Справа № 630/212/14-ц
Провадження № 2/630/128/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Косенко С.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Люботинської міської ради Харківської області, третя особа Друга Державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, про встановлення факту будівництва та визнання права власності на частину житлового будинку, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_2, звернувся 24 березня 2014 року до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позову від 16 жовтня 2014 року, просив:

1). встановити юридичний факт, а саме факт володіння 1/2 частиною житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5, як спільною сумісною власністю подружжя;

2). встановити юридичний факт, а саме факт проживання ОСОБА_6 в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з часу народження по день смерті;

3). визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом від 7 жовтня 1997 року, яке було видане нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстроване в спадковому реєстрі за № 2-1955, спадкова справа № 229/94, на ім'я ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_7, на 10/13 часток в будинку та зазначити частку в спадковому майні 67/104 часток без урахування прибудов;

4). визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 6/26 частин будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яке було посвідчене нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 29 серпня 2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-998, спадкова справа № 494/2006, та виключити зі свідоцтва відомості про примітку щодо прибудови літ. «А1-1»;

5). визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яка не була включена в свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом, посвідченого нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 29 серпня 2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-998, спадкова справа № 494/2006.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_2 вказував, що дід та баб позивача, ОСОБА_8 і ОСОБА_5, які перебували у шлюбі, збудували за адресою: АДРЕСА_1, в період з 1947 по 1950 роки спірний житловий будинок літ. «А-1», але своє право власності на нього по завершенню будівництва не оформили. Спірний будинок мав належати на праві власності ОСОБА_8 і ОСОБА_5 як подружжю, в рівних частках. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 1/2 частина будинку успадкували в рівних частках, по 1/4 частині, її чоловік, ОСОБА_8 та її син, ОСОБА_6 Тобто дідові позивача, ОСОБА_8, як власнику мали належати лише 3/4 частини житлового будинку. Після смерті дружини, ОСОБА_8 одружився вдруге з ОСОБА_7. На початку 1961 року ОСОБА_8 оформив документи про право власності на житловий будинок в цілому на своє ім'я, після чого, в травні того ж року, подарував на користь ОСОБА_7 7/13 частин будинку. В 1976 році частина житлового будинку, а саме площею 14,1 кв.м, була зруйнована та на її місці була зведена прибудова літ. «А1-1», право власності на яку по завершенню будівництва ніхто не оформив. Таким чином, обсяг житлового будинку в його основній частині зменшився. Після смерті ОСОБА_8 у 1983 році його спадкоємцями були син, ОСОБА_6, який є батьком позивача, та дружина, ОСОБА_7, які мали успадкувати лише 11/52 часток житлового будинку, які залишилися після ОСОБА_8 Після прийняття спадщини спадкоємцям ОСОБА_6 мали б належати 37/104 часток житлового будинку, а ОСОБА_7 - 67/104 часток. Після смерті у 1994 році ОСОБА_7 спадщину прийняла за заповітом ОСОБА_3, відповідач у справі, а після смерті у 2006 році ОСОБА_6, спадщину прийняв ОСОБА_1, які й отримали відповідні свідоцтва про право власності на спадщину. Але в обох свідоцтвах в обсяг спадкового майна була включена прибудова до житлового будинку, яка ні за ким не була зареєстрована на праві власності. Отже, до складу спадщини мала б увійти лише основна частина житлового будинку, через що відомості про прибудову слід виключити зі свідоцтв про право на спадщину.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. В доповнення до обставин, викладених в позові, ОСОБА_2 пояснив, що на час смерті ОСОБА_5 житловий будинок вже було збудовано, а тому він є таким, що належав подружжю як спільна власність. ОСОБА_8 та його друга дружина ОСОБА_7 проживали в старій частині будинку, які на теперішній час визначені в технічному паспорті як приміщення 1-3 і 1-4, а батько позивача, ОСОБА_6, з сім'єю проживав в іншій частині, яку пізніше знесли. Тобто ОСОБА_6 володів частиною будинку, виходячи з того, що він прийняв спадщину після смерті матері у виді 1/4 частини будинку, хоча й не оформив про це відповідні документи.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, пояснивши, що будівництво старого будинку фактично завершили ОСОБА_8 та його друга дружина, ОСОБА_7, а тому акт введення будинку в експлуатацію є неправильним. Інший акт про введення в експлуатацію прибудови до житлового будинку вона, ОСОБА_3, подала на затвердження у 1994 році, вже після смерті ОСОБА_7, коли оформляла документи на спадщину за заповітом. Щодо батька позивача, ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_3 підтвердила, що той проживав в іншій половині будинку разом з сім'єю та був прописаний в будинку до часу смерті. За життя той ніколи не оспорював своє частки у будинку.

ОСОБА_9 - представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на подані ним письмові заперечення, в яких вказував наступне. ОСОБА_5 померла в 1951 році, тому вона не набула ніяких прав на будинок, будівництво якого було завершено лише в 1955 році. Єдиними власниками житлового будинку були ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які й розпочали в 1959 році будівництво прибудови до житлового будинку, яке тривало до 1970 року. Після смерті співвласників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розподіл часток у житловому будинку між спадкоємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зроблений правильно, а тому підстав для скасування виданих свідоцтв про право власності на спадщину немає. Також ОСОБА_9 вказував на відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/8 частину житлового будинку, через що його вимоги не підлягають задоволенню. До того ж, ОСОБА_1, на думку представника відповідача пропустив строк позовної давності на звернення з такими вимогами, оскільки будівництво прибудови до житлового будинку було завершено у 1979 році, а ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину у 1997 році.

Відповідач - Люботинська міська рада Харківської області, згідно з поданою заявою просила розглянути справу за відсутності їх представника.

Третя особа Друга Державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області направила до суду заяву про відсутність заперечень проти позову та про розгляд справи за відсутності їх представника.

Вислухавши пояснення всіх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані сторонам докази, суд встановлено наступне.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Спірним є житловий будинок літ. «А-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належав на праві власності ОСОБА_8 на підставі договору про право забудови ділянки землі від 25 березня 1947 року, посвідченого Люботинською державною нотаріальною конторою 07 квітня 1947 року, реєстр № 1260.

ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_5, який було зареєстровано 02 березня 1921 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 03 серпня 2010 року.

Під час шлюбу у ОСОБА_8 і ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року син ОСОБА_6 17 квітня 1957 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_10, від шлюбу у них народився син ОСОБА_1 - позивач у справі. Вказані обставини були встановлені рішенням Люботинського міського суду Харківської області у цивільній справі № 2-37/10 (т.1 а.с. 122, 123).

Згідно зі ст. 125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану Української РСР 1926 року, в редакції від 15 вересня 1945 року, чинній станом на 1954 рік, визначено, що майно, набуте подружжям працею в період зареєстрованого шлюбу, вважається таким, що належить подружжю на засадах спільної власності. Розмір належної кожному з подружжя частки у разі спору визначається судом. Праця дружини по веденню домашнього господарства або догляд за дітьми прирівнюється у правах на майно до праці чоловіка по отриманню засобів до існування.

Як вбачається з акту про завершення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 03 липня 1959 року, приймальною комісією від ОСОБА_8 було прийнято домоволодіння, будівництво якого було розпочато з травня 1947 року і завершено в серпні 1950 року.

Отже, спірний житловий будинок літ. «А-1», що розташований за адресою: АДРЕСА_1, набутий подружжям ОСОБА_8 і ОСОБА_5 працею в період зареєстрованого шлюбу, а тому його слід розцінювати як майно, що належить їм на праві спільної власності. Таким чином, ОСОБА_5 фактично володіла певною частиною будинку, яка дорівнює частці, якою мав володіти її чоловік, ОСОБА_8, тобто 1/2 частиною.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 13 лютого 2009 року.

У відповідності до ст.ст. 418, 420, 429 Цивільного кодексу УРСР 1922 року в редакції Указу Президії Верховної Ради УРСР від 17 грудня 1945 року, спадкоємцями за законом є діти померлого (в тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, та непрацездатні батьки, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При одержуванні спадщини за законом спадкове майно ділиться на рівні частки між особами, закликаними до одержання спадщини в порядку черговості. Якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її.

Отже, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у виді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яку прийняли у рівних частках, по 1/4 частині, спадкоємці померлої - чоловік ОСОБА_8 та син ОСОБА_6, які проживали у місці відкриття спадщини та не відмовились від неї.

ОСОБА_8 одружився ІНФОРМАЦІЯ_3 року вдруге з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про одруження ІНФОРМАЦІЯ_4 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року (т. 1 а.с. 83)

За договором дарування від 22 травня 1961 року, посвідченого Люботинською державною нотаріальною конторою від 22 травня 1961 року, ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_7 прийняла у дар 7/13 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 94-95). На зворотному боці цього договору міститься запис ОСОБА_8 про те, що його дружина ОСОБА_5, з якою він набув вказане домоволодіння у власність, померла. Такий запис посвідчено нотаріусом Люботинської державною нотаріальної контори ОСОБА_11 та підтверджує те, що спірний житловий будинок набутий подружжям працею та належав ОСОБА_8 і ОСОБА_5 на праві спільної власності.

Таким чином, після укладання договору дарування спірний житловий будинок мав належати трьом особам в наступних частках: ОСОБА_6 - в 1/4 частині в порядку спадкування після матері; ОСОБА_7 - 7/13 частин за договором дарування, та ОСОБА_8 - в 11/52 частин в порядку набуття працею та спадкування після смерті дружини (1/2 + 1/4 = 3/4; 3/4 - 7/13 = 39/52 - 28/52 = 11/52).

В судовому засіданні за ініціативою представника позивача ОСОБА_2 були допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Так, свідок ОСОБА_13, яка є двоюрідною сестрою позивача, пояснила суду, що зі слів її матері ОСОБА_14, прізвище до шлюбу - ОСОБА_14, їй відомо про те, що ОСОБА_6 після весілля остаточно відокремив частину будинку в якій проживав, від тієї частини будинку, де проживав його батько, ОСОБА_8, з дружиною ОСОБА_7 Після народження сина ОСОБА_6 продовжував з сім'єю проживати в наданій батьком частині будинку. Пізніше, ОСОБА_6 на місці своєї частини будинку розпочав будівництво прибудови.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що в 70-х роках працював разом з ОСОБА_6 на заводі ім. Шевченка в м. Харкові. Свідок підтвердив, що в цей час ОСОБА_6 будував прибудову до житлового будинку та він допомагав йому з оформленням документів на отримання вантажного автомобілю та будматеріалів на заводі ім. Шевченка.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що частина житлового будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1, яка залишилася у виді спадщини після смерті ОСОБА_5 була поділена спадкоємцями та вони розпоряджалися нею на власний розсуд.

Під час проведення судових будівельно-технічних експертиз (висновок № 68 від 29 січня 2010 року у цивільній справі № 2-37/10 - т. 2 а.с. 45-50; висновок № 5755 від 14 листопада 2012 року у цивільній справі № 2026/271/2012 - т. 2 а.с. 2-28) судовим експертом Кириловою Л.І. було встановлено, що частина житлового будинку у виді кімнати площею 14,1 кв. м, ліквідована, та на місці знесеної частини будинку збудована прибудова літ. «А1-1», яку прийнято в експлуатацію лише у 1994 році, але право власності на неї не зареєстроване.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що Люботинською міською радою було видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 14 лютого 1983 року (т. 1 а.с. 84). Після його смерті відкрилась спадщина у виді 11/52 частин житлового будинку літ. «А-1» без урахування самочинно збудованої прибудови, на яку право власності у нього не виникло.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 стали його дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_6, які спадщину прийняли фактично, в рівних частках, тобто по 11/104 частин.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_7 (свідоцтво про смерть НОМЕР_3 від 14 квітня 1994 року - т. 1 а.с. 85) Другою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області було видано ОСОБА_3 свідоцтво від 07 жовтня 1997 року про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Спадкову масу після смерті ОСОБА_7 складають 67/104 частин житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями (7/13 частин + 11/104 частин = 56/104 + 11/104 = 67/104).

ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_6, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть НОМЕР_4, виданим 04 лютого 2009 року відділом РАЦС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Спадщину після смерті ОСОБА_6 складають 37/104 частин житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями (1/4 частина + 11/104 частин = 26/104 + 11/104 = 37/104), яку прийняв син, ОСОБА_1, - позивач по справі. Свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу на частину спірного житлового будинку було видано 29 серпня 2008 року.

На теперішній час власниками спірного житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_3 в 20/26 частинах (або 80/104) та ОСОБА_1 в 6/26 частинах (або 24/104). При цьому, в свідоцтвах про право на спадщину, виданих на ім'я сторін у справі, визначено, що спадкове майно складається з житлового будинку літ. «А-1» без прибудов, орієнтовна житлова площа якого 42,0 кв.м., та надвірних будівель (т. 1 а.с. 28, 98).

В технічних паспортах на спірний житловий будинок, виготовлених на замовлення сторін у справі в 2008 та 2011 роках (т. 1 а.с. 30-35, 99-102), зафіксована житлова площа будинку літ. «А-1» у розмірі лише 11,0 кв.м. Інші житлові приміщення знаходяться у прибудові літ. «А1-1» до житлового будинку, яка не увійшла до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Згідно з п. 117 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить жилий будинок та інше нерухоме майно, що підлягає реєстрації, державний нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно з п. 216 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 № 20/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Аналізуючи вищевказані вимоги Інструкцій про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, слід зробити висновок, що на момент видачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину державний нотаріус мав пересвідчитися у наявності правовстановлюючих документів про належність спадкодавцям прибудови літ. «А1-1» до житлового будинку літ. «А-1», та за відсутності таких документів не мав права включати прибудову до житлового будинку в обсяг спадкового майна. Оскільки спадкову масу після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 складає лише житловий будинок літ. «А-1» в певних частках, свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_3 і ОСОБА_1, слід визнати частково недійсними через неправильне визначення часток спадкоємців та необхідність виключення з них відомостей щодо прибудови літ. «А1-1».

На підставі викладеного, суд визнає за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину (37/104 - 6/26 = 37/104 - 24/104 = 13/104 = 1/8) житлового будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1, яку він прийняв в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6, та яка не була включена у свідоцтво про право на спадщину від 29 серпня 2008 року.

У задоволенні вимоги позивача про встановлення факту проживання ОСОБА_6 в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 з часу народження по день смерті суд відмовляє з тих міркувань, що такий факт підтвердила відповідач ОСОБА_3 в своїх поясненнях та встановлений державним нотаріусом перед видачею позивачу свідоцтва про право на спадщину від 29 серпня 2008 року, про що зазначено у тексті такого документу.

Твердження представника відповідача ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_1 пропущений строк позовної давності, суд не приймає до уваги. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки позови про визнання права власності, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Керуючись ст. 61, 418, 420, 429 ЦК УРСР 1922 року, ст. 125 Кодексу законів про сім'ю, опіку, шлюб та акти громадянського стану Української РСР 1926 року, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 1268, 1301 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 213, 215, 256 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт того, що 1/2 частина житлового будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 як спільна власність подружжя.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом від 7 жовтня 1997 року, яке було видане нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області та зареєстроване в спадковому реєстрі за № 2-1955, спадкова справа № 229/94, на ім'я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7, на 10/13 часток в житловому будинку літ. «А-1» та зазначити частку в спадковому майні 67/104 часток без урахування прибудов.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 6/26 частин житлового будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яке було посвідчене нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 29 серпня 2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-998, спадкова справа № 494/2006, та виключити зі свідоцтва відомості про примітку щодо прибудови літ. «А1-1»;

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яка не була включена в свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом, посвідченого нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 29 серпня 2008 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-998, спадкова справа № 494/2006.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Люботинського міського суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. О. Малихін