Справа № 466/2-1608/11 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/133/14 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Шашкіної С.А.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника ПАТ КБ "Надра" - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 червня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

04.04.2011 року ПАТ "Комерційний банк "Надра" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредитної лінії та договорами поруки.

05.05.2011 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ "Комерційний банк "Надра" про визнання недійсним договору кредитної лінії, договорів поруки та іпотеки.

Оскаржуваним рішенням суду позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" задоволено, стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, солідарно, в користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" кошти за кредитним договором в розмірі 254 166,99 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 2 031 429,67 грн.( два мільйони тридцять одну тисячу чотириста двадцять дев»ять гривень 60 коп.) та судові витрати по справі в розмірі 1820 грн.(одну тисячу вісімсот двадцять грн..)

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсними договору кредитної лінії №13/МБ/ 27 від 23.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ВАТ «КБ «Надра»; договору поруки від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра»; договору іпотеки від 23.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що здійснення операцій з валютними цінностями, які потребують індивідуальної ліцензії, без одержання такої ліцензії, є порушенням чинного валютного законодавства, і оскільки ПАТ КБ «Надра», укладаючи договір кредиту в іноземній валюті, не мав відповідної індивідуальної ліцензії Національного банку України на використання іноземної валюти на території України, такий договір, на думку апелянта, є недійсним. Також апелянт зазначає, що єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України, є гривня і розрахунки по договору кредиту повинні були проводитись в національній валюті України. Оскільки зобов»язання сторін за кредитним договором є грошовими, ціна договору є істотною умовою договору, а тому, на думку апелянта, порушення закону в цій частині є ще однією підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки правочин, який суперечить законодавству є недійсним. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував наведених ОСОБА_2 підстав для визнання недійсним договору кредитної лінії. На думку апелянта недійсність договору кредитної лінії є підставою для визнання недійсними укладених з ним договорів поруки та іпотеки. Апелянт зазначає і про те, що суд безпідставно стягнув заборгованість з поручителя ОСОБА_6, оскільки він не давав згоди на збільшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами,що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України є підставою припинення поруки. Вважає, що суд безпідставно не врахував при ухваленні оскаржуваного рішення твердження ОСОБА_5 про те, що їй не належить підпис на повідомленні про вручення письмового повідомлення ПАТ КБ «Надра» від 11.02.2011 р. про дострокове погашення кредиту, що є обов»язковою передумовою подання позову. Вважає безпідставною відмову суду першої інстанції у призначенні почеркознавчої експертизи підпису на повідомленні. З наведених підстав просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ПАТ КБ "Надра" - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення частково не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, сплата яких передбачена ст.1048 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Судом встановлено, що 23.11.2007 року між позивачем ВАТ КБ "Надра", яке перейменоване у ПАТ КБ "Надра" та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір кредитної лінії № 13/МБ/27, згідно якого ПАТ КБ "Надра" надав ОСОБА_5 грошові кошти /кредит/ у розмірі 200000,00 доларів США із сплатою 14,4% річних строком до 21.11.2014 року. Також встановлено, що між банком та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду №1 до договору кредитної лінії № 13/МБ/27 від 23.07.2007 р., відповідно до умов якої банк надає позичальнику транш у розмірі 200000,00 доларів США з процентною ставкою 14,4%.

Відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору та п. 4 додаткової угоди №1 до кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків повинні здійснюватись позичальником на відповідний рахунок філії ВАТ КБ "Надра" щомісячно до 5-го числа, місяця, наступного за тим, в якому фактично були нараховані відсотки, згідно з графіком погашення кредиту та сплати відсотків, який є невід"ємною частиною кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою №2 від 21.08.2009 р. змінено кінцевий термін користування кредитними коштами, відсоткову ставку встановлено в розмірі 16% річних.

З метою забезпечення належного виконання боржником зобов»язань за кредитним договором, між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_6 були укладені договори поруки від 23.11.2007р., згідно яких поручителі поручились перед кредитором за належне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов"язань за договором кредитної лінії № 13/МБ/27 від 23.07.2007 р.

У зв»язку зі зміною відсоткової ставки за користування кредитними коштами і встановлення такої в розмірі 16% річних, з поручителями ОСОБА_7, ОСОБА_2 були укладені додаткові угоди про зміну розміру відсотків за користування кредитом, згідно з якими відсотки за користування кредитом встановлено в розмірі 16%.

З поручителем ОСОБА_6 наведені вище зміни до кредитного договору, внесені додатковою угодою від 21.08.2009 р., не погоджувались, додаткові угоди з цього приводу з ним не укладались.

Також між позивачем та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі №4297, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 надав в заставу позивачу нерухоме майно: будівля - магазин - гуртівня, позначений на плані літерою "А1" загальною площею 104,6 кв.м., яка розташована по вул. Базарній, 11 в м. Львові з метою забезпечення виконання зобов"язань за договором кредитної лінії № 13/МБ/27.

Задовольняючи позовні вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції вірно керувався тим, що ОСОБА_5 допустила порушення умов кредитного договору, а відтак у ПАТ КБ «Надра» виникло право достроково вимагати стягнення суми кредиту, відсотків та штрафних санкцій.

Згідно з розрахунком у ОСОБА_5 перед ПАТ КБ «Надра» утворилась заборгованість, яка станом 12.06.2012 р. становила 254166,99 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 2 031429,67 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 172617,65 доларів США, що еквівалентно 1 379646,57 грн., заборгованість по процентах - 67406,37 доларів США, що еквівалентно 538745,39 грн., пеня за порушення строку погашення тіла кредиту - 6070,25 доларів США, що еквівалентно 48516,48 грн. та пеня за порушення строку сплати відсотків - 8072,72 доларів США, що еквівалентно 64521,23 грн.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов»язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов»язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Порука припиняється у тому випадку, коли поручитель не надав згоди на такі зміни основного зобов'язання.

Задовольняючи позов про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_6, суд першої інстанції не врахував того, що додаткові угоди до договору кредитної лінії щодо збільшення відсоткової ставки за користування кредитом, укладалися між ПАТ КБ «Надра» та позичальником, ОСОБА_5, без участі ОСОБА_6, і останній про зміни умов договору кредиту не повідомлявся та не давав на це згоди. Відтак, порука ОСОБА_6 за договором кредитної лінії припинилася, оскільки мала місце зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав на поручителя ОСОБА_6 відповідальність за невиконання та неналежне виконання боржником ОСОБА_5 своїх зобов»язань перед ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором, оскільки збільшення відсоткової ставки до основного кредитного зобов»язання, у зв»язку з чим збільшився обсяг його відповідальності, відбулося без згоди поручителя

З врахуванням вищенаведеного рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20.06.2013 р. в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за договором кредитної лінії в сумі 254 166,99 доларів США та стягнення з нього судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Зокрема, згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Зі змісту положень договору кредитної лінії №13/МБ/ 27 від 23.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» вбачається, що сторони, підписавши цей договір досягли згоди щодо всіх істотних умов, необхідних для укладення кредитного договору, в тому числі і щодо істотної умови договору, а відтак відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним. Оскільки відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні та визначенні умов з урахуваннями вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості, доводи апелянта про недійсність договору кредитної лінії з підстав несправедливості умов кредитного договору та надання кредиту в доларах, покладання на позичальника ризику знецінення валюти, суд першої інстанції вірно не взяв такі до уваги.

З врахуванням положень ст. 192 ЦК України, Декрету КМ України від 19.02.1993 р. «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління НБУ від 17.07.2001 р. №275, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про безпідставність вимог ОСОБА_2, оскільки укладаючи договір кредитної лінії ПАТ КБ «Надра» мав на це відповідні ліцензії, як того вимагало чинне на момент укладення договору законодавство. Посилання апелянта на те, що кредит незаконно надано в іноземній валюті, хоча єдиним засобом платежу в Україні є гривня, а також те, що умови договору є несправедливими, такими, що суперечать принципу добросовісності, є безпідставними. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору кредитної лінії з наведених позивачем у зустрічному позові підстав.

Оскільки ОСОБА_2 просив визнати недійсними укладені між ним та ПАТ КБ «Надра» договори поруки та іпотеки від 23.11.2007 р. з підстав недійсності основного зобов»язання, а саме, договору кредитної лінії, за відсутності підстав для визнання недійсним договору кредитної лінії, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійсними договору поруки від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» та договору іпотеки від 23.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра».

На думку колегій суддів суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсними договору кредитної лінії №13/МБ/ 27 від 23.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ВАТ «КБ «Надра»; договору поруки від 23.11.2007 р., укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра»; договору іпотеки від 23.11.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра».

Доводи апеляційної скарги про те, що підпис на поштовому повідомленні про вручення ОСОБА_5 листа вимоги ПАТ КБ «Надра» від 11.02.2011 р. з вимогою дострокового погашення заборгованості за договором кредитної лінії, а саме, тіла кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, їй не належить, є безпідставними, оскільки бланком такого повідомлення не передбачено проставляння підпису отримувачем поштового повідомлення, яке підписується лише працівником поштового відділення із зазначенням ним прізвища особи, якій вручено поштове відправлення.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задоволити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 червня 2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 в користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 254 166,99 доларів США заборгованості за кредитним договором та стягнення з нього судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

ОСОБА_9