Справа № 362/5264/14-ц
Провадження № 2/362/2683/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.12.2014 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Васильків цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, треті особи відділ державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, ОСОБА_2 про виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Постановою від 28 травня 2013 року Відділом державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції, в межах примусового виконання виконавчого напису № 475 виданого 04.03.2013 року приватним нотаріусом КМНО, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, в тому числі житловий будинок загальною площею 87.2 кв.м., та земельної ділянки площею 0,085 га що розташовані в АДРЕСА_1, проте зазначене майно знаходиться у іпотеці ПАТ «Дельта Банк» згідно Договору іпотеки №54962 від 25.05.2007 року.

Таким чином, позивач вважаючи неправомірним накладення арешту на належне йому майно звернувся до суду з вимогами про його виключення його з акту опису та звільнення з-під арешту.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області проти вимог позову заперечувала.

У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України " Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року № 6 за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Із наведенного законодавства випливає, що право на виключення майна з акта опису та звільнення його з-під арешту належить власнику.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначається, що вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до п. 2 ст. 590 ЦК України «Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом».

Пунктом 2 ст. 589 ЦК України передбачено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги.

Обтяженням є право обтяжувача на нерухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на нерухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов"язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом. Обтяження поділяються на публічні та приватні. Публічними є обтяження нерухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов'язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.(ст.З,4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень»).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Правило визначення пріоритету згідно з цією статтею застосовується за умови, що обтяження, встановлено на користь продавця товару в кредит, було зареєстроване протягом п'яти днів із дня продажу і відповідний обтяжувач у зазначений строк письмово повідомив про виникнення в нього вищого пріоритет всіх інших обтяжувачів майна боржника, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження.

Як встановлено в судовому засіданні, Постановою від 28 травня 2013 року Відділом державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції, в межах примусового виконання виконавчого напису № 475 виданого 04.03.2013 року приватним нотаріусом КМНО, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1, в тому числі житловий будинок загальною площею 87.2 кв.м., та земельної ділянки площею 0,085 га що розташовані в АДРЕСА_1

Проте, зазначене майно знаходиться у іпотеці ПАТ «Дельта Банк» згідно Договору іпотеки №54962 від 25.05.2007 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Позивача щодо зняття арешту з нерухомого майна, та як його право на нього підтверджено договором іпотеки підтверджено правовстановлюючим документом.

Керуючись ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 41, 140, 144 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 328, 324 Цивільного кодексу України, ст. 81 Земельного кодексу України 2001 року, Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 671, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Скасувати арешт накладений на майно, що належить ОСОБА_1, а саме: житловий будинок загальною площею 87.2 кв.м., та земельну ділянку площею 0,085 га, що розташовані в АДРЕСА_1, виключивши його з акту опису.

Рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача поданою до Васильківського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.