Справа № 487/9033/14-ц
Провадження № 2/487/3049/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25.12.2014 оку Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Ткаченко І.В.,

за участю прокурора Міхель Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

11.09.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що відповідачі матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, долею дитини не цікавляться, вихованням не займаються.

В судове засідання позивачка та її представник надали до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали.

Представник третьої особи - служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 І ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 20.10.2009 р.)

З січня 2013 року дитина проживає зі своєю тіткою, позивачкою по справі, знаходиться на її вихованні та забезпеченні.

Відповідачі не виконують свої батьківські обов'язки, долею дитини не цікавляться, умов для належного проживання не створюють.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

На підставі ст. 155 ч. 1 і ч. 4, ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, оскільки відповідач долею дитини не цікавиться, не ставив питання щодо повернення дитини в сім'ю.

Згідно роз'яснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм мораль; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З таких підстав суд вважає, що вимоги позивачки ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м. Нижній Новгород та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Добра Криниця Баштанського району Миколаївської області відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Агєєва Л.І.