Справа № 454/2244/13 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/2786/14 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.

за участі секретаря: Азенко М.В.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» на рішення Сокальського районного суду Львівської області 29 жовтня 2013 року у справі за позовом комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги по опаленню , -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області 29 жовтня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги по опаленню в сумі 89 грн. 72 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило КП Сокальскої міської ради «Сокальтеплокомуненерго».

В апеляційній скарзі посилається на те, що Згідно укладеного договору № 1715 про надання населенню послуг теплопостачання і гарячого водопостачання МКП "Сокальтеплокомуненерго" надавало послуги по опаленню у квартиру відповідача. Відповідно до п. 1 Договору відповідач зобов'язувався своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору. Пунктом 9 Договору визначено, що розрахунковий період оплати послуг - один календарний місяць, термін внесення платежів - не пізніше 10 числа місяця, що наступає за розрахунковим.

Апелянт зазначає, що із змісту вищезазначеного договору слідує, що на підставі цього між договору між сторонами виникли правовідносини купівлі-продажу.

Крім цього апелянт вказує, що оплата коштів відповідачем у міжопалювальний період, а також у сумі більшій, ніж обов'язкова частка субсидії є підтвердження того, що відповідач визнає свою заборгованість.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області 29 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов МКП «Сокальтеплокомуненерго» у повному обсязі.

Сторони по справі у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, відтак, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст. 13 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги").

Судом першої інстанції встановлено, що згідно укладеного договору №1715 про надання населенню послуг з теплопостачання і гарячого водопостачання МКП «Сокалькомунтеплоенерго» надавало ОСОБА_3 який проживає за адресою АДРЕСА_1 послуги теплопостачання та гарячого водопостачання.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно доданого позивачем до уточненої позовної заяви розрахунку станом на жовтень 2013 року сума заборгованості із врахуванням субсидії становила 2251 грн. 54 коп.

За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи убачається, що КП Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» звернулося з позовною заявою 13 серпня 2013 (а.с. 2).

Судом першої інстанції обґрунтовано, враховуючи заперечення на позовні вимоги відповідача та позицію останнього щодо неможливості стягнення більш як семирічної заборгованості викладену в письмовій заяві, застосовано наслідки спливу строку позовної давності.

Разом з тим, у ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Крім цього, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи встановлено, що попередньо з позовними заявами до відповідача КП Сокальтеплокомуненерго» не зверталося.

Доводи представника позивача про те, що КП Сокальтеплокомуненерго» у 2012 році зверталося із заявою про видачу судового наказу, який ухвалою суду від 25 червня 2013 року скасований, не дає підстави для висновку про переривання строку позовної давності в силу приписів ст. 264 ЦК України.

Окрім цього, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем убачається, що перебіг позовної давності не переривався і з підстав вчинення відповідачем дій, які б свідчили про визнання ним боргу.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позовна вимога пред'явлена до суду 13 серпня 2013 року і за правилами ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності не переривався та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога про стягнення заборгованості за період з жовтня 2006 року по червень 2010 року включно до задоволення не підлягає, оскільки заявлена поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності.

В свою чергу, за період з липня 2010 року по жовтень 2013 року відповідач вносив відповідну плату, за виключенням встановленої законом субсидії, тому за вказаний період заборгованість відсутня.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Сокальської міської ради «Сокальтеплокомуненерго» - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області 29 жовтня 2013 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.