№ 642/9619/14ц
05 грудня 2014 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Пашнєва В.Г.
при секретарі Левченко А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Харківській області Ленінського району м. Харкова про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її сина ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку в будинку.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, де зареєстровані 4 особи, серед яких і відповідач ОСОБА_2, який з 2010 року виїхав та не проживає в ньому, його нове місце проживання їй невідомо.
Через реєстрацію останнього вона несе тягар утримання майна, сплачуючи комунальні послуги не лише за себе, а й за відповідача.
Позивачка, в своїй заяві позов просила задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення у пресі "Слобідський край", про причини неявки суд не повідомив.
Третя особа Управління Державної міграційної служби України в Харківській області Ленінського району м. Харкова до судового засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву з проханням розглядати справи за її відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно договору купівлі-продажу від 07.02.2002 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 6).
Відповідно до довідки про склад сім'ї № 68 від 18.04.2014 року у будинку АДРЕСА_1 м. Харкова зареєстровані: ОСОБА_1, яка є власником, ОСОБА_3 - чоловік власника, ОСОБА_2 - донька власника та ОСОБА_2 - син власника. (а.с. 5).
Згідно акту, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_2 м. Харкова ОСОБА_4, ОСОБА_5, де вони зазначили, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає протягом декілька років, його місце проживання невідомо (а.с.25).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 з 2010 року не проживає за зареєстрованою адресою, витрати за комунальні послуги не сплачує.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
У ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися в розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння - у спосіб, передбачений ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника квартири, житлового будинку визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України і передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до п.п 33, 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 7 лютого 2014 року N 5 застосовуючи положення статті 391 ЦК, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Наведені в позові перешкоди у користуванні як то сплата комунальних платежів у рахунку зареєстрованого за відповідною адресою відповідача, відповідно до статті 391 ЦК є підставами задоволення позову.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, позивач має право звернення до органів реєстрації з рішенням суду, яке набрало законної сили для зняття з реєстрації відповідача.
Виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.
Судові витрати за усною заявою позивача суд залишає за ним.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Харківській області Ленінського району м. Харкова про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв