АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6168/14 Справа № 208/6945/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ізотов В. М. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року м. Дніпропетровськ 08 липня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.,

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 січня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

04.09.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 03.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 31.07.2013 року, утворилась заборгованість у загальному розмірі 25770,30 грн., яка складається із 6510,00 грн. - заборгованості за кредитом, 13925,05 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3631,90 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1203,35 грн. - штрафу (процентна складова). Заборгованість у вказаному розмірі та судові витрати позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішення Заводського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПриватБанк» посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення, з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 03.08.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 та п. 3.10, п. 5.5, п. 6.5, п. 6.6, п. 8.6 умов і правил надання банківських послуг, на застосування яких, згідно змісту заяви, погодився ОСОБА_2, останній зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а у разі несвоєчасного погашення заборгованості - сплатити банку пеню та штраф.

Так, згідно п. 8.6 умов і правил надання банківських послуг, у разі порушення клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобов»язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,0 грн та 5% від суми позову.

Відповідно до п. 6.9 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.20), відповідач зобов'язався погашати заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін (а.с. 21).

Позивачем умови кредитного договору виконані у повному обсязі, що визнано сторонами.

У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 31.07.2013 року, утворилась заборгованість у загальному розмірі 25770,29 грн., яка складається із 6510,00 грн. - заборгованості за кредитом, 13925,05 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3631,90 грн. - заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 1203,34 грн. - штрафу (процентна складова). Розмір заборгованості та її складових частин підтверджується детальним розрахунком, що представлений банком (а.с. 7 - 13).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи з викладеного, надавши оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 25770,29 грн. та судових витрат.

Колегія звертає увагу, що у позовній заяві банк просив стягнути борг у розмірі 25770,30 грн., тоді як розрахунком заборгованості підтверджується наявність боргу саме у сумі 25770,29 грн.

Посилання апелянта на безпідставне завищення банком розміру боргу є недоведеним та спростовується детальним розрахунком заборгованості, який надано позивачем. Клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи, для перевірки розміру заборгованості, відповідачем чи його представником не заявлено.

Крім того, банком правильно нараховано штрафи, у відповідності до положень кредитного договору та п. 8.6 умов і правил надання банківських послуг.

Висновки місцевого суду про необхідність застосування позовної давності є неправомірними з наступних підстав.

Встановлено, що відповідач періодично здійснював платежі за даним кредитним договором, а саме: 20.09.2007 року сплатив 700,0 грн., 27.09.2009 року - 500,0 грн. та 11.04.2011 року - 500,0 грн., що стверджується представленим банком витягом з особового рахунку за кредитним договором відповідача та розрахунком заборгованості. Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції факт сплати за кредитним договором 20.09.2007 року 700,0 грн. - визнано відповідачем, а факт сплати 500,0 грн. 27.09.2009 року відповідачем не заперечувався, що стверджується журналом судового засіданні від 08.07.2014 року та звукозаписом процесу.

Викладене доводить факт вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання боргу.

Даний позов пред»явлено до суду 04.09.2013 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції Заводського районного суду м. Дніпродзержинська на позовній заяві (а.с. 3).

Зважаючи на заявлення відповідачем в суді апеляційної інстанції про застосування позовної давності, враховуючи викладені вище обставини, колегія дійшла висновку, що позивачем трирічний строк позовної давності не порушено, тому підстави для відмови у задоволенні позову відсутні.

На зазначені вище обставини місцевий суд уваги не звернув та застосував позовну давність з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 267 ЦК України, що спричинило ухвалення незаконного рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, яке підлягає скасуванню.

Колегія наголошує, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити частково.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 січня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 03 серпня 2007 року, станом на 31.07.2013 року, в сумі 25770 (двадцять п'ять тисяч сімсот сімдесят) грн. 29 коп., яка складається з 6510,00 грн. заборгованості за кредитом, 13925,05 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3631,90 грн. заборгованості по комісії за користуванням кредитом, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1203,34 грн. - штрафу (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в сумі 257 (двісті п'ятдесят сім) грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді