АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/3923/14 Головуючий 1 інст. - Слурденко О.І.
Справа № 636/970/14-ц Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: Карімової Л.В.,

суддів колегії : Бурлака І.В.,

Івах А.П.,

за участю секретаря Маковецької О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 квітня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «Приватбанк» до ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби (ВДВС) Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку ст.. 3 Закону України «Про іпотеку» та вимог ст.ст. 54,60 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення з-під арешту та виключення з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилався на те, що 13.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №HAH2GK01270090 на суму 55065,80 доларів США на строк до 12.08.2037 року. В забезпечення виконання вказаних кредитних зобов'язань ОСОБА_3 передала в іпотеку належну їй на праві спільної власності квартиру АДРЕСА_1, уклавши відповідний договір іпотеки, зареєстрований 13.08.2007 року в державному реєстрі іпотек за реєстраційним №5477233.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17.06.2011 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - вищезазначену житлову квартиру з наданням права ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу цього майна.

В ході підготовки необхідної документації для укладання договору купівлі -продажу ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом отримання витягу з Державного реєстру прав власності дізнався про наявність арешту на вищевказану квартиру, накладеного 03.11.2009 року ухвалою Чугуївського міського суду та постановою відділу державної виконавчої служби Чугуївського районного управління юстиції в Харківської області 17.12.2009 року. Обидві заборони зареєстровані в Державному peєcтрі обтяжень нерухомого майна: 05.11.2009 року за №9219811 та від 13.01.2010 року за № 9415714.

Позивач вказував, що вищезазначені арешти буди накладені на предмет іпотеки в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладеного 13.08.2007 року між ОСОБА_4 та банком, однак останній не може скористатися своїм законним правом реалізувати заставне майно шляхом його продажу.

Розгляд справи відбувся за відсутністю учасників процесу.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 23 квітня 2014 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено: скасовані арешти з квартири АДРЕСА_1, які

накладені 03.11.2009 року ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області, зареєстрованого в Державному peєcтpi обтяжень нерухомого майна 05.11.2009 року за №29219811; та постановою відділу державної виконавчої служби Чугуївського районного управління юстиції в Харківській області, зареєстрований в Державному peєcтpi обтяжень нерухомого майна 13.01.2010 року за №9415714, та виключено з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна обтяження у вигляді арешту цієї квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову банку.

Зазначає, що про розгляд справи вона не була належним чином повідомлена.

Крім того, судом не враховано, що ПАТ КБ «Приватбанк» не доведено наявність у нього фактів, з яким закон пов'язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником, факт порушення його прав, оскільки не надано довідки щодо обсягу її заборгованості за кредитним договором, вартості іпотечної квартири, а зняття арешту з квартири може призвести до порушення прав стягувачів, які не є заставодержателями, і які не були залучені до участі у справі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «Приватбанк» та звільняючи з-під арешту іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що вказане майно є предметом іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, що укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, тому банк як іпотекодержателя має пріоритетне право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 13.08.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №HAH2GK01270090 на суму 55065,80 доларів США на строк до 12.08.2037 року та договір іпотеки, відповідно до якого в забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_3 передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір іпотеки зареєстрований 13.08.2007 року в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним №5477233.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17.06.2011 р. в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № HAH2GK01270090 в розмірі 409 588,55 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - вищезазначену житлову квартиру з наданням права ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу цього майна.

Частиною першою статті 575 ЦК України та ч.3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до iпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до

моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме

майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Вказане право застави передбачено й статтею 572 ЦК України.

Як вбачається з копії ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 03.11.2009 р. накладено арешт на нерухоме майно, в тому числі й квартиру АДРЕСА_1

Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області на підставі цієї ухвали державним виконавцем був накладений арешт на цю квартиру, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна 05.11.2009 року за №29219811. Копія постанови про накладення арешту не збереглася у зв'язку зі сплином строку зберігання та знищена відповідно до Порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби.

Аналогічний вид обтяження у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 був застосований 17.12.2009 року ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, який зареєстрований в Державному peєстрі 13.01.2010 року за № 9415714.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області зазначена постанова ВДВС про накладення арешту також не збереглася у зв'язку зі сплином строку її зберігання.

Відповідно до ч.6, ч.7 ст. 7 та ч.1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Згідно Витягу №13915853 про реєстрацію у Державному peєстрі iпотек від 13.08.2007 р., реєстраційний №5477233, зробленому приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В., вищий пріоритет на заставне майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 має ПАТ «КБ ПриватБанк» відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Виходячи з наведеного, судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержатель та володілець заставленого майна вправі звернутися до суду про звільнення цього майна з-під арешту відповідно до вимог ст.ст.54 та ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому при розгляді позовів про виключення майна з опису(зняття з арешту) питання щодо вартості цього майна та суми заборгованості боржника перед іпотеко держателем не мають правового значення.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не доведено наявність у нього фактів, з яким закон пов'язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником, факт порушення його прав, оскільки не надано довідки щодо обсягу її заборгованості за кредитним договором, вартості іпотечної квартири, є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зняття арешту з квартири може призвести до порушення прав стягувачів, які не є заставодержателями, і які не були залучені до участі у справі, не ґрунтуються на вимогах ч.ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження».

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 23 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: