Справа № 502/3522/13-ц
УХВАЛА

23 травня 2014 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Тюміна О.Г., при секретарі Фоміній О.В.,

за участю : заявника - начальника відділу ДВС Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_1,

розглянувши подання державного виконавця про затвердження мирової угоди укладеної під час примусового виконання виконавчих листів, -

В С Т А Н О В И В

17 квітня 2014 року начальник відділу ДВС Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з поданням про затвердження мирової угоди, укладеної між боржником ОСОБА_2 та стягувачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в процесі виконання виконавчих листів , виданих Кілійським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 грошової суми на користь стягувачів. Заявник зазначає , що сторони виконавчого провадження домовилися про те, що боржник ОСОБА_2 визнає наявність в нього заборгованості перед стягувачами в сумі 40.000,00 грн. та передає у власність стягувачам належний йому на праві власності житловий будинок розташований по вул. Татарбунарського Повстання, 9 в м. Вилкове, Кілійського району Одеської області, після чого , стягувачі не будуть предявляти вимог за виконавчими листами.

Сторони виконавчого провадження ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , належним чином повідомлені про розгляд подання в судове засіданні не прибули, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутністю.

Розглянувши заяву та матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи.

Під час розгляду справи № 503/3522/13-ц за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 40 000,00 грн., ухвалою суду від 28 січня 2014 року було відмовлено у визнанні мирової угоди , укладеної сторонами у справі 17 січня 2014 року, відповідно до якої відповідач ОСОБА_2 передавав у власність позивачів належний йому на праві власності житловий будинок розташований по вул. Татарбунарського Повстання , 9 в м. Вилкове.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 21.02.2014 року, ухваленим у справі № 503/3522/13-ц задоволено позов ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , стягнуто на їх користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 40 000,00 грн.

На виконання рішення від 21 лютого 2014 року , Кілійським районним судом видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 грошової суми.

Постановами державного виконавця відділу ДВС Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_1 від 11.04.2014 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих листів.

До клопотання державного виконавця додана мирова угода від 15 квітня 2014 року , укладена між сторонами виконавчого провадження ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, згідно якої боржник визнає заборгованість перед стягувачами в сумі 40 000,00 грн. та передає у їх власність належний йому житловий будинок, розташований в м. Вилкове, вул. Татарбунарського Повстання, 9.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним рішенням є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 372 ч.1 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовй формі державному виконавцеві , який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для виконання.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦПК України суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання , якщо це суперечить закону або порушує прав чи свободи інших осіб.

Згідно ч.3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження , яка визнається судом…

Як вбачається з матеріалів справи, подання державного виконавця та мирової угоди , на примусовому виконанні знаходяться виконавчі листи про стягнення з боржника грошових сум.

Надана сторонами виконавчого провадження мирова угода має предметом перехід права власності на нерухоме майно , яке не є предметом виконавчого провадження.

З метою закінчення виконавчого провадження , сторони вправі укласти між собою мирову угоду , однак така угода може стосуватися лише прав та обовязків сторін щодо предмета провадження - тобто стягнення суми заборгованості.

Перехід права власності на нерухоме майно до стягувача під час виконання рішення суду про стягнення грошових сум шляхом укладення мирової угоди не передбачено положеннями Цивільно процесуального кодексу України , Закону України «Про виконавче провадження», а також суперечить вимогам ст. 32, 52, 57, 5, 61, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження», якими встановлено випадки та порядок звернення стягнення на майно , в тому числі нерухоме майно, боржника , випадки та умови, за наявності яких стягувач може отримати майно, на яке було звернуто стягнення.

Таким чином, судом встановлено , що мирова угода суперечить вимогам закону в звязку з чим не може бути визнана.

Керуючись ст. 213, 372 ЦПК України , ст. 12, 32, 52, 57, 5, 61, 62, 63 ЗУ «Про виконавче провадження»

У Х В А Л И В

Подання начальника відділу державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції ОСОБА_1 про визнання мирової угоди від 15.04.2014 року укладеної між боржником ОСОБА_2 та стягувачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в процесі виконання виконавчих листів №503/3522/13-ц , виданих Кілійським районним судом 02.04.2014 року та 09.04.2014 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5