Справа № 627/950/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючий суддя Остапов М.О.

за участю секретаря Касьян І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Краснокутськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль про розірвання договору іпотеки та визнання його не дійсним, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, із якого витікає, що відповідно до умов іпотечного договору №707/1-07 від 11.10.2007р., зареєстрованого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Гук С.Ю., за реєстровим №3346, за яким ОСОБА_1 було передано в іпотеку АППБ Аваль, на теперішній час - АТ Райффайзен Банк Аваль, нерухоме майно нежитлову будівлю, кафе-магазин, в літ. Б-ІІ, загальною площею 984,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Генеральною кредитною угодою №707 та, укладених в її рамках, кредитним договором № 010-1/07/1-1101-07 від 11.10.2007 року та кредитним договором № 010-2/07-1-0201-08 від 17.03.2008 року.

За Кредитними договорами не виконуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання, що відповідно до п. п. 3.4., 6.1. іпотечного договору надає право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.1.4. іпотечного договору встановлено, що у разі порушення Відповідачем будь-якого зобов`язання за цим Договором та/або порушення Боржником будь-якого зобов`язання, забезпеченого іпотекою за цим Договором, Іпотекодержатель (Позивач) має право звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону за рахунок іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору та ін.

Оскільки ОСОБА_2 зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконуються, у неї перед позивачем уклалася заборгованість, яка станом на 17.06.2013р. становила 775 091,72 грн. з яких, за кредитним договором №010-1/07/1-1101-07 від 11.10.2007 - 664 907,92 грн., де заборгованість за кредитом 387 628,91 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 232 564,81 грн.; пеня за порушення строків погашення кредиту 11 569,07 грн.; пеня за порушення строків погашення процентів 33 145,13 грн., за кредитним договором №010-2/07-1-0201-08 від 17.03.2008 року - 90 183,80 грн., де, заборгованість за кредитом 88 691,99 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1 345,16 грн.; пеня за порушення строків погашення кредиту 53,98 грн.; пеня за порушення строків погашення процентів 92,67 грн.

08.09.2010р. Банком на адресу Позичальника та Іпотекодавця було направлено вимоги про усунення порушення, та сплати заборгованості, що виникла у позичальника за кредитними договорами та попередив, що у разі непогашення заборгованості за вищевказаним кредитними договорами в зазначений термін, Банком буде звернуто стягнення на предмет іпотеки. Однак заборгованість відповідачем та третьою особою не була погашена.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України Про іпотеку реалізація предмету іпотеки відбувається шляхом проведення прилюдних торгів або в порядку, передбаченому ст. 38 Закону.

Відповідно до ст. 41 Закону України Про іпотеку реалізація предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах проводиться в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням Закону України Про іпотеку.

На підставі вищевикладеного позивач просить позов задовольнити та звернути стягнення на предмет іпотеки- нежитлову будівлю, кафе-магазин, в літ. Б-ІІ, загальною площею 984,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за Генеральною кредитною угодою №707 та укладених в її рамках кредитними договорами №010-1/07/1-1101-07 та №010-2/07-1-0201-08, а також витрати понесені по сплаті судового збору в сумі 3 441,00 грн.

Позивач за зустрічним позовом просить розірвати договір іпотеки №707/1-07 від 11.10.2007р. та визнати його недійсним з наступних підстав.

ОСОБА_1 зазначає про те, що Банк та ОСОБА_2 вносили зміни до Генеральної кредитної угоди, згідно яких було збільшено загальну суму кредитування, а також вносили зміни до кредитного договору № 010-1/07/1-1101-07 зміни, згідно яких було змінено процентну ставку за кредитним договором. Про збільшення розміру кредитування та збільшення процентної ставки ОСОБА_1 не був повідомлений.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України відповідно до якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

На підставі викладеного, позивач за зустрічним позовом вважає, що його поручительство за договором іпотеки №707/1-07 фактично припинено з моменту збільшення розміру кредиту та відсоткової ставки та просить визнати договір іпотеки №707/1-07 від 11.10.2007р. недійсним та розірвати його.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог первісного позивача заперечував, та просив задовольнити зустрічну позовну заяву.

Третя особа у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно положень норм Цивільного Процесуального Кодексу України , щодо обов`язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, пред`явлений позов розглядається виключно в межах заявлених вимог.

Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного Процесуального Кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного Процесуального Кодексу України належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування . Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2007 р. між АППБ Аваль, на теперішній час - АТ Райффайзен Банк Аваль і ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір №707/1-07 від 11.10.2007р., зареєстрованого державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області Гук С.Ю., за реєстровим №3346, за яким ОСОБА_1 було передано в іпотеку АТ Райффайзен Банк Аваль, нерухоме майно нежитлову будівлю, кафе-магазин, в літ. Б-ІІ, загальною площею 984,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Генеральною кредитною угодою №707 та укладених в її рамках кредитним договором №010-1/07/1-1101-07 від 11.10.2007 року та кредитним договором №010-2/07-1-0201-08 від 17.03.2008 року.

За Кредитним договором систематично не виконуються зобов`язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання, що відповідно до п. п. 6.2., 6.4. Договору іпотеки надає право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 3.1.4. іпотечного договору встановлено, що у разі порушення Відповідачем будь-якого зобов`язання за цим Договором та/або порушення Боржником будь-якого зобов`язання, забезпеченого іпотекою за цим Договором, Іпотекодержатель (Позивач) має право звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Згідно з частиною 2 ст. 590 ЦКУ заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону за рахунок іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов іпотечного договору та ін.

Оскільки ОСОБА_2 зобов`язання за Генеральною кредитною угодою №707 та укладених в її рамках кредитним договором №010-1/07/1-1101-07 від 11.10.2007 року та кредитним договором №010-2/07-1-0201-08 від 17.03.2008 року. належним чином виконані не були, у неї перед позивачем уклалася заборгованість, яка станом на 17.06.2013р. складала 775 091,72 (сімсот сімдесят п`ять тисяч дев`яносто одна) гривня 72 копійки, що складається з:

заборгованості за кредитним договором №010-1/07/1-1101-07 від 11.10.2007р. у сумі 664 907,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом 387 628,91 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 232 564,81 грн.; пеня за порушення строків погашення кредиту 11 569,07 грн.; пеня за порушення строків погашення процентів 33 145,13 грн. заборгованості за кредитним договором №010-2/07-1-0201-08 від 17.03.2008 року у сумі 90 183,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом 88 691,99 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами 1 345,16 грн.; пеня за порушення строків погашення кредиту 53,98 грн.; пеня за порушення строків погашення процентів 92,67 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України Про іпотеку реалізація предмету іпотеки відбувається шляхом проведення прилюдних торгів або в порядку, передбаченому ст. 38 Закону.

Відповідно до ст. 41 Закону України Про іпотеку реалізація предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах проводиться в межах процедури виконавчого провадження з дотриманням Закону України Про іпотеку.

Пленум ВССУ у своїй постанові №5 від 30.03.2013 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин зазначає про те, що суд при прийняті рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в резолютивній частині рішення може зазначити, що початкова ціна предмета іпотеки може встановлюватися на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Данні договори є чинними та їх умови відповідають вимогам діючого законодавства.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши діюче законодавство з питань, що регулюють предмет спору, суд дійшов до висновку про задоволення первісних позовних вимог позивача у повному обсязі.

Щодо зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 572 ЦКУ в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦКУ за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, при цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник

Наведені норми Закону визначають певну різницю в цих видах забезпечення зобов`язання. Іпотека і порука є окремими видами забезпечення виконання зобов`язання. До договору іпотеки не можуть застосовуватися положення окремого виду забезпечення виконання зобов`язання, а саме поруки. Майновий поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання боржником договірних зобов`язань в межах вартості переданого ним в заставу (іпотеку) майна. У зв`язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена.

Дану позицію наводить Пленум ВССУ у п. 23 Постанови №5 від 30 березня 2012 року N 5. При вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Також, між ОСОБА_1 та Банком, 06.03.2008 року було укладено договір №1 про внесення змін до договору іпотеки №707/1-07 від 11.10.2007р., відповідно до умов якого сторони внесли зміни до п. 1.1. договору іпотеки, яким погодили що сума кредиту за Генеральною кредитною угодою та укладених в її рамках кредитних договорах не може перевищувати 792000,00 грн. Тож, дані зміни було погоджено з іпотекодавцем.

Позивач за зустрічним позовом посилається на ч. 1 ст.559 ЦКУ, відповідно до якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Дана стаття не є підставою для визнання недійсним договору та не є підставою для розірвання договору.

На підставі викладеного, підстав визнання договору іпотеки №707/1-07 від 11.10.2007р. укладеного між ОСОБА_1 та АТ Райффайзен Банк Аваль припиненим, недійсним або розірваним немає.

Згідно квитанцій, що знаходяться у справі, позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3441 грн. 00 коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір на користь позивача у разі задоволення позову.

Враховуючи вище наведене, керуючись ст.ст. 1- 11, 15, 208 - 209, 212, 214 215 Цивільного - Процесуального Кодексу України, 526, 530, 589, 590, 610 612, 625, 629. 1048 1050, 1054 Цивільного Кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного Акціонерного Товариства Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити;

Звернути стягнення на, належну ОСОБА_1 , нежитлову будівлю кафе- магазину АДРЕСА_1 і ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 для забезпечення виконання зобов`язань ФО П ОСОБА_2 за Генеральною угодою № 707 та укладених в її рамках з ПАТ Райффайзен Банк Аваль кредитних договорів № 010 1/ 07 / 1 1101 07 та № 010 2 / 07 1 0201 08;

Реалізацію нежитлової будівлі кафе - магазину № АДРЕСА_1 і (літера Б АДРЕСА_2 ), загальною площею 984,2 кв.м., що АДРЕСА_4 АДРЕСА_3 провести шляхом продажу на публічних торгах за ціною визначеною на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

За рахунок грошових коштів , отриманих від реалізації нежитлової будівлі кафе - магазину № АДРЕСА_1 і ( АДРЕСА_5 Б АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .м АДРЕСА_6 що АДРЕСА_4 АДРЕСА_3 задовольнити вимоги ПАТ Райффайзен Банк Аваль в сумі 775091, 72 гривні заборгованість за кредитними договорами та 3441, 00 гривні сплачений судовий збір за подання позовної заяви;

Судовий збір покласти на відповідача за первинним позовом;

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства Райффайзен Банк Аваль про розірвання договору іпотеки залишити без задоволення ;

Судовий збір покласти на позивача за зустрічним позовом;

Рішення може бути оскаржене протягом 10 (десяти ) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківській області шляхом подачі апеляційної скарги , відповідно до вимог ст.ст. 291 296 ЦПК України через Краснокутський районний суд. Повний його текст буде виготовлено протягом 5 ти днів з дня його проголошення відповідно до вимог ст. 209 ЦПК України.

Суддя: М. О. Остапов