провадження № 2/200/7/2014 справа № 2-3745/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року жовтня 29 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді Чулініна Д. Г.,

за секретаря Шнирьової Л. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровськ в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, усунення перешкод в користуванні власністю, виділ частки спільного майна в натурі, визначення порядку володіння і користування спільним майном та земельною ділянкою,

встановив:

Відповідач, ОСОБА_3, позов визнав повністю.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, подавши до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність з підтриманням повністю своїх вимог, предявлених через суд у грудні 2010 року на предмет усунення сумнівів в її праві співвласника земельної ділянки і домоволодіння на вулиці Россі, 22, у м. Дніпропетровську, набутих в порядку спадкування за законом спільно з її братом ОСОБА_2. Позов обґрунтований вселенням у 2008 році до жилого будинку сімї її племінника ОСОБА_3, який користується ним і домоволодінням в цілому без згоди на те позивача, яка позбавлена можливості самостійно користуватися на свій розсуд належною їй частиною спільного майна, яка в натурі до нині не виділялася. З цих підстав позивач просила визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння з виділом її частки, усунути створені їй відповідачами перешкоди в користуванні належною їй частиною спільного майна зі звільненням протиправно зайнятих ними приміщень будинку та підсобних будівель, а так само встановити порядок користування спільним майном, відповідно до запропонованого судовим експертом другого варіанту, надавши їй в натурі приміщення, будівлі, споруди та земельну ділянку, зафарбовані на плані синім кольором.

Відповідач, ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився і клопотав про розгляд справи в його відсутність, у своїй заяві визнав викладені позивачем факти, не заперечуючи проти запропонованого судовим експертом другого варіанту поділу і порядку користування спірними домоволодінням та земельною ділянкою, а так само висловив побажання про присудження відповідачам частини спільного майна, зафарбованого на плані жовтогарячим кольором.

Відповідач, ОСОБА_2, викликався повістками за відомою суду адресою згідно ст. 77 ЦПК України, проте в судове засідання не зявився, своїх представників до суду не направив, відомостей про його смерть у суду немає, на підставі чого справа розглянута згідно з ст. 169 ЦПК України в його відсутність.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, перевіривши зібрані письмові докази, оцінивши їх в сукупності з висновком експерта, дійшов висновку про прийняття визнання відповідачем позову і його часткове задоволення відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

ОСОБА_4 на випадок своєї смерті відповідно до ст.ст. 534, 541 ЦК УРСР 03.03.1982 особисто розпорядилася призначити позивача і відповідача, ОСОБА_2, спадкоємцями належного їй майна в рівних частках, про що склала нотаріально посвідчений заповіт (а.с. 14). У м. Дніпропетровську за життя ОСОБА_4 успадкувала у власність домоволодіння, під забудову яким була надана земельна ділянка площею 448 м2 на вулиці Россі, 22, та яке складалося з одноквартирного жилого будинку під літ. «А-1» з погребом під ним, з надвірних господарських будівель літньої кухні під літ. «Б», гаражу під літ. «Г», сараю під літ. «Д», побутових споруд вбиральні під літ. «В», огорожі № 1?3, замощення ОСОБА_5 вартість домоволодіння в цілому склала в сумі 434 277 гривень.

Так само, на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 1335 від 16.07.1998 ОСОБА_4 в порядку приватизації набула земельну ділянку площею 415 м2 на вулиці Россі, 22, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, про що їй за життя був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Д* № 015066/66027015 (а.с. 16).

Після ОСОБА_4 у м. Дніпропетровську 10.08.2001 згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР відкрилася спадщина, яку позивач і відповідач прийняли відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 цього Кодексу у спосіб подання до сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, що підтверджено свідоцтвом від 31.05.2002 (а.с. 15).

Довідка квартального комітету № 18 виконкому Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради від 01.04.2011 про склад сімї (а.с. 11) вказує на користування ОСОБА_3 і членами його сімї домоволодінням в цілому для постійного проживання з 2008 року попри волю позивача, що відповідачами згідно з ст.ст. 27, 60 ЦПК України не спростовано. З часу відкриття спадщини замість навісу до жилого будинку під літ. «А-1» силами і коштом співвідповідача ОСОБА_3 добудовано неопалюваний тамбур розміром 2*1,9 м2, в самому будинку в жилих кімнатах-4, 6 закладені вікна та в прихожій-3 демонтована піч, що з огляду на його обовязки за ст. 156 ЖК УРСР на розвязання цього спору впливати не може, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок».

Суд обґрунтовує своє рішення згідно з ст. 213 ЦПК України на основі цих зясованих обставин, виходячи з того, що вони знайшли свої безсумнівне підтвердження у поданій суду сукупності правовстановлюючих документів, що узгоджуються з експлікаціями та планами будинку технічних паспортів на домоволодіння в їх тісному звязку з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 2823/2824-13, проведеної 17.04.2014 Дніпропетровським НДІСЕ, і вірогідність яких нічим під сумнів не поставлена. Добуті фактичні дані відповідно до ст. 212 ЦПК України судом визнані достатніми для висновків про фактичні обставини.

Розвязуючи спір, суд виходить з того, що набуття права власності в порядку спадкування, як універсального правонаступництва, за правилами ЦК УРСР не обумовлювалося дотриманням формальностей і не потребувало публічного підтвердження, через що із здійсненням права спадкування, яке відповідно до ст. 548 ЦК УРСР мало значення зворотної сили, спадкові правовідносини припинилися, а перехід права власності на спірне майно спільно до позивача і відповідача, ОСОБА_2, вже відбувся згідно з ст.ст. 4, 112, 562 ЦК УРСР порівну по ? частці.

У зясованих обставинах домоволодіння набуте відповідно до ст. 132 ЦК УРСР як головна річ з її приналежностями, і до цивільних відносин володіння і користування ними, способів захисту інтересів позивача як співвласника згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України після 01.01.2004 застосовуються положення цього Кодексу про поділ будинку в натурі з виділом учасникам спільної часткової власності відокремленої частини будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності, якщо такий виділ технічно можливий. Як вбачається з висновку судового експерта, кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру), оскільки наявна технічна можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири, на підставі чого виділ у натурі частки з майна відповідно до ст. 364 ЦК України допускається за наявності дозволу виконкому місцевої ради на переобладнання та перепланування будинку згідно з ст. 152 ЖК УРСР, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в п.п. 6, 7 зазначеної вище постанови № 7 від 04.10.1991.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст. 316 ЦК України до обєктів права власності віднесені річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, визначені у ст.ст. 177, 179, 190 цього Кодексу, і частина окремої речі до її виділу в натурі самостійним обєктом права власності бути не може, а тому у випадку набуття у власність двох або більше осіб (співвласників) спільного майна визнанню підлягає згідно з ст.ст. 356, 357 ЦК України частка в праві (ідеальна). За предметом і підставою позову спосіб визнання речового права на частину речі вказаний позивачем внаслідок юридичної помилки у порядку визначення реальної частки, що на межі судового розгляду у цій справі за ст.ст. 11, 214 ЦПК України не впливає.

Таким чином, співвідповідач, ОСОБА_3, разом зі своєю сім'єю забезпечений житлом у спірному будинку як член сім'ї його співвласника, ОСОБА_2, і в даний час без згоди позивача самоправно займає всі приміщення, що підлягають виділенню їй у користування, чим порушені права позивача як співвласника, як це визнав співвідповідач, на підставі чого належить ухвалити рішення відповідно до ст.ст. 9, 391 ЦК України про усунення будь-яких порушень прав власності, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі шляхом виселення згідно з ст. 157 ЖК УРСР, на що звернув увагу судів Пленум Верховного Суду України у постанові від 31.01.1992.

Разом з тим, наведені посилки переконують суд в тому, що до отримання дозволу виконкому місцевої ради на переобладнання та перепланування спірного жилого будинку, як того вимагає ст. 152 ЖК УРСР, виділ реальної частки домоволодіння в натурі згідно з ст. 364 ЦК України неможливий, внаслідок чого в межах судового розгляду суд вправі за цим рішенням згідно з ст.ст. 16, 358 ЦК України встановити порядок користування відособленими жилими приміщеннями (кімнатами) такого будинку з передачею підсобних будівель та залишити у загальному користуванні окремі підсобні приміщення будинку (кухні, коридору тощо) на час відокремлення його частини, яка конкретно може бути виділеною (ізольована після переобладнання) на умовах договору про поділ нерухомого спільного майна в натурі, а так само за ст. 360 ЦК України покласти на кожного з співвласників обовязок виконати свою частину будівельних робіт для цього після отримання відповідного дозволу.

Враховуючи визнання співвідповідачем позову, яке відповідає закону і прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб не порушує, та застосований спосіб правового захисту прав позивача, питання про присудженням матеріальної компенсації учаснику спільної власності з ідеальною часткою, якій не відповідає надане у володіння в натурі майно на незначну суму 1 616 гривень, судом не вирішується.

З огляду на виражені позивачем і відповідачем охоронювані законом інтереси в порядку користування спільним домоволодінням до його поділу в натурі та в поділу земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, позивач вправі згідно з ч. 3 ст. 88 ЗК України окремо вимагати виділення належної їй частки із складу цієї земельної ділянки без зміни її цільового призначення з урахуванням рівності часток сторін спору та переданих у володіння кожній з них в натурі надвірних підсобних будівель і споруд, про що належить відповідно до ст. 158 цього Кодексу ухвалити рішення, слідуючи розясненням Пленуму Верховного Суду України в п. 11 постанови № 7 від 04.10.1991.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів, з вини яких виник спір, з повним їх відшкодуванням, оскільки встановлена вартість присудженої позивачу ? частки спільного майна, за якою визначається ціна позову, склала 218 754 гривні.

Керуючись ст.ст. 214-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на ? частку у праві спільної часткової власності на домоволодіння на вулиці Россі, 22, у м. Дніпропетровську у складі жилого будинку під літ. «А», надвірних господарських будівель літньої кухні під літ. «Б», гаражу «Г», побутових споруд вбиральні під літ. «В», сараю під літ. «Д», огорожі, замощення № І.

Встановити порядок користування жилим будинком під літ. «А», загальною площею 75,1 м2, у складі домоволодіння на вулиці Россі, 22, у м. Дніпропетровську з наданням у володіння в натурі ОСОБА_1 жилих кімнат-6, 7, загальною площею 17,2 м2, ОСОБА_2 жилої кімнати-4, допоміжного приміщення прихожої-3, загальною площею 19,5 м2, залишивши в їх спільному користуванні жилу кімнату-5, допоміжні приміщення коридорів-1, 9, ванної-2, кухні-8, загальною площею 38,5 м2 до відокремлення згідно ДБН А.3.1-5-09 ізольованих жилих приміщень квартир №№ 1, 2.

ОСОБА_1 для виділення в жилому будинку під літ. «А» після переобладнання ізольованого жилого приміщення квартири № 2 жилою площею 17 м2 і загальною площею 36,4 м2, яка відповідає її ? частці у праві спільної часткової власності, її силами чи за її кошт виконати розбирання перегородок в жилій кімнаті-6, закладення дверного прорізу з коридору-9 до прихожої-3 та переобладнання жилої кімнати-7 під кухню; кухні-8 під коридор/сіни, для чого закласти дверний проріз до коридору-1, обладнати вхід до підвалу, частину віконного отвору у дверний проріз і влаштувати дверний проріз до жилої кімнати-7.

ОСОБА_2 для виділення в жилому будинку під літ. «А» після переобладнання ізольованого жилого приміщення квартири № 1 жилою площею 17 м2 і загальною площею 38,7 м2, яка відповідає його ? частці у праві спільної часткової власності, його силами чи за його кошт виконати розбирання перегородок в жилій кімнаті-4, улаштування перегородки між кімнатами 5 і 6, закладення отвору в підвал та перенесення дверного прорізу в коридорі-1 для влаштування проходу до прихожої-3 замість коридору-9, перенесення дверного прорізу в прихожій-3 для влаштування проходу до жилої кімнати-5 замість жилої кімнати-4, а так само переобладнання прихожої-3 під кухню і коридор, для чого між ними улаштувати перегородку з дверним прорізом.

ОСОБА_1 для обслуговування своєї частини жилого будинку у складі домоволодіння на вулиці Россі, 22, у м. Дніпропетровську відповідно до її ? частки у праві спільної часткової власності надати у володіння та користування в натурі господарську будівлю літньої кухні під літ. «Б», надвірні побутові споруди вбиральні під літ. «В» і сараю під літ. «Д», залишивши у користуванні ОСОБА_2 господарську будівлю гаражу «Г» та надвірні побутові споруди огорожі, замощення № І.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 своєю власністю шляхом виселення ОСОБА_3 з членами його сімї з виділених ОСОБА_1 жилих і допоміжних приміщень будинку під літ. «А» та звільнення ними переданих ОСОБА_1 надвірних будівель і споруд у складі домоволодіння на вулиці Россі, 22, у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_1 із складу земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на вулиці Россі, 22, у м. Дніпропетровську виділити у приватну власність належну їй частку загальною площею 207,5 м2, а саме: під будинком 47,9 м2, на вході до домоволодіння 19,5 м2, під проходом до входу до квартири № 2 16,4 м2, біля цього входу, під надвірними будівлями і спорудами та біля них 123,7 м2, в межах згідно з планом, виконаним старшим судовим експертом ОСОБА_6 в додаток до висновку будівельно-технічної експертизи № 2823/2824-13 від 17.04.2014.

ОСОБА_1 в іншій частині вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) з ОСОБА_2 (ІПН невідомий) і ОСОБА_3 (ІПН невідомий), з кожного окремо, відшкодування справленого судового збору по 850 гривень та оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 60 гривень.

Рішення підлягає оскарженню до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем вручення його копії.

Суддя