АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 15 листопада 2007 року відповідач ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов»язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої становить 38946 грн. 15 коп. за кредитним договором № б/н від 15 листопада 2007 року, тому просили суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 38946 грн. 15 коп.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 листопада 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.15-23).

Згідно з пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з пропущенням строку позовної давності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки боржником була отримана нова картка.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ч. 5 ст. 261 ЦК України зазначено, що за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

Крім того, відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

На зазначене звернуто увагу і в п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, в якому зазначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає причини пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту, про що зазначено в ч.5 ст.267 ЦК України.

Відповідно до вимог п.9.4 Умов та Правил надання банківських послуг, у випадку наявності перевищення платіжного ліміту по карті і непогашення її клієнтом протягом 6 місяців, карта закривається, наступне поновлення дії карти можливо лише після повного погашення заборгованості клієнтом.

Відповідно до вимог п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг (розділ Правила користування платіжною карткою) по закінченню строку дії відповідна Картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карт із новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку. Відповідач за оформленням нової кредитної картки до банку не звертався.

Судом встановлено, що кредитний договір був сторонами укладений 15 листопада 2007 року строком на 12 місяців, у зв'язку з чим строк його дії з урахуванням вимог п.9.12 Умов спливає 15 листопада 2008 року, однак, оскільки жодна із сторін договору не проінформувала іншу сторону про припинення його дії, кредитний договір був автоматично пролонгований ще на 12 місяців, тобто до 15 листопада 2009 року, і 16.11.2009 року строк виконання договору сплив у зв'язку з закінченням строку його дії.

Оскільки між сторонами в порядку ст.259 ЦК України домовленості щодо зміни тривалості позовної давності не було досягнуто, на дані правовідносини поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки, перебіг якої починається зі спливом строку виконання зобов'язання, тобто з 16 листопада 2009 року.

Отже, у даному випадку позовна давність для звернення позивача до суду починається з 16 серпня 2009 року і закінчується 16 листопада 2012 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом 17 жовтня 2013 року, тобто після спливу позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки доказів поважності причин пропущення позовної давності позивач суду не надав.

У відповідності до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14 та відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовна давність до основної вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором спливла, то відповідно позовна давність спливла і до додаткових вимог щодо стягнення з відповідачем процентів за користуванням кредитом, комісії та штрафних санкцій, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог і в цій частині.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: