РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 414/1325/14-ц

Провадження № 2/414/560/2014

24 жовтня 2014 року

Кремінський районний суд в Луганській області у складі

головуючого судді Акулова Є.М

при секретарі Зьома О.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою площа Красна 5 в

м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, після його розірвання мешкала з ним же тривалий час однією сім»єю без реєстрації шлюбу, за цей час стала непрацездатною, інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги і просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі п»ятьсот грн. щомісячно.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив, що відповідач займається нелегально підприємницькою діяльністю, встановлює індивідуальне опалення, здає в найм квартиру, а тому має дохід та взмозі, на переконання позивачки, надавати їй допомогу в зазначеній сумі.

Відповідач та його представник, позов не визнали. Відповідач пояснив, що натепер ніде не працює, мешкає одинаком, колись займався у складі бригади установкою індивідуального опалення, але натепер нема заказів, самостійно сплачує за комунальні послуги на утримання житла, частина якого на праві власності належить відповідачці, а тому не взмозі надавати їй допомогу, позаяк сам її потребує в зв»язку з наявними хворобами та тяжким матеріальним становищем.

Допитані судом свідки зі сторони позивача:

ОСОБА_3 вказав, що винаймач квартири відповідача сплачує лише квартплату. Відповідач ніяких доходів за це не одержує;

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що колись, роки три або чотири назад, відповідач допомагав йому в установці індивідуального опалення;

Свідок ОСОБА_5 знає відповідача, як сусіда, категорично заперечує його зайнятість як приватного підприємця;

Свідок ОСОБА_6 зазначила, що колись відповідач допомагав їй в установці індивідуального опалення в квартирі та отримував від неї платню.

Вивчивши справу, вислухавши сторони, свідків, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч 2-4 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови , що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, або є інвалідом 1,2 чи 3 групи.

Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч 2 ст.76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання , якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, може надавати матеріальну допомогу.

Аналогічний припис й за тих самих умов містить ст. 91СК України щодо утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, проте тривалий час проживали однією сім»єю.

Не оспорюється сторонами, що спочатку сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано 26.09.1995 року (ас8).

Після його розірвання, з серпня 1996 по серпень 2013 року, сторони мешкали тривалий час однією сім»єю без реєстрації шлюбу, що встановлено чинним судовим рішенням (ас6).

За цей час, з серпня 2008 року, позивачка стала інвалідом 3 групи за загальним захворюванням й отримує пенсію по інвалідності 1049 грн (лс 7,12).

Судом встановлено, відповідач, -ОСОБА_2 не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває (ас31), підприємницькою діяльністю не займається, проживає один за адресою АДРЕСА_1 (ас33-34), повністю сплачує за утримання житла, власницею частки якого є позивачка (ас35-46), має захворювання та потребує лікування (ас32), інших утриманців та аліментних зобов»язань не має, отримує доходи від тимчасових заробітків і, таким чином, на переконання суду, не спроможний надавати колишній дружині допомогу.

Крім того, аналізуючи приписи наведеного законодавства, суд вважає, що позивачка, отримуючи пенсію по інвалідності, не може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги, бо її доходи забезпечують їй прожитковий мінімум, встановлений законом.

Також суд зважує на те, що сторони мають дорослу, працездатну, забезпечену доньку, зобов»язану допомагати своїм батькам, проте позивачкою вимоги пред»явлено лише до колишнього чоловіка.

Таким чином, суд дійшов висновку що позивачкою не доведенено, що вона потребує допомоги та що її колишній чоловік має змогу її надавати, а тому виписані законодавцем умови надання утримання (аліментів) не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Суд не приймає до уваги подані позивачкою численні довідки щодо стану її здоров»я та потребування лікарських обстежень за межами Луганської області, як підставу для витребування аліментів та їх розміру саме 500 грн, позаяк отримана позивачкою 3 група інвалідності з 2008 року, є робочою групою.

Також неспроможним є твердження позивачки щодо зайнятості відповідача нелегально підприємницькою діяльністю, здачі в найм квартири, й тим самим отримання значних доходів, оскільки достатніми, достовірними та перевіреними доказами вони не підтверджені, а є лише припущеннями позивачки.

Тобто, слід відмовити в задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок держави, оскільки позивач звільнений за законом від їх сплати.

Керуючись ст.75-76,91 СК України,

ст.10,60-61,88,ч3ст209,212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити за недоведеністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.М. Акулов