Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4984/14-ц
Провадження № 2/553/1700/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.12.2014м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - Моторній М.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що від шлюбу з ОСОБА_3 воан має неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею, оскільки з відповідачем ОСОБА_3 шлюб 12 грудня 2013 року розірвали. Відповідач проживає окремо, допомогу аліменти - на утримання сина сплачує у розмірі 30 % від прожитковоого мінімуму для дитини відповідного віку, розмір яких у фіксованій сумі становить 360 грн., що не відповідає принципу справедливості та не надає можливості їй утримувати неповнолітню дитину, тому остання просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частки від заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши позивачку , дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2013 року , шлюб зареєстрований 06 серпня 2005 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 979, свідоцтво НОМЕР_1 - розірвано (а.с.4-5).

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 30 березня 2009 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.3).

Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Дана стаття не перешкоджає державам вживати заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно принципу №4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло і медичне обслуговування.

Статтю 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як пояснила у судовому засіданні позивачка, вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі у період з 2005 року по 2013 рік. Так, 12 грудня 2013 року вони з відповідачем ОСОБА_3 шлюб розірвали. Від шлюбу з відповідачем має спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття ( а.с.6).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 в обґрунтування позовних вимог вказала, що на даний момент вона є безробітною, жодної фінансової допомоги на дитину від відповідача вона не отримує, що ставить її в скрутне матеріальне становище. При цьому, вказувала, що на утриманні відповідача крім неповнолітнього сина - ОСОБА_4, на утримання якого згідно рішення Октябрського районного суду останній сплачує аліменти у розмірі 30 % від прожиткового мінімуму, що в грошову еквіваленті становить 360 грн., інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не перебуває.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 працює у Службі контролю за якістю теплопостачання та експлуатацією теплових лічильників, Група контролю за роботою лічильників тепла та гарячої води ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на посаді інженера ІІ категорії, розмір середньомісячної заробітної плати останнього становить 4 787,56 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату № 449 від 22.10.2014 року ( а.с.7).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 являється батьком неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач по справі не заперечував, щодо збільшеного розміру аліментів, визначений позивачкою та, враховуючи адекватність даного розміру до рівня споживчих цін на день розгляду справи, його відповідність до прожиткового мінімуму на дитину даного віку та майновий стан боржника, суд вважає за можливе стягнення аліментів з ОСОБА_3 в розмірі ? частини доходу з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 213-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого: ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», 31 Служба контролю за якістю теплопостачання та експлуатації теплових лічильників, Група контролю за роботою лічильників тепла та гарячої води, інженером ІІ категорії, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини доходу від заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Н. І. Крючко