Провадження №: 2/752/1119/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Короткої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

25.10.2013 року ОСОБА_1 який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог, позивачем зазначено, що 20.06.2013 року по вул. Столичне шосе у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай Елантра» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.09.2013 року визнано ОСОБА_3 Відповідно до висновку про оцінку майна, що була проведена аварійним комісаром, оцінювачем ТОВ «Автопартнер-центр», ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2, в результаті його пошкоджень складає 132 637, 71 грн. Обов»язкова цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Хюндай Елантра» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 була застрахована в СТзДВ «Гарантія» за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але в межах 50 000 грн. за пошкодження майна. Просив стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 82 637,71 грн., що залишилася невідшкодованою СТзДВ «Гарантія» після виконання зобов»язань щодо виплати страхового відшкодування за полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також відшкодувати позивачу витрати понесені на правову допомогу та сплату судового збору у зв»язку зі зверненням до суду.

Вілповідач та його представник, будучи присутніми у судовому засіданні, заявлений позивачем позов не визнали, посилаючись на те, що обов»язок ОСОБА_3 відшкодувати збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, покладено на страховика. З метою з»ясування розміру шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу відповідачем було проведено незалежну оцінку з визначення розміру збитку. За даними звіту № 33/08/13 від 12.08.2013 року, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 складають 154 993, 01 грн., а ринкова вартість транспортного засобу на момент пошкодження 125 506, 34 грн. Відповідно до звіту № 33/08/13 від 11.102013 року, вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди становить 62 221, 88 грн. Таким чином, відшкодуванню підлягає різниця між 125 506, 34 грн. та 62 221, 88 грн., а саме 63 284, 46 грн. Обов»язок відшкодування зазначеної вище суми покладено на страховика, тобто на СТзДВ «Гарантія» Просили у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Оскільки сторони не погодилися із зазначеними розмірами збитків відповідно до звітів № 03114 від 03.07.2013 року, № 33/08/13 від 12.08.2013 року, № 33/08/13 від 11.10.2013 року, у судовому засіданні 04.07.2014 року представник відповідача заявила клопотання про призначення судової - автотоварознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 04.07.2014 року у справі було призначено судово-автотоварознавчу експертизу, яка проведена судовими експертами Київського НДІСЕ.

У судовому засіданні 25.11.2014 року сторони відсутні.

Представник позивача подав до суду клопотання, просив завершувати судовий розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач та його представник направили на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності та письмові заперечення, зазначивши, що за даними висновку судової-автотоварознавчої експертизи № 10966/14-54 від 16.10.2014 року вартість транспортного засобу автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди складала 150 154, 84 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 на дату ДТП - 154 187, 29 грн. Таким чином, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, ремонт вважається економічно необґрунтованим, а транспортний засіб - фізично знищеним. У цьому випадку власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а обов»язок по відшкодуванню цієї суми покладено на страховика, а не на відповідача. Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що заявлені вимоги є незаконними та необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1 який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 позовні вимоги до ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2013 року по вул. Столичне шосе у м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай Елантра» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, його також визнано винним у її вчиненні постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.09.2013 року (а.с. 5).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок цієї ж дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 належний на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 30).

За правилами статтей 1187, 1188 ЦК України: шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана .одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Звертаючись в суд з позовом, представник позивача зазначив, що страховиком обов»язкової цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу - автомобіля «Хюндай Елантра» д.н.з. НОМЕР_3, визнано дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 20.06.2013 року з вини страхувальника ОСОБА_3 страховим випадком та виплачено потерпілій ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 50 000, 00 грн. у межах належного до виплати страхового відшкодування за шкоду завдану майну на одного потерпілого.

Відповідно до правил ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)..

За даними висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 10966/14-54 від 16.10.2014 року, ринкова вартість транспортного засобу - автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.06.2013 року складала 150 154, 84 грн.; ринкова вартість транспортного засобу - автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 на час складання висновку складає 257 200, 13 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.06.2013 року складала 154 187, 29 грн.; утилізаційна вартість транспортного засобу - автомобіля «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.06.2013 року станом на 20.06.2013 року складала 61 224, 41 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов»язкову цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до роз»яснення Постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,що міститься в п. 15, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та витрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю на момент пошкодження. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, приймаючи до уваги, що ринкова вартість транспортного засобу - автомобіля марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.06.2013 року складала - 150 154, 84 грн., а вартість відновлювального ремонту цього ж автомобіля внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди , що мала місце 20.06.2013 року складала 154 187, 29 грн., відповідно проведення його відновлювального ремонту є економічно необґрунтованим.

Під час судового розгляду справи, представник позивача стверджував, що власник транспортного засобу - автомобіля марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у зв»язку з відсутністю матеріального забезпечення для проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відчужила його, однак вказати суду вартість відчуженого транспортного засобу не зміг.

За результатами проведення автотоварознавчої експертизи на виконання ухвали суду, експертом зроблено висновок, що утилізаційна вартість транспортного засобу - автомобіля марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.06.2013 року станом на 20.06.2013 року складала - 61 224, 41 грн.

За правилами ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз»яснень постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що міститься в п. 14 - при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Зважаючи на те, що проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу є економічно не обґрунтованим, а також відсутність у розпорядженні позивача пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу та заперечення відповідача і його представника з приводу того, що розмір відшкодування має виплачуватися за мінусом вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем спір підлягає вирішенню судом з урахуванням рекомендацій, що містяться у п. 14, п. 15 постанови №4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Наразі, з підстав пошкодження, належного позивачу ОСОБА_2 на праві власності автомобіля марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2, проведення відновлювального ремонту якого є економічно не обґрунтованим, позивачу до відшкодування підлягають збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Для визначення реальної вартості пошкодженого з вини відповідача автомобіля марки «Хонда» д.н.з. НОМЕР_2 суд приймає до уваги дані висновку судової автотоварознавчої експертизи від 16.10.2014 року №10966/14-54 про те, що ринкова вартість зазначеного автомобіля на час складання висновку складає - 257 200, 13 грн., однак за мінусом отриманого позивачем страхового відшкодування за договором страхування обов»язкової цивільно-правової відповідальності у розмірі 50 000, 00 грн., а також вартості пошкодженого автомобіля у розмірі 61 224, 41 грн.

Проте, за правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере учать у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Крім того, ч.2 ст. 31 ЦПК України також передбачено, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Між тим, будучи належним чином ознайомленим, з висновком експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 16.10.2014 року №10966/14-54, представник позивача не збільшив розміру позовних вимог, а відтак суд вважає за можливе на відшкодування завданої майнової шкоди стягнути з відповідача розмір зазначений позивачем при зверненні в суд з позовом у сумі 86 637, 71 грн.

З огляду на висновки суду про задоволення позовних вимог та відповідно до правил ст. 88 ЦПК України відповідач має відшкодувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 866, 38 грн., а понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 4 000, 00 грн. не підлягають відшкодуванню, оскільки представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених витрат.

Що стосується клопотання представника відповідача про відшкодування позивачем понесених ним судових витрат, то вони не можуть бути задоволені судом, оскільки за правовідносинами, що виникли між сторонами у справі, обов»язок доказування покладено на відповідача. Крім того, за висновками суду, позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження та задоволені судом.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності,власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 1187, 1191, 1192, 1172 ЦК України, ст.ст. 3,10,11,60,61,88,147,212,213-215,218 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_4) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 86 637, 71 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 866, 39 грн., що разом складає належну до стягнення суму 87 504 (вісімдесят сім тисяч п»ятсот чотири) грн. 10 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.