АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6883/14 Головуючий 1 інстанції Ібадова Н.П.
Справа № 2-1551/12 Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Гуцал Л.В., Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 01 червня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який у подальшому уточнив, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 2012 року в районі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», який знаходиться по АДРЕСА_2, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2, який за довіреністю керував автомобілем марки Mercedes-Benz, р. н. НОМЕР_2. ОСОБА_2, рухаючись на вказаному автомобілі, в'їхав у магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3, завдана майнова шкода, яку вона оцінила у 35 000 грн. Приїхавши на місце пригоди, позивач, як власник транспортного засобу, сплатив ОСОБА_3 10 000 грн., оскільки у ОСОБА_2 не було грошей. Крім того, позивач зобов'язався повернути ОСОБА_3 ще 25 000 грн. у рахунок відшкодування завданої шкоди, якщо відповідач поверне йому 35 000 грн., про що свідчать відповідні розписки. Згідно розписки, наданої ОСОБА_2 від 08 червня 2012 року, останній зобов'язався повернути борг у розмірі 35 000 грн. до 30 липня 2012 року, а у разі несвоєчасного повернення боргу, передати ОСОБА_1 у власність житлове приміщення, розташоване по АДРЕСА_1. Оскільки борг не повернуто та житлове приміщення у власність не передано, просив стягнути з відповідача 35 000 грн. або визнати його власником житлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1.

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 2012 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем Mercedes-Benz, р.н. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1, зруйнував належні їй тимчасові споруди, розміщені на її земельній ділянці по АДРЕСА_2, біля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2». Враховуючи, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом на підставі виданої йому власником довіреності, то саме ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі з питання відшкодування майнової шкоди. Вартість знищеного належного позивачеві за зустрічним позовом майна складає 35000 грн. Оскільки ОСОБА_1 частково сплатив їй вартість знищеного майна у розмірі 10000 грн., а решту - 25000 грн. зобов'язався сплатити у строк до 30 липня 2012 року, про що свідчить відповідна розписка, просила суд стягнути з останнього на її користь недоплачені грошові кошти у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Рішенням Ровеньківського міського суду Луганської області від 01 червня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку зворотної вимоги (регресу) 10000 грн. В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 25000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої власником джерела підвищеної небезпеки. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 19 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.06.2014 року рішення апеляційного суду Луганської області від 19.09.2013 року скасовано, справу вирішено направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні як первісного та і зустрічного позову, посилаючись на те, що судом порушені норми процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь 35000 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mercedes-Benz модель 817Б, 1996 року випуску, типу вантажний (фургон), зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 44).

21 травня 2012 року приватним нотаріусом Ровеньківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 4) була посвідчена довіреність строком на три роки, тобто до 21 травня 2015 року, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси в органах Державтоінспекції чи в будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх форм власності та підпорядкування з питань експлуатації належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ВРЕР міста Ровеньки УМВС України в Луганській області 09 листопада 2011 року, автомобіль марки Mercedes-Benz, модель 8170, 1996 року випуску, типу вантажний (фургон), зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2.

ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 зазначений автомобіль в оперативне управління.

У судовому засіданні також було встановлено і не заперечується сторонами по справі, що 08 червня 2012 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, в районі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz, модель 8170, 1996 року випуску, типу вантажний (фургон), зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, належним ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого ВРЕР міста Ровеньки УМВС України в Луганській області 09 листопада 2011 року, та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме: в'їхав в тимчасові споруди, розміщені на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2.

Між сторонами відбулась домовленість про те, що завдана майнова шкода буде відшкодована добровільно, був визначений її розмір, тому співробітники ДАІ на місце пригоди не викликались, протокол про адміністративне правопорушення не складався, ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався, страхова компанія про ДТП не повідомлялась.

В матеріалах справи міститься розписка, написана власноруч ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 5), відповідно до якої, ОСОБА_2 провину в ДТП, яка сталась 08 червня 2012 року в районі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_2, за участю автомобіля марки Mercedes-Benz, модель 8170, 1996 року випуску, типу вантажний (фургон), зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, визнав повністю. Та зобов'язався в строк до 30 липня 2012 року сплатити на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 35000 (тридцять п'ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди. У разі несвоєчасної виплати грошової суми, не заперечує проти звернення стягнення на належний йому житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно розписки від 08 червня 2012 року (а.с. 6), ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 10 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої ДТП, яка сталась 08 червня 2012 року в районі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою: АДРЕСА_2, за участю автомобіля марки Mercedes-Benz, модель 8170, 1996 року випуску, типу вантажний (фургон), зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2. Сума, яка залишилась до сплати, в рахунок відшкодування завданої шкоди складає 25000 грн. та ОСОБА_1 зобов'язався її сплатити до З0 липня 2012 року.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Враховуючи це, підставою виникнення зобов'язання із заподіяння шкоди є факт її завдання. Умовами відповідальності за завдану шкоду є протиправна поведінка особи, що завдала шкоду, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6).

Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил Дорожнього руху України).

Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (у редакції, чинній на час вчинення ДТП), власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З відповіді УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 23.12.2014 року №12151 вбачається, що у відповідності з базою даних НАІС ДДАІ МВС України, громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1), 29.03.2011 року в РЕР УДАІ Луганської області отримав посвідчення водія серії НОМЕР_4, категорії «А1», «А», «В1», «В», «С1», «С», «D», «ВЕ», «С1Е».

Таким чином, на час передачі ОСОБА_2 автомобіля в оперативне управління та на час ДТП ОСОБА_2 мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, приняв автомобіль в оперативне управління, тому за завдану цим автомобілем шкоду повинен нести відповідальність саме ОСОБА_2

Матеріалами справи підтверджено, що в результаті ДТП 08 червня 2012 року автомобілем Mercedes-Benz під керуванням ОСОБА_2 були пошкоджені тимчасові споруди, розміщені на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2, належні на праві власності ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не заперечує щодо того, що під час ДТП на належній правовій підстав керував автомобілем, який належить ОСОБА_1, однак свою вину у ДТП та факт порушення Правил дорожнього руху визнав лише частково, вказував, що матеріали справи не містять схеми ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення, постанови органів ДАІ тощо.

Втім, з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Проте ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів того, що ДТП за участю транспортного засобу під його керуванням сталося не з його вини.

ОСОБА_2 вважав недоведеним, що пошкоджене майно належить ОСОБА_3, однак, ці обставини підтверджені матеріалами справи.

Так, згідно витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно (а.с. 70), ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі, магазину з належними до неї господарськими будівлями та спорудами, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на підставі рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 21 грудня 2009 року.

Оскільки судовою колегією встановлено, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем за вимогами ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, таких позовних вимог до ОСОБА_2 вона не заявляла, тому у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 необхідно відмовити. Той факт, що ОСОБА_1 склав розписку, в якій зобов*язався відшкодувати шкоду завдану ОСОБА_2 висновків суду не спростовують, оскільки таке зобов*язання не ґрунтується на законі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, підставами позову є не саме по собі посилання на норму закону, а обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що він відшкодував шкоду в розмірі 10000 грн., завдану ОСОБА_3 з вини ОСОБА_2, а останній зобов*язався зазначені кошти йому повернути.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 підтверджені відповідними розписками, що містяться в матеріалах справи.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин ст. 1191 ЦК України, вірним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн. Шкода у зазначеному розмірі була визнана ОСОБА_2 на час складання відповідної розписки, підтверджена матеріалами справи.

Також правильним є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення решти 25000 грн., оскільки ці грошові кошти ані ОСОБА_3, ані ОСОБА_2 не отримували.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає відповідній зміні із наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ровеньківського міського суду Луганської області від 01 червня 2013 року змінити, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 25000грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої власником джерела підвищеної небезпеки, та судових витрат скасувати, в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -