РІШЕННЯ

Іменем України

20.01.2014 року Києво Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Ковальчук Л.М.

при секретарі Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 22 червня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянської районної державної адміністрації міста Києва між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрацій актів про укладення шлюбу було внесено актовий запис за № 256.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Протягом останнього часу вони з чоловіком шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Їхня сім'я розпалася, оскільки останнім часом між ними виникають непорозуміння, створюються конфліктні ситуації, які негативно впливають на атмосферу подружнього життя. ОСОБА_2 протягом тривалого часу проживає окремо, участі у веденні спільного господарства не бере.

Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше його збереження є неможливим.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, в разі розірвання шлюбу залити прізвище «Гончарова».

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 22 червня 1994 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї виникали непорозуміння. Їхня сімя розпалася, близько двох місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сімю зберегти не бажають.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка ОСОБА_1 просила залишити їй прізвище ОСОБА_1, а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянської районної державної адміністрації міста Києва 22 червня 1994 року, актовий запис № 256, розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.