обставин справи, суд прийшов до висновку, що оскільки відповідачем були порушені умови погашення заборгованості, і такі порушення договору відповідачем не усунуті, позивач обгрунтовано поставив питання про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором на підставі п.4.2.4. зазначеного кредитного договору і така вимога ґрунтується на нормах законодавства, та у зв'язку з цим задовольнив позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530, 615, 1052, 1054 ЦК України ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_2 про неправильну оцінку судом доказів та обставин по справі, необґрунтований, оскільки зводиться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду.

Довід зазначеній в апеляційній скарзі ОСОБА_2 про порушення судом норм матеріального та процесуального права, безпідставний, оскільки таких порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли потягнути скасування правильного по суті рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :