УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого: судді Гончарука В.П.

при секретарі Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1185/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 Ріти Григорівни про стягнення боргу за кредитним договором, суд, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків звернулась ОСОБА_1 в якій просить суд скасувати рішення вищевказаного Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1185/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 Ріти Григорівни про стягнення боргу за кредитним договором.

Свої вимоги сторона заявника (позивача) мотивує тим, що вказане рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме тим, що даний спір не підсудний третейському суду в розумінні ст.. 6 Закону України «Про третейські суди», так як третейські суди мають право розглядати будь які справи , що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів. У тому числі споживачів послуг банку ( кредитної спілки).

Крім того на думку скаржника на думку скаржника третейське застереження, що міститься в кредитному договорі є недійсною, так як при її укладанні не дотримані правила визначені ч. 7 статті 12 Закону України «Про третейські суди», що дає підстави вважати вказану третейську угоду, відповідно до вимог ст..203 ЦК України нікчемною, в звязку з чим Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків не мав права розглядати вказаний спір по суті.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2, що представляв інтереси ОСОБА_1 наполягав на задоволенні заяви щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, надавши пояснення, що викладенні в заяві про скасування рішення третейського суду.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, пояснивши, що рішення прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства та підстав для його скасування не має та рішення прийнято уповноваженим складом суду, надавши до суду свої письмові заперечення, обґрунтовуючи свою позицію тим, що дія ст..6 Закону України « Про третейські суди», на яку посилається заявник не розповсюджується на правовідносини, що виникли між відповідачами та банком, рішення третейського суду винесено з дотриманням норм як матеріального так і процесуального права та просив суд відмовити в задоволені заяви щодо скасування рішення третейського суду.

Суд дослідивши матеріали справи, матеріали третейської справи №1185/14 встановив наступне, що відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди», що регламентує оскарження рішення суду слідує, рішення суду є остаточним, і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду також визначені статтею 389-5 ЦПК України.

Також п. 14 ч.1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» визначено підвідомчість третейським судам, відповідно до якої третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як розяснено у пунктах 1 та 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Тобто, виходячи з позиції Верховного Суду України, позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. ст. 4-15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року по справі № 1-26/2011, підтверджено, що саме споживач має звертатися до суду як під час укладення кредитного договору, так і під час виконання договору. На час виникнення спірних правовідносин (жовтень 2006 року) Закон України "Про третейські суди" не містив заборони на укладення третейської угоди.

Таким чином, банк відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не є споживачем, а звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання договірних зобовязань за кредитним договором, повязане з виникненням між сторонами спору цивільно-правових відносин, які регулюються нормами цивільного законодавства України, та на які не розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, що заявником ОСОБА_3 не надано до суду доказів, які б зазначали підстави для скасування рішення третейського суду, визначені ст. 395-5 ЦПК України.

Керуючись ст..ст. 15, 30, 209, 212, 215, 389 -1 - 389 -6 ЦПК України, ст. 51 Закону України «Про третейські суди», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1185/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 Ріти Григорівни про стягнення боргу за кредитним договором відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва у відповідності до вимог ч.1 ст.389 -6 ЦПК України, а саме шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 10 діб з дня проголошення рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Апеляційного суду міста Києва.

Суддя: