Дата документу 24.12.2014
Провадження № 2/334/699/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого Турбіної Т.Ф.

при секретарі Нестеренко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди

встановив:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що він мешкає у приватному будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Великолузька, 15. У 2005 році придбав у приватного підприємця ОСОБА_4 надпарканну конструкцію у вигляді деревяних секцій - планшетів, які кріпляться до уже встановленого металевого паркану з боку сусідньої земельної ділянки, яка належить відповідачу ОСОБА_2 У 2006 році вказана конструкція була встановлена, вартість конструкції разом з монтажем склала 16000 грн.

01.07.2011р. ОСОБА_2 став безпідставно вимагати прибрати встановлену раніше конструкцію. 04.07.2011р. позивач запросив до себе найманих робітників для проведення дрібного побутового ремонту на подвірї. Робітники прибули приблизно о 09-00 год. і до вечора залишалися на подвірї самі. Приблизно о 17-30 год. один з робітників йому зателефонував та повідомив, що пошкодили деревяну конструкцію. Повернувшись додому, позивач побачив, що деревяна конструкція повалена, при цьому вона впала на вісім дерев ялівцю, від чого ті зламалися. Вартість одного дерева ялівцю на час придбання складала 2500 грн.

Робітники пояснили, що під час виконання ними ремонтних робіт вони чули якісь характерні звуки зі сторони подвіря ОСОБА_2 та бачили сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, який демонтував деревяну конструкцію, а потім штовхнув її в сторону земельної ділянки позивача і вона впала, пошкодивши при цьому дерева.

Неправомірними діями з боку відповідачів йому була заподіяна матеріальна шкода, яку він оцінює 36000 гривень і згідно ст. 1166 ЦК України просить стягнути з відповідачів солідарно. Розмір матеріальної шкоди визначений виходячи з вартості восьми пошкоджених дерев ялівцю на момент їх придбання, а також пошкодженої відповідачем надпарканної конструкції у сумі 16000 гривень.

У судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечує, вказуючи на те, що позивачем не наведено жодних правових підстав для солідарного обовязку відповідачів, позивачем не доведено ні факту спричинення шкоди, в тому числі відповідачами у справі, ні її розміру.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_2 мешкає по сусідству за адресою: м. Запоріжжя, вул. Великолузька, 17, відповідач ОСОБА_3 являється сином ОСОБА_2 і проживає окремо.

Відповідно до п. 3.6.4 Правил забудови м. Запоріжжя, затверджених рішенням Запорізької міської ради 20.11.2007р. №24, ділянки житлових будинків можуть бути огороджені. Нормативна висота огорожі між суміжними ділянками не повинна бути вище 1,20 м (вище норми за згодою суміжних землекористувачів).

Між земельними ділянками №15 і №17 по вул. Великолужській в м. Запоріжжі встановлений металевий паркан (огорожа).

Позивач придбав 21.05.2006р. у приватного підприємця ОСОБА_4 комплект декоративного паркану жалюзі, матеріал сосна, вартість виготовлення і фарбування 12000,00 грн., вартість монтажу 4000,00 грн., що підтверджується накладною б/н від 21.05.2006р.

Вказаний декоративний паркан, який складається з 23 секцій деревяних щитів висотою 2,2 м і шириною 1,25 м, з боку земельної ділянки ОСОБА_1 був закріплений до металевого паркану, встановленого між земельними ділянками №15 і №17.

Факт встановлення позивачем у 2006 році вказаної конструкції з боку земельної ділянки позивача шляхом її кріплення до металевого паркану, встановленого як межовий знак між земельними ділянками позивача та відповідача ОСОБА_2, відповідачем визнається.

Доводи позову, що монтаж конструкції та її демонтаж можливий лише з боку земельної ділянки відповідача, останнім заперечувалися, у звязку з чим позивачем було заявлено клопотання про проведення технічної експертизи, а також товарознавчої експертизи з метою встановлення вартості пошкодженої конструкції.

Позивачем було надано монтажну схему щитів конструкції із зазначенням особливостей кріплення до встановленого паркану (а.с.55), яка не відповідала фактично наявній конструкції, що було встановлено експертом при проведенні судової товарознавчо-технічної експертизи (а.с.69).

Після цього позивачем було надано виготовлену виробником уточнену монтажну схему, яка відповідала фактично наявній конструкції (а.с.75), з урахуванням якої було проведено судову товарознавчо-технічну експертизу з метою визначення конструктивних особливостей кріплення деревяних щитів і порядку їх монтажу та демонтажу, а також їх вартості.

Згідно експертного висновку №О-1287 від 09.12.2014р., одна бокова стійка одного щита і одна бокова стійка другого поряд розташованого щита конструкції кріпляться хомутами до наявних металевих стойок паркану зі сторони сусідньої земельної ділянки, відповідно демонтаж також повинен проводитися зі сторони сусідньої земельної ділянки, а саме, земельної ділянки №17 (а.с.97-118).

Згідно звіту про оцінку майна ОЦ-42, ринкова вартість деревяної конструкції (23 каркасних елементи з розмірами 1250 мм х 2200 мм, матеріал сосна, дата виготовлення 2006 рік), з урахуванням робіт по установці, без НДС, станом на 01.12.2014р. склала 10035,52 грн. (а.с.119-148).

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 04.07.2011р. вказана конструкція була демонтована і пошкоджена, при цьому були також пошкоджені 8 дерев ялівцю.

Вказані обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як на доказ спричинення шкоди неправомірними діями відповідачів, позивач посилається на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та на пояснення свідків.

Між тим, з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.07.2011р., винесеної старшим лейтенантом Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області ОСОБА_5, вбачається, що 05.07.2011р. позивач звернувся до Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області з заявою щодо нанесення матеріальної шкоди неправомірними діями ОСОБА_2 У звязку з відсутністю ознак злочину, передбаченого ст.ст. 296, 194 КК України, в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Також в постанові вказано, що в ході перевірки заяви ОСОБА_1 встановити особу, яка завалила вказаний паркан, не видалось можливим.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він проживає по сусідству з позивачем, приблизно в кінці червня 2011 року, це була пятниця, він був свідком сварки між позивачем і ОСОБА_2 з приводу того, що частина деревяної конструкції звалилася на територію ОСОБА_2 і той перекинув її на територію позивача. Через три дні, коли прийшов додому на обід, побачив, що весь деревяний паркан нахилився від основного металевого паркану і лежав на зелених насадженнях. Бачив в той же день ОСОБА_3, який в брудному одязі та взутті виходив з подвіря свого батька, в цей день був сильний дощ, вітер. Вирішив, що це саме він прибрав деревяний паркан, хоча як і хто демонтував деревяний паркан, він не бачив.

Пояснення свідка ОСОБА_6 щодо погодних умов 04.07.2011р., тобто у день, коли впала деревяна конструкція паркану, узгоджуються з даними з архіву сайту погоди в м. Запоріжжі за 04.07.2011р., згідно яких в цей день зранку була хмарна погода, з 12-00 год. до 21-00 год. йшов дощ.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він часто виконує різні будівельно-ремонтні роботи у ОСОБА_1, 04.07.2011р. з 09-00 год. і приблизно до 16-30 год. він і ОСОБА_8 укладали тротуарну плитку на подвірї у ОСОБА_1 Була тепла, сонячна погода, дощу не було. Приблизно об 11-00 год. ранку помітив, що син сусіда ОСОБА_2 ОСОБА_3, щось крутить біля паркану. Після закінчення роботи вони переодягнулися, а коли вийшли на подвіря, побачили, що деревяний паркан впав на дерева ялівцю. Дерева не зламалися, а лише нахилилися. Повідомили про це по телефону ОСОБА_1, а самі пішли додому. Коли вийшли на вулицю, побачили сина ОСОБА_2, який йшов по вулиці в напрямку від будинку свого батька.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що на початку липня він разом з ОСОБА_7 укладав тротуарну плитку на подвірї у ОСОБА_1 Працювали з ранку і до 17-00 год., погода була добра, сонячна, дощу і вітру не було, інакше б вони не змогли виконувати роботу. Помітили, що на сусідній ділянці син власника ОСОБА_3 з ранку і цілий день щось робив біля паркану, встановленого між цими земельними ділянками, було чути характерні звуки роботи інструменту з металом. Відстань від паркану до місця укладання плитки приблизно 10 метрів, до того, як вони закінчили роботу, деревяні щити були на місці. Коли переодягнулися після закінчення роботи і вийшли на подвіря, побачили, що деревяна конструкція впала на дерева, при цьому не бачили, щоб деревяні щити пошкодилися, дерева також не зламалися. Як ОСОБА_3 штовхав деревяні щити і як вони падали, він не бачив. Зразу зателефонували ОСОБА_1 і повідомили про це, а самі пішли додому. На вулиці побачили ОСОБА_3, який виходив з подвіря будинку ОСОБА_2

Таким чином, пояснення свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про те, що деревяна конструкція впала приблизно о 17-00 год. і що в цей день була сонячна погода, не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що він уже в обід 04.07.2011р. бачив, що деревяна конструкція впала, і що в цей день йшов дощ. Також їх пояснення не підтвердили твердження позивача, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 бачили, як ОСОБА_3 після демонтажу конструкції штовхнув її в бік подвіря позивача і що деревяні щити і дерева пошкодилися від падіння.

Доводи позову, що деревяну конструкцію демонтував ОСОБА_3, в результаті чого і було пошкоджено майно позивача, ґрунтуються на показаннях свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які бачили ОСОБА_3 протягом всього дня 04.07.2011р. на подвірї у відповідача ОСОБА_2 та бачили, як біля 17-00 год. він виходив з подвіря, а також на показаннях свідка ОСОБА_6, який також вдень 04.07.2011р. бачив ОСОБА_3, який в брудному одязі та взутті виходив з подвіря свого батька.

Вказані доводи є неспроможними, оскільки спростовуються даними, викладеними у листі ВАТ Запоржсталь №01/2018193 від 07.03.2014р., згідно яких ОСОБА_3 працює на підприємстві провідним економістом тендерного бюро інвестиційного відділу, графік праці однозмінний, вихідні дні субота, неділя, початок робочого часу 08-00 год., закінчення робочого часу 17-00 год., обідня перерва з 12-00 год. до 12-30 год. Згідно табеля обліку робочого часу, 04.07.2011р. ОСОБА_3 знаходився на роботі (а.с.42-43).

Таким чином, причетність ОСОБА_3 до демонтажу деревяної конструкції від металевого паркану і до її падіння 04.07.2011р. позивачем не доведена, причетність до цього відповідача ОСОБА_2 позивачем не доводилася взагалі.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди.

Позивачем не наведено жодних обставин, якими обґрунтовуються вимоги позову про солідарну відповідальність відповідачів у справі, судом таких обставин не встановлено.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач просить відшкодувати вартість деревяної конструкції на час її придбання, що перевищує реальну вартість цього майна на час розгляду справи, визначену експертом. Доводи позову, що вартість одного пошкодженого дерева ялівцю становить 2500,00 грн., не підтверджені жодними доказами. При цьому позивачем не доведено, що пошкодження зазначеної у позові конструкції і восьми дерев ялівцю, яке мало місце 04.07.2011р., призвело до їх втрати.

Так, з пояснень позивача, з фотографій деревяних щитів конструкції, наданих позивачем (а.с.56-57), і тих, які зроблені експертом (а.с.99-118), вбачається, що безпосередньо щити не пошкоджені, вони до теперішнього часу встановлені вздовж металевого паркану, однак не закріплені на ньому. Також позивач показав на фотографіях зростаючі на його подвірї вздовж паркану дерева ялівцю в кількості восьми штук, які згідно його пояснень є тими самими деревами, на які звалилися деревяні щити 04.07.2011р., і вартість яких у розмірі 20000,00 грн. він просить стягнути з відповідачів.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про недоведеність спричинення позивачу неправомірними діями відповідачів майнової шкоди, підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, для покладення на відповідачів відповідальності за майнову шкоду, спричинену позивачеві, судом не встановлено, у звязку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області загальному порядку. шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.