Справа № 750/2838/14 Провадження № 22-ц/795/1233/2014 Головуючий у I інстанції -Требух Н. В. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Висоцької Н.В., Шарапової О.Л.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при вирішенні спору не враховано тієї обставини, що діти постійно проживають разом з позивачем та його колишньою дружиною.

Апелянт зазначає, що суд належним чином не з'ясував, скільки власних коштів відповідач витрачає на утримання дітей.

В письмових запереченнях ОСОБА_2, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено тієї обставини, що відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей і з неї слід стягувати аліменти на їх утримання в судовому порядку.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3-5).

Згідно ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 182 СК України та роз'яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 червня 2013 року з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожного дитини відповідного віку (а.с. 2). Рішення суду набрало законної сили, його виконання проводиться у відповідності до вимог чинного законодавства.

Звернувшись до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, позивач послався на те, що колишня дружина та їхні діти на даний час мешкають разом. Вказана обставина була також зазначена ОСОБА_1 як підстава для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів. Районний суд 13 березня 2014 року, пославшись на ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у задоволенні вказаних вимог відмовив, мотивуючи таке своє рішення тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що з часу винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів змінилися обставини, які б могли вплинути на розмір аліментів чи припинення їх виплати (а.с. 34).

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з колишньої дружини на його користь аліментів, оскільки позивачем належним чином не доведено факт відсутності матеріального забезпечення дітей з боку відповідача або ухилення нею від виконання обов'язку по догляду за ними. Сторони в ході розгляду справи не заперечували, що діти проживають разом з матір'ю і спір з приводу визначення місця їх проживання відсутній.

Перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено таких порушень матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: