справа № 361/8278/14-ц
провадження № 2/361/3115/14
03 грудня 2014 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
при секретарях: Павловій О.С., Чуняк Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку,
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що їй на підставі договору дарування від 26 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1456, на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1
Після отримання у власність даного житлового будинку з'ясувалося, що за вказаною адресою з 15 червня 2010 року зареєстрований її племінник ОСОБА_5, який у будинку жодного дня не проживав та не проживає. На її вимогу добровільно знятися з реєстраційного обліку в будинку відповідач не реагує, кошти на утримання будинку не надає.
У зазначеному вище будинку відповідач ОСОБА_5 був зареєстрований як член сім'ї колишнього власника житлового будинку ОСОБА_7. Право користування відповідача цим будинком було похідним та залежало від прав власника житлового будинку. Із припиненням ОСОБА_7 права власності на будинок за договором дарування від 06 серпня 2014 року, відповідач ОСОБА_5 втратив право користування цим житловим будинком. Підстави для реєстрації його за вказаною адресою відсутні.
Просила визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1, та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою.
Представник позивача ОСОБА_8 у суді позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному, просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_5 повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим та відомим позивачу місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 26 серпня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Чечельницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за № 1456, позивачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 серпня 2014 року.
Раніше цей житловий будинок належав батькові позивача ОСОБА_7, який 26 серпня 2014 року за вказаним договором подарував його своїй дочці ОСОБА_4
Із довідки № 1258 від 10 жовтня 2014 року (форма № 3), виданої Пухівською сільською радою Броварського району Київської області, вбачається, що у даному житловому будинку із 15 червня 2010 року зареєстрований ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, онук колишнього власника будинку та племінник позивача, що підтверджується відомостями Відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області від 28 жовтня 2014 року.
Із акта обстеження житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, складеного 19 листопада 2014 року депутатом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_9 у присутності свідків: колишнього власника будинку ОСОБА_7, його дружини ОСОБА_10 та сусідів ОСОБА_11 і ОСОБА_12, видно, що у належному позивачу ОСОБА_4 житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_5, який у даному будинку фактично не проживав та не проживає. Раніше цей житловий будинок належав його дідові ОСОБА_7, за згодою останнього ОСОБА_5 і був зареєстрований за вказаною адресою.
У ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
За змістом положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У ч. 1 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї колишнього власника житлового будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є. Із припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням.
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 у належному позивачу ОСОБА_4 на праві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає, у цьому жилому приміщенні він був зареєстрований як член сім'ї колишнього власника будинку ОСОБА_7, суд вважає, що із припиненням останнім права власності на будинок відповідач втратив право користування цим жилим приміщенням. Підстави для реєстрації місця проживання ОСОБА_5 за вказаною адресою теж відсутні.
Виходячи з наведеного вище, позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 таким що втратив право користування належним позивачу на праві власності житловим будинком, і зняття його з реєстраційного обліку ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 209, 212 - 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1, та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.
Суддя Дутчак І. М.