Провадження № 2/127/5173/14
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2014 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Дернова В. В. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про визнання права власності на майно та звільнення майна з під арешту,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про визнання права власності на майно та звільнення майна з під арешту.
Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.
Так, згідно вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем надано суду документ про сплату судового збору, однак кошти сплачено в меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір» (відповідно до квитанції №980744.298.1 від 10.07.2014 р. судовий збір позивачем сплачено в розмірі 243,60 гривень).
Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
У позовній заяві позивач, окрім вимоги про звільнення майна з під арешту (вимога немайнового характеру), ставить вимогу про визнання права власності на майно, тобто є майновий спір.
Враховуючи положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2014 року розмір ставки судового збору за предявлення позову майнового характеру становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 243,60 грн., та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати 3654 грн.; за предявлення позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати 243,60 грн.
Також, у порушення вимог п. 4 ч.2 ст. 119 ЦПК України позивачем не зазначено ціну позову, що в свою чергу унеможливлює визначення розміру судового збору.
Пунктом 2 ч.1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
Окрім того, згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
Отже, в даному випадку суд звертає увагу на необхідність залучення до участі в справі як співвідповідача особи, в інтересах якої накладено арешт ОСОБА_3.
Враховуючи вищевказані обставини суд, зважаючи на положення ч.1 ст.121 ЦПК України вважає, що позов слід залишити без руху, а позивачу надати строк для усунення вказаних недоліків.
Враховуючи викладе та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 80, 119, 121, 209, 210 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про визнання права власності на майно та звільнення майна з під арешту - залишити без руху та надати позивачу пятиденний строк з дня отримання даної ухвали суду для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя: