Справа № 296/2770/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2014 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

при секретарі Воєвуцькій І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого вказав, що 28.02.2014р. ним було надано відповідачеві ОСОБА_3 довіреність на право користування та розпорядження автомобілем OPEL Frontera 2.3 D, 1992 року випуску, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузову (шасі) SED5JMWL4NV503071. Вартість вказаного автомобіля - 20000 грн.

В цей же день між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився забезпечити виконання зобов"язань ОСОБА_3, що випливають з Довіреності на право користування та розпорядження автомобілем.

17.03.2014р. позивач відмовився від вказаної вище довіреності та припинив її дію, про що повідомив відпоідача, однак останній не повернув автомобіль, чим порушує право власності позивача на вказаний автомобіль.

Позивач просить суд витребувати автомобіль з чужого незаконного володіння та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 1000 грн. неустойки.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з тих же підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, надіслав телеграму про розгляд справи без його участі (а.с. 42).

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, 28.02.2014р. приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу ОСОБА_4, було посвідчено довіреність, видану ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_3, відповідно до якої він уповноважив останнього здійснювати всі юридичні дії та вчиняти правочини, що стосуються експлуатування та розпорядження автомобілем OPEL Frontera 2.3 D, 1992 року випуску, колір - червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузову (шасі) SED5JMWL4NV503071 (а.с. 14). Як вказує в письмових запереченнях ОСОБА_3, фактично між ними було укладено усний договір міни з доплатою, передбачений ст. 715 ЦК України (а.с. 26-32).

В цей же день, 28.02.2014р., між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився забезпечити виконання зобов"язань ОСОБА_3, що випливають з Довіреності на право користування та розпорядження автомобілем (а.с. 5-7).

17.03.2014р. позивач відмовився від вказаної вище довіреності та припинив її дію (а.с. 8).

З повідомлення Уманського міського відділу УМВС України в Черкаській області №3845 від 28.03.2014р. вбачається, що в провадженні СУ Уманського УМВС України в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0000356, в межах розслідування якого спірний транспортний засіб поміщено на територію Уманського МВ УМВС (а.с. 39).

Оскільки судом достовірно встановлено, що в силу припинення довіреності від 28.02.2014р. відповідач ОСОБА_3 позбавлений права розпорядження автомобілем, автомобіль внаслідок тимчасового поміщення на територію Уманського МВ УМВС вибув з його фактичного володіння, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 не володіє вказаним майном ні фактично, ні юридично, а тому вимога про витребовування майна з чужого незаконного володіння є безпідставною та не підлягає до задоволення. Будь-яких вимог щодо витребовування майна від правоохоронних органів позивачем не заявлялося, Уманський УМВС України в Черкаській області не є стороною по справі, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Разом з тим суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення неустойки в розмірі 1000 грн. підлягає до задоволення, оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов"язання по виконанню договору поруки, тому вказана вимога підлягає до задоволення в межах заявленого, при цьому суд враховує, що відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. неустойки.

Решту позовних вимог залишити без задоволення за безпідставністю.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира.

Суддя В. В. Бондарчук