Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2014 року Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чернобривко Л.Б.,

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Анлег» до ОСОБА_1, треті особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Партнер», Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок не повернення кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок не повернення кредиту, який обґрунтував тим, що 06 квітня 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № КRCК/0411/173/07, за умовами якого позичальник отримав у користування кошти на споживчі цілі в розмірі 20 000 грн., строком з 06 квітня 2007 року по 25 березня 2010 року.

На захист майнових інтересів між АКБ «Індустріалбанк» та ЗАТ «Страхова компанія «Партнер» (правонаступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «Партнер»), 01 листопада 2007 року був укладений договір № 5942/2-12 добровільного страхування фінансових ризиків, зокрема фінансовий ризик, що походить із кредитного договору № КRCК/0411/173/07.

Станом на 28 грудня 2010 року загальна заборгованість відповідача перед банком становила 17 847, 07 грн.

28 грудня 2010 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Анлег» був укладений договір № 0400/02/10 відступлення права вимоги за договорами добровільного страхування фінансових ризиків та кредитними договорами, відповідно до яких первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги боргу за зобов'язаннями, які виникли з кредитного договору № КRCК/0411/173/07 від 06 квітня 2007 року. Сума заборгованості, право вимоги якої відступилося становить 13 247,07 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог, та пояснила, що 06 квітня 2007 року отримала кредит в АКБ «Індустріалбанк» в розмірі 20000 грн. До 2008 року виконувала зобовязання по кредитному договору, але в звязку з скрутним матеріальним становищем виплачувати припинила. В 2009 році по 2010 рік відновила щомісячні виплати по кредиту. В 2011 році по рішенню суду за позовом ПАТ АКБ «Індустріалбанк» з неї було стягнуто заборгованість по кредитному договору. Із 2011 року по 2013 рік за виконавчим листом з її заробітної плати утримувались суми до погашення заборгованості за кредитом. В січні 2014 року до виконавчої служби м. Лисичанська надійшла заява від ПАТ АКБ «Індустріалбанку» про закриття виконавчого провадження у зв»язку з фактичним виконання у повному обсязі рішення суду. Про те, що право вимоги по кредитному договору було передано іншому товариству, дізналась лише після отримання даної позовної заяви. Банк не повідомляв, про те що, був укладений договір № 0400/02/10 відступлення права вимоги за договорами добровільного страхування фінансових ризиків та кредитними договорами та і вона не давала такої згоди. Грошові кошти за кредитним договором вона виплачувала саме банку, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову . У тому,що ПАТ АКБ «Індустріалбанк» не повідомив позивача про надходження коштів по рішенню суду, є вина банку, а не її вина. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Партнер» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи - Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі.

У судовому засіданні досліджені докази: наказ №1 від 09 листопада 2010 року по ТОВ «Анлег»; копію кредитного договору від 06 квітня 2007 року; витяг з особового рахунку; копію договору від 01 листопада 2007 року; копію договору про відступлення права вимоги за договорами добровільного страхування фінансових ризиків та кредитними договорами від 28 грудня 2010 року.

Заслухавши відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, 06 квітня 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № КRCК/0411/173/07, відповідно до якого відповідач отримала в кредит грошові кошти в розмірі 20 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з розрахунку 9 % річних, строком з 06 квітня 2007 року по 25 березня 2010 року включно, на споживчі цілі (а.с.13-17).

01 листопада 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» та ЗАТ «Страхова компанія «Партнер» було укладено договір добровільного страхування фінансових ризиків № 5942/2-12, відповідно до п. 1.3 страховик здійснював страхування фінансових ризиків страхувальника, які походили із кредитних договорів, які укладені та будуть укладені між страхувальником та контрагентами. Також відповідно до п. 1.2 страховик зобов'язувався при настанні страхових випадків виплатити страхове відшкодування страхувальнику в межах страхової суми, за кожною конкретною угодою, яка зазначена у графі № 7 реєстру (а.с.69-76).

28 грудня 2010 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Анлег» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами добровільного страхування фінансових ризиків та кредитними договорами № 0400/02/10, відповідно до умов якого, первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги боргу за зобовязаннями, які зокрема виникли з кредитного договору № КRCК/0411/173/07 від 06 квітня 2007 року, в загальній сумі 13247,07 грн.(а.с.80-82).

З аналізу наведених договорів вбачається, що набуті права позивача випливають з договірних відносин, що регулюються ст. 509, 526, 527, 625 ЦК України.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на ту обставину, що завданими збитками, в даному випадку, є суми неповерненого кредиту, а саме на загальну суму 13247,07 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна юридичній особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

В даному випадку, невиконання відповідачем своїх зобов'язань по укладеному з ПАТ АКБ «Індустріалбанк» договору кредиту та наявна в зв'язку з цим заборгованості, не є майновою шкодою в розумінні вимог ст. 1166 ЦК України, оскільки, зазначені норми врегульовують відповідальність осіб в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Також відповідно до умов договору добровільного страхування фінансових ризиків № 5942/2-12 від 01 листопада 2007 року, ПАТ АКБ «Індустріалбанк» виступає в якості страхувальника, а страховиком виступає ПрАТ «Страхова компанія «Партнер». Тобто тільки ПрАТ «Страхова компанія «Партнер» має право вимагати відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Таким чином, ТОВ «Анлег» не має права вимагати регресні вимоги за страховим відшкодуванням, оскільки за договором відступлення права за договорами добровільного страхування фінансових ризиків та кредитними договорами № 0400/02/10 від 28 грудня 2010 року, ТОВ «Анлег» отримало право на вимоги належні банку, а не вимоги належні ПрАТ «Страхова компанія «Партнер».

Також, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Лисичанського міського суду від 13 квітня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № КRCК/0411/173/07 від 06 квітня 2007 року в загальному розмірі 9708,78 грн. ( а.с.99-100).

Постановою державного виконавця від 11 січня 2014 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 26614919, було встановлено, що виконавче провадження було закінчено, в звязку з повним виконанням рішення суду на підставі заяви ПАТ АКБ «Індустріалбанку» ( а.с.101 ).

Тобто ОСОБА_1 погасила заборгованість за кредитним договором № КRCК/0411/173/07 від 06 квітня 2007 року в повному обсязі, що також підтверджується заявою ПАТ АКБ «Індустріалбанк» від 08 січня 2014 року № 5 ( а.с.102).

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити за безпідставністю вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 212 - 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Анлег» до ОСОБА_1, треті особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Партнер», Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок не повернення кредиту відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя Л.Б. Чернобривко