АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6292/14 Справа № 2-6160/10 Головуючий у 1 й інстанції - Залімської Н.В. Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М., Глущенко Н.Г.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому просили визнати за ними право власності на самочинно збудоване нерухоме майно: за ОСОБА_5 право власності на: житловий будинок А-1, з сіньми а-1. загальною площею 68 кв. м., сарай Б та Г, вбиральню В, душ И у домоволодінні АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року; за ОСОБА_3, ОСОБА_4, право власності, по ? частині за кожним, на житловий будинок Б-1 з входом у підвал, загальною площею 80 кв. м., літню кухню Е, убиральню з душем Д, сарай Ж у домоволодінні АДРЕСА_1

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2010 року визнано за ОСОБА_5 право власності на: житловий будинок А-1, з сіньми а-1. загальною площею 68 кв. м., сарай Б та Г, вбиральню В, душ И у домоволодінні АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4, право власності, по ? частині за кожним, на житловий будинок Б-1 з входом у підвал, загальною площею 80 кв. м., літню кухню Е, убиральню з душем Д, сарай Ж у домоволодінні АДРЕСА_1

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року доповнено рішення Ленінського районного суду від 03 листопада 2010 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 32/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з: у житловому будинку А-1: приміщення 1-2 - прихожа площею 8,1 кв. м.; 1-3 - житлова площею 7,3 кв. м.; 1-4 - житлова площею 8,9 кв. м.; 1-5 - житлова площею 10,9 кв. м.; прибудови а-1 приміщення 1-1 - кухня площею 8,2 кв. м.; ґанок з козирком а'; сараю Б та Г; ґанку б; убиральні 3; душу И; у спільному користуванні споруди № 1-12, І - II.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності на 68/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з: у житловому будинку В-1: приміщення 2-5 - житлова площею 20,3 кв. м.; погріб під В-1; прибудова в-1; приміщення 2-6 - котельня площею 3,7 кв. м.; житлова прибудова В -1 приміщення 2-1 - коридор площею 3,3 кв. м., 2-2 - кухня площею 12,3 кв. м., 2-3 - житлова площею 8,0 кв. м., 2-4 - ванна площею 3,6 кв. м., 2-7 - житлова площею 15,8 кв. м.; вхід до погребу в'ї; літня кухня Е; убиральня Д; душ Ж. спільному користуванні споруди № 1-12, І - II, із них ОСОБА_3 належить 34/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_4 належить 34/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції із тих підстав, що судом не враховані обставини у справі та вимоги законодавства, оскільки вона є спадкоємцем померлого ОСОБА_6

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду та додаткове рішення суду скасувати із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що домоволодіння АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та її чоловіку ОСОБА_6 Це домоволодіння вони збудували без належним чином оформленого дозволу, а саме житловий будинок А-1, та допоміжні споруди. У домоволодінні проживають та зареєстровані позивачі.

Крім цього будинку, у 1985 році ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6, дозволили ОСОБА_3, ОСОБА_4 користуватися земельною ділянкою цього домоволодіння та побудувати житловий будинок Б-1 та іншій споруди, які також є самочинними.

Після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори ніхто не звертався, оскільки споруди були самочинними, але спадщину дружина померлого фактично прийняла.

Згідно технічного висновку від 09.09.2010 року всі споруди у домоволодінні відповідають санітарним та технічним нормам.

Оскільки спір між сторонами відсутній, а тому суд посилаючись на вимоги ст.ст.16,331,376 ЦК України задовольнив позовні вимоги.

Приймаючи додаткове рішення про визнання права власності на домоволодіння у частковому співвідношенні суд виходив із того, що відповідно до розрахунку часток від 25 травня 2011 року ОСОБА_5 належить 32/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з: у житловому будинку А-1: приміщення 1-2 - прихожа площею 8,1 кв. м.; 1-3 - житлова площею 7,3 кв. м.; 1-4 - житлова площею 8,9 кв. м.; 1-5 - житлова площею 10,9 кв. м.; прибудови а-1 приміщення 1-1 - кухня площею 8,2 кв. м.; ґанок з козирком а; сараю Б та Г; ґанку б; убиральні 3; душу И; у спільному користуванні споруди № 1-12,1 - II.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить 68/100 частини домоволодіння АДРЕСА_1, що складається з: у житловому будинку В-1: приміщення 2-5 - житлова площею 20,3 кв. м.; погріб під В-1; прибудова в-1; приміщення 2-6 - котельня площею 3,7 кв. м.; житлова прибудова В;-1 приміщення 2-1 - коридор площею 3,3 кв. м., 2-2 - кухня площею 12,3 кв. м., 2-3 - житлова площею 8,0 кв. м., 2-4 - ванна площею 3,6 кв. м., 2-7 - житлова площею 15,8 кв. м.; вхід до погребу в 1; літня кухня Е; убиральня Д; душ Ж. спільному користуванні споруди № 1-12,1 - II, із них ОСОБА_3 належить 34/100 частин цього домоволодіння, ОСОБА_4 належить 34/100 частин домоволодіння.

Згідно висновку КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради від 01 червня 2011 року за № 389/4, про технічний стан житлових будинків із господарськими будівлями та спорудами, технічний стан у домоволодінні АДРЕСА_1, є добрим.

Але із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони не враховують вимог законодавства та обставин у справі.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що особи, які здійснювали самочинне будівництво, вчиняли дії щодо відведення земельної ділянки, отримували дозволи та проекти на будівництво, а тому відсутні підстави для визнання за позивачами права власності.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч.3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із наданих до апеляційної скарги документів ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_6, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу, і вона зареєстрована у домоволодінні АДРЕСА_1 Але суд за її відсутності вирішив питання щодо спадкового майна.

Відповідно до роз'яснення п.6 постанови пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

У зв'язку із чим, необхідно скасувати судове рішення, та прийняти нове рішення про задоволення позову, на підставі ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309,316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2010 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2011 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення чинне із моменту проголошення, але може бути оскаржене у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: