АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5421/14 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2081/14 суддя Ковтун Н.Г.
Категорія - 50 (I) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

позивач ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона з 2010 року проживала разом з відповідачем. Від спільного життя вони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач.

Оскільки у даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за їх спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги у зв'язку із чим просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням суду від 27 серпня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, починаючи з 13.06.2014 року і до досягнення сином - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що сторони по справі ніколи не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому, згідно із ст. 36 Сімейного кодексу України, позивачка не набула прав дружини та права на утримання її, як дружини у разі проживання з нею дитини.

Крім того судом першої інстанції не враховано ст. 84 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що дружина має право на утримання у разі, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач такої допомоги надавати не має можливості, оскільки здійснює обов'язкові витрати на утримання дитини, має кредитні зобов'язання, сплачує орендну плату за житло.

Також судом при ухваленні рішення допущено порушення норм процесуального права, а саме не зупинено провадження у справі до вирішення іншої справи щодо з'ясування обставин про наявність у платника аліментів інших осіб, що потребують утримання.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_4, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони проживали разом з 2010 року. Мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зараз проживає з позивачем.

Позивач ОСОБА_4 не працює, оскільки доглядає за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто потребує матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_2 працює, має дохід в розмірі не більш 1800-1900 грн. та має витрати на оренду житла.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції, враховуючи обставини справи, дійшов висновку про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини його доходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Розмір аліментів у відповідності до ст.ст. 80, 182 СК України суд визначає з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів та дитини, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, можливості одержання дружиною утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив право позивачки на утримання від батька дитини - відповідача по справі та при визначенні розміру аліментів керувався вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони по справі ніколи не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому згідно із ст. 36 Сімейного кодексу України позивачка не набула прав дружини та права на утримання у разі проживання з нею дитини є необґрунтованими та суперечать приписам ч.2 ст. 91 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Не можуть бути підставою для скасування рішення доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано вимоги ст. 84 Сімейного кодексу України, та не враховано що відповідач не має можливості надавити позивачці допомогу, оскільки здійснює обов'язкові витрати на утримання дитини, має кредитні зобов'язання, сплачує орендну плату за житло, оскільки кредитні зобов'язання не є підставою для звільнення від обов'язку дружини, яка є непрацездатною, а належних та допустимих доказів того, що він сплачує орендну плату за користування житлом в розмірі 1000 грн. відповідач не надав, оскільки розписка на а.с.33 не є договором оренди житлового приміщення.

Небажання ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини не є підставою для відмови у задоволенні даного позову.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, а саме на те, що суд безпідставно не зупинив провадження у справі до вирішення іншої справи щодо з'ясування обставин про наявність у платника аліментів інших осіб, що потребують утримання не можуть бути підставою для скасування законного рішення, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Відповідно до ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, встановивши, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: