Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області, Хустської міської ради Закарпатської області, греко-католицького парафіяльного уряду Хустського Собору Святого Вознесіння про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно

за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_4 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 3 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із указаним позовом, у якому просили визнати незаконними та скасувати: пункт 2 рішення виконавчого комітету Хустської міської ради народних депутатів від 27 травня 1994 року «Про повернення громаді греко-католицької церкви Святого Вознесіння приміщень, що їм належали згідно архівної довідки» щодо передачі на баланс церкви житлового будинку по АДРЕСА_1 до 1 червня 1994 року; рішення Хустської міської ради народних депутатів від 11 березня 1995 року «Про повернення у власність греко-католицькій громаді м. Хуст будинку АДРЕСА_1»; рішення Хустської міської ради народних депутатів від 20 квітня 1995 року «Про розгляд протестів прокурора на рішення Хустської міської ради від 9 серпня 1994 року та 11 березня 1995 року «Про повернення та передачу у власність греко-католицькій церкві будинку по АДРЕСА_1»; рішення виконавчого комітету Хустської міської ради від 31 березня 2005 року № 250 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будівлю по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що оскаржувані рішення Хустської міської ради є незаконними, оскільки їх винесено з істотними порушеннями вимог законодавства та вони безпосередньо порушують їх, позивачів, майнові права як мешканців житлового будинку АДРЕСА_1, заселення у який відбулося на підставі ордерів, виданих відділом комунального господарства виконавчого комітету Хустської міської ради. Посилаючись на те, що оскаржувані рішення ради перешкоджають їм в отриманні права власності на зайняті приміщення шляхом приватизації, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили задовольнити позов.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 3 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2014 року змінено рішення суду першої інстанції, виключено із резолютивної частини словосполучення «у зв'язку зі спливом позовної давності». В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині, рішення суду апеляційної інстанції у частині залишення без змін рішення районного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції, повно і всебічно з'ясували обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази.

Встановивши, що заявлений позов є необґрунтованим, апеляційний суд правильно виключив із резолютивної частини рішення суду першої інстанції посилання на закінчення строку позовної давності як підставу відмови у позові.

Судами правильно застосовано норми матеріального права. Порушень процесуального закону не вбачається.

Доводами касаційної скарги висновки судів не спростовуються.

На підставі ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 3 грудня 2013 року у частині, яка не змінена судом апеляційної інстанції, та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук