Провадження 2/521/7135/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 грудня 2014 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., секретаря Лукьянової В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу та визнання спадкоємницею за законом

В С Т А Н О В И В

Позивач просить встановити факт її проживання однією сім,єю з ОСОБА_3 з січня 1979 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 з тих підстав, що в цей час вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, тобто проживали, як єдина сім'я, але без реєстрації шлюбу. Також просить визнати її спадкоємницею за законом після смерті ОСОБА_3

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 не проживала з померлим ОСОБА_3 однією сім,єю. Вони дійсно були знайомі і у померлого були вільні, ділові, приятельські відносини з позивачем. Однак це не може вважатися, що вони проживали однією сім,єю та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Суд вислухав сторони, дослідив надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Із встановлених обставин випливають правовідносини по встановленню права на спадкування після смерті ОСОБА_3

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на АДРЕСА_1. Згідно матеріалам спадкової справи до майна померлого №314/2014 з заявами до нотаріальної контори звернулись позивач, яка вважала себе спадкоємцем четвертої черги згідно ст..1264 ЦК України, так як проживала зі спадкоємцем однією сім,єю не менш як п,ять років до часу відкриття спадщини ( в позові позивач посилається на цю статтю), а також відповідачка - донька померлого спадкодавця. Обидві заяви були подані у встановлений законом, а саме ст.1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд може розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

При цьому, за змістом ч.6 ст.235 ЦПК України та з врахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду, які є в абз.3 п.3 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи щодо встановлення юридичного факту, якщо це повязано з вирішенням спору, розглядаються в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (крім визначених у ч.1ст. 256 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7.від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»).При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу для позивачки має юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення у позивачки права на спадкування за законом у четверту чергу.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, предметом якої був спір про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна і зробив правовий висновок, про те, що майно, набуте до 1 січня 2004 року під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їх спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Однак позивачка не заявляла вимог про визнання права власності на майно і його розподіл, а просить визнати її право на спадкування як особи, яка проживала зі спадкодавцем однією сім,єю не менш як п,ять років і при цьому встановити факт проживання однією сім,єю з 1979 року по 31.03.2014 року. Тому що ці вимоги заявлені в позовному провадженні, суд вважає за обов,язкове розглянути їх по суті, так як суд не може обмежити право особи розглянути встановлення юридичного факту заявлене в позовному провадженні, навіть коли і немає вимоги про визнання такого права.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх На думку суду, позивач не надала суду необхідних належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог про те, що вона проживала з спадкодавцем однією сім,єю с 1979 року.

Так позивачка фактично не надала суду жодного доказу в підтвердження своїх вимог. Показання свідків ОСОБА_5,ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані в судовму засіданні не підтвердили тих обставин, що позивачка та померлий вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного, були пов'язані спільним побутом.

Квітації про оплату за спадкову квартиру, як і документи про витрати на поховання були оплачені після смерті спадкодавця, це підтвердила і сама позивачка. Фотографії на яких зображені ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3 свідчать тільки про те, що вони були знайомі і не більше.

Суд враховує, що позивачка та ОСОБА_3 були зареєстровані в різних квартирах. Позивачка була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2, а ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Факт проживання спадкодавця за цією адресою підтверджено довідкою Малиновського РВ ОМУ УКраїни в Одесбкій області від 09.12.20145 року та довідкою КП ЖКО «Черьомушки».

А згідно інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» п.1 -Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи-.

Також позивачка вказала, що вони з ОСОБА_3 не реєстрували шлюб тому що вона втратила свідоцтво про розірвання шлюбу з першим чоловіком. Однак будь яких-доказів того, що перший шлюб було розірвано суду не надала, як і не надала даних про його укладення. Що повинна була зробити з урахуванням норм ст..60 ЦПК України і положень п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7.від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якому: до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

На думку суду ті обставини, що позивач та померлий спадкоємець були зареєстровані за різними адресами, шлюб не зареєстрували свідчить про те, що вони усвідомлено це допускали і розуміли про відсутність у них взаємних прав і обов'язків подружжя.

Таким чином позивачці судом відмовляється в повному обсязі в позовних вимогах.

Керуючись ст.ст.1264,1270 ЦК України, ст.3 СК України, ст.ст.11,15,30,60,62,215,256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу та визнання спадкоємницею за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючи