Справа № 265/4351/14-ц
Провадження № 2/265/2018/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2014 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі Тушкановій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська нафтова компанія», про зміну дати звільнення та стягнення заробітної плати за час находження в учбовій відпустці, -

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська нафтова компанія» (надалі за текстом ТОВ «Азовська нафтова компанія» про зміну дати звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В ході судового розгляду неодноразово уточнював позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 01 серпня 2011 року працював у відповідача на посаді слюсаря-ремонтника. Згідно наказу № 267-ОК від 05 травня 2014 року його було звільнено з підприємства на підставі п.1ст.40 КЗпП України, в звязку з скороченням штату працівників. Звільнення його за даним наказом вважає незаконним, оскільки з 01 квітня 2014 року по 28 червня 2014 року він перебував в учбовій відпустці. Посилався на те, що в 2013-2014 роках він був студентом та навчався за заочною формою навчання в «Приазовському технічному державному університету». Згідно закону Украйни «Про відпустки» йому було надано довідку-виклик для виконання дипломного проекту на період з 17 березня по 28 червня 2014 року. Додаткову відпустку для навчання в заяві просив надати йому з 01 квітня 2014 року, оскільки з 12 березня по 31 березня 2014 року знаходився в щорічної відпустці. Заяву про надання йому додаткової відпустки він написав 18 березня 2014 року, оскільки в перенесенні учбової відпустки йому було відмовлено, в заяві не вказував кількість днів залишивши місце у тексті. Після захисту дипломного проекту 26 червня 2014 року він повернувся на робоче місце, отримав обхідний лист на почав готуватися до передачі матеріальних цінностей, які були у нього на обліку. Фактичною датою свого звільнення вважає 01 липня 2014 року коли він ознайомився з наказом № 267-ОК від 05 травня 2014 року про звільнення, віддав обхідний лист та отримав трудову книжку. Крім того, в день звільнення порушаючи вимоги закону відповідач не надав йому копію наказу про звільнення та остаточно не розрахувався з ним. Фактично відповідач розрахувався з ним лише 08 липня 2014 року, тому вважає що відповідач повинен йому виплатити його середній заробіток за весь час затримки. В останньому уточненому позову просив суд змінити дату його звільнення з 05 травня 2014 року на 28 червня 2014 року, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 травня 2014 року по 28 червня 2014 року.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання надав пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві та просив задовольнити позовні вимоги в остаточної редакції, додатково пояснив, що заяву про надання учбової відпустки складав в присутності менеджера по персоналу ОСОБА_2 та з її слів.

Представник позивача ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача в остаточної редакції, пояснила, що звільнення позивача було незаконним, оскільки позивач в цей час знаходився в учбовій відпустки, що підтверджується наданими до суду документами, а також при звільненні не було з ним повністю розраховано, що також є порушенням закону.

Представник відповідача ОСОБА_4 діюча на підставі довіреності, надала суду відзив на позов де просила відмовити позивачу в задоволені позову посилаючись на наступне. 28 лютого 2014 року ТОВ «Азовська нафтова компанія» було прийняте рішення про скорочення штату працівників, про що було видано наказ № 10/2 ОД від 28 лютого 2014 року. Відповідно до наказу № 10/3ОД від 03 березня 2014 року позивача було особисто повідомлено про скорочення штату. 18 березня 2014 року позивач звернувся до менеджера по персоналу з довідкою-викликом для виконання дипломного проекту та заявою про надання додаткової відпустки для навчання кількістю 35 днів з 01 квітня 2014 року. Зазначила, що підставою для надання працівникові додаткової відпустки для навчання є довідка-виклик та заява працівника про надання йому додаткової відпустки для навчання. Згідно з наказом №194-ОК від 01 квітня 2014 року працівнику було надано додаткову відпустку у звязку з навчанням терміном 35 календарних днів з 01 квітня 2014 року по 05 травня 2014 року, з наказом позивач був ознайомлений. Відповідно до вимог закону не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у період перебування працівника у відпустці, тому позивача булу звільнено 05 травня 2014 року, тобто в останній день відпустки. З наказом № 267-ОК від 05 травня 2014 року про звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України було ознайомлено того ж дня під розпис. Вважає що позивач виходячи із власних міркувань в заяві про відпустку зазначив менший строк, чим зазначено в довідки-виклику. Після повідомлення скорочення штату позивачу було надано щорічну оплачувану відпустку з 12 березня 2014 року по 31 березня 2014 року та додаткову відпустку для виконання дипломного проекту з 01 квітня 2014 року по 05 травня 2014 року. При звільнені позивач отримав компенсацію за невикористану відпустку, а також вихідну допомогу у розмірі місячного заробітку всього в розмірі 3532,55 гривень. Трудову книжку позивач отримав також 05 травня 2014 року, про свідчить його розпис у книзі обліку руху трудових книжок. Вважає, що позивача було звільнено відповідно до вимог діючого законодавства.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, пояснила, що працює менеджером по персоналу в ТОВ «Азовська нафтова компанія», з 12 по 31 березня 2014 року позивач знаходився в щорічної відпустці, відповідно до графіку відпусток. Довідкувиклик про надання відпустки для навчання позивач приніс в березні, коли знаходився в щорічної відпустці. Заяву на додаткову відпустку без зазначення кількості календарних днів вона не прийняла б у позивача, оскільки не змогла б оформить наказ про відпустку, не заперечувала, що коли позивач писав заяву на додаткову відпустку допомогла позивачу порахувати кількість календарних днів до його звільнення, в звязку з скороченням штату працівників. Додаткових заяв про перенесення чи продовження терміну відпустки позивач не надавав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Факт перебування позивача в трудових відносинах не заперечується сторонами та підтверджується записом в трудовій книжці серії АА №546893 заповненої на імя ОСОБА_1 22 жовтня 2009 року, відповідно до якої позивач 01 серпня 2011 року був прийнятий в ТОВ «Азовська нафтова компанія» на посаду слюсаря-ремонтника ( а.с. 4-6), та наказом про прийняття на роботу за № 233-ОК від 01 серпня 2011 року , відповідно до якого позивача було прийнято на роботу в службу головного механіка слюсарем-сантехником з 01 серпня 2011 року. (а.с.48)

Наказом ТОВ «Азовська нафтова компанія» за №10/2 від 28 лютого 2014 року Про скорочення штату працівників, прийнято рішення скоротити з 05 травня 2014 року штат працівників на 73 одиниці, затверджено штатний розпис у новій редакції з урахуванням скорочення в тому числі і посад слюсаря-ремонтника в структурному підрозділі служби головного механіка.

04 березня 2014 року позивач був ознайомлений із повідомленням про звільнення внаслідок скорочення штату працівників ТОВ «Азовська нафтова компанія» (а.с.61-66)

Наказом ТОВ «Азовська нафтова компанія» за № 267-ОК від 05 травня 2014 року позивача було звільнено з посади слюсаря-ремонтника на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку з скороченням штату працівників. (а.с.74)

Згідно з п. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги про незаконність наказу про звільнення в звязку з скороченням штату працівників, позивач оспорює в частині дати звільнення, мотивуючи тим, що під час його звільнення фактично знаходився в учбовій відпустці з 17 березня по 28 червня 2014 року.

Відповідно п.4 ч.1 ст.216 КЗпП України та п.4 ст.15 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року, працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання надаються додаткові оплачувані відпустки на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання першого та другого рівнів акредитації два місяці, а у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації чотири місяці.

Згідно з договором за № 51467 від 12 серпня 2013 року укладеним між державним навчальним закладом «Приазовський державний університет та ОСОБА_5, позивач протягом 2013 -214 року був студентом вказаного навчального закладу (а.с. 3)

Згідно довідки-виклику за №56 від 17 березня 2014 року, ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» звернувся до відповідача з проханням надати позивачу додаткову оплачувану відпустку для підготовки і захисту дипломного проекту з 17 березня 2014 року по 28 червня 2014 року. (а.с. 223)

Відповідно до особової заяви позивача на імя директора ТОВ «Азовська нафтова компанія», він просив надати йому додаткову відпустку в звязку з навчанням, терміном 35 календарних днів з 01 квітня 2014 року. (а.с.47) Як пояснив в судовому засідання позивач і цього не заперечував відповідач дата на заяві помилково зазначена 18 квітня 2014 року замість фактичної 18 березня 2014 року.

Згідно наказу за № 92-ОК від 12 березня 2014 року позивач з 12 березня 2014 по 31 березня 2014 року знаходився в щорічної оплачуваної відпустці, (а.с.117) що підтверджується також записом у особової картки працівника. (а.с. 50)

Згідно з наказом № 194-ОК від 01 квітня 2014 року, ОСОБА_1С буда надана додаткова учбова відпустка на підставі особистої заяви з 01 квітня 2014 року по 05 травня 2014 року. (а.с.49)

Відповідно до копії диплома спеціаліста серії НК №47449943 від 1 липня 2014 року, ОСОБА_1 закінчив у 2014 році Державний вищий навчальний заклад «Приазовський державний технічний університет» і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Обробка металів тиском» та здобув кваліфікацію спеціаліста з обробки металів тиском. (а.с.11)

Таким чином, факт перебування позивача в відпустці в звязку з навчанням з 17 березня 2014 року по 28 червня 2014 року підтверджується дослідженими в судовому засідання доказами та не заперечується відповідачем.

Пояснення представника відповідача, про те що заяву про надання позивачу додаткової відпустки терміном 35 календарних днів він писав з власних міркувань заперечується позивачем та спростовується поясненнями свідка ОСОБА_2, яка в судовому засіданні не заперечувала, що допомогла позивачу порахувати кількість календарних днів до його звільнення, в звязку з скороченням штату працівників, при складанні позивачем заяви про надання йому відпустки для навчання.

Згідно з розясненнями Міністерства праці та соціальної політики України, викладеними у листі №09-402 від 06 вересня 2014 року «Про надання навчальної відпустки» підприємство, установа зобов'язані надавати працівникові відпустку саме в той час, який визначений вузом. Ненадання відпустки у цей час не може бути обґрунтоване виробничою необхідністю. Закон вимагає створювати працівникам умови для поєднання роботи з навчанням. Тому приймаючи заяву та довідку-виклик, саме підприємству, необхідно перевіряти, щоб наведені в них періоди сесії збігалися.

Відповідно до вимог ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Таким чином суд приходить до висновку, оскільки позивач на момент його звільнення на підставі наказу за № 267-ОК від 05 травня 2014 року, в звязку з скороченням штату працівників, знаходився в учбовій відпустці з 17 березня 2014 року по 28 червня 2014 року, то дата його звільнення підлягає заміні на 28 червня 2014 року.

Щодо до позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з наступного.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника.

Як вбачається із змісту позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушено прогулу в період з 06 травня 2014 року по 28 червня 2014 року, при цьому посилається, що в період з 01 квітня 2014 року по 28 червня 2014 року він знаходився в учбовій відпустці і саме за цей період позивач просить стягнути його середній заробіток.

Тому на думку суду, не буде вважаться виходом за межі позовних вимог здійснення поновлення порушеного права позивача, щодо виплат останньому середнього заробітку за час находження позивача в учбовій відпустці після його звільнення на підставі наказу № 267-ОК від 05 травня 2014 року, оскільки судом встановлено, що саме це порушено право позивача підлягає захисту.

Згідно ст. 217 КЗпП України на час додаткових відпусток у зв'язку з навчанням (статті 211, 213, 216 цього Кодексу, за працівниками за основним місцем роботи зберігається середня заробітна плата.

Відповідно до вимог закону відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за час його перебування в учбовій відпустці з 01 квітня 2014 року по 28 червня 2014 року. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Азовська нафтова компанія» розрахувалась з позивачем за період по 05 квітня 2014 року включно (а.с.10) то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає його середній заробіток за період з 06 травня по 28 червня 2014 року включно, тобто по день звільнення, що складає 37 робочих днів.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами) у всіх інших випадках (крім виплат за невикористанні відпустки) збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати передбачено, що нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців дні на число відпрацьованих робочих днів.

Як вбачається із табелів обліку використання робочого часу два останніх повністю відпрацьованих позивачем перед звільненням місяця є жовтень з кількістю робочих днів -23 та листопад з кількістю робочих днів - 21. (а.с. 75-88 та 129-134)

Відповідно до довідки ТОВ «Азовська нафтова компанія», середня заробітна плата позивача за жовтень та листопад 2013 року складає 7 196, 20 гривень. Таким чином, середньоденний заробіток позивача складає 163 гривень 55коп. (7196,20 : 44=163,55)

Отже середній заробіток за період находження позивача в учбовій відпустці з 06 травня 2014 року по 28 червня 2014 року включно визначається шляхом множення середньоденного заробітку на кількість днів відпустки за винятком святкових та неробочих виходячи з такого розрахунку 163,55 х 37 = 6 051 гривень 35 копійок, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з положеннями ст. 88 ЦПК України ТОВ з «Азовська нафтова компанія» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 гривни. 60 копійок

Керуючись ст.ст. 88, 209, 213-215 України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська нафтова компанія», про зміну дати звільнення та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу» задовольнити повністю.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади слюсаря-ремонтника на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку з скороченням штату працівників на підставі наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська нафтова компанія» за № 267-ОК від 05 травня 2014 року з 05 травня 2014 року на 28 червня 2014 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська нафтова компанія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період находження ОСОБА_1 в учбовій відпустці з 06 травня 2014 року по 28 червня 2014 року в розмірі - 6 051 гривень 35 копійок. (шість тисяч пятдесят одну гривню 35 копійок)

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Азовська нафтова компанія» на користь держави судовий збір в сумі 243 гривни. 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Мельник І.Г.