Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, а саме ? частини квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з грудня 1997 року квартира АДРЕСА_1 була приватизована у рівних долях ним і його покійним батьком - ОСОБА_5 та його матір'ю - ОСОБА_4 Він та його мати - ОСОБА_4 є спадкоємцями майна померлого батька, її чоловіка - ОСОБА_5 Спадщина складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 У зазначеній квартирі зареєстровані він та його мати - ОСОБА_4 Таким чином, квартира АДРЕСА_1 є його спільною власністю та його матері - ОСОБА_4 У 2006 році на прохання його сестри - ОСОБА_2 та її чоловіка - ОСОБА_3, його мати без його погодження надала їм вказане жиле приміщення для тимчасового проживання. Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають своє житло, а саме квартиру АДРЕСА_3 де і зареєстровані. Його ж колишня дружина разом із дітьми зареєстрована у гуртожитку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 площею 15,0 кв.м. Проживання відповідачів у вищевказаній квартирі погіршує його законні майнові права та погіршує його побутові умови. Він намагався мирним шляхом вирішити спірне питання і пропонував їм добровільно звільнити надане їм для тимчасового проживання жиле приміщення, але відповідачі категорично відмовляються.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що відповідач ОСОБА_2 є його сестрою, а відповідач - ОСОБА_3 - її чоловіком. Спірна квартира належить йому та його матері - ОСОБА_4 на праві власності, по ? частці кожному. Батьки надали дозвіл на проживання у спірній квартирі відповідачам, в той час як відповідачі мають окрему квартиру. Відповідачі проживають у квартирі не кожен день, але проживання насить систематичний характер. Також, у квартирі проживає його колишня дружина та діти, оскільки можливості проживати у гуртожитку не має, так як сусід по кімнаті тяжко захворів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовне визнала, пояснила, що проживає саме на частині квартири, яка належить на праві власності її матері - ОСОБА_4, сплачує за себе та матір житлово-комунальні послуги. Проживає у спірній квартирі у зв'язку з тим, що мати потребує догляду, при цьому мати переїжджати до іншого житла не бажає. Зазначила, що вони з відповідачем по півроку не проживають у спірній квартирі, а саме - з квітня по жовтень, так як проживають в цей час на дачі. Також пояснила, що сім'я позивача також проживає у спірній квартирі, позивач сплачує за себе житлово-комунальні послуги. Після смерті їхнього з позивачем батька, її мати попросила не вступати у права спадкування, що вона і зробила. Після чого її мати та позивач успадкували порівну спірну квартиру, а вже після спадкування, мати оформила на свою частину квартири заповіт на її ім'я та ім`я позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Третя особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримала та пояснила, що в спірній квартирі, після смерті її чоловіка, проживали вона та син. Донька у вказаній квартирі не проживала, але на її ім'я квартира також оформлювалася. на даний час, вона потребує допомоги, оскільки є особою похилого віку, часто хворіє. У зв`язку з тим, що її доглядом займається донька, яка не має можливості постійно її провідувати, вона попросила останню переїхати до її квартири та доглядати за нею. Вона, як співвласниця спірної квартири, надала дозвіл відповідачам проживати у квартирі. У спірній квартирі на даний час постійно проживає її син - ОСОБА_1 зі своєю родиною: колишньою дружиною та двома дітьми. ЇЇ донька проживає у квартирі періодично, три-чотири рази на місяць. У зв`язку з тим, що її зять ОСОБА_3 є дальнобійником, то фізично проживати у квартирі він не може, оскільки по декілька місяців знаходиться у відрядженнях.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В силу ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім'ї - ОСОБА_4, ОСОБА_1 у рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03 грудня 1997 року, виданого Відділом приватизації житла Харківської районної держадміністрації (а.с.7 - 8).

Відповідно до журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень, квартира АДРЕСА_1 має загальну площу - 61,3 кв.м., з них житлова площа - 10,4 кв.м., 15,0 кев.м., 13,4 кв.м., коридор - 8,9 кв.м., кладова - 1,1 кв.м., убиральня - 1,1 кв.м., ванні - 2,2 кв.м., кухня - 7,4 кв.м., лоджія - 1,8 кв.м. (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 травня 2010 року, спадкоємцями майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є його дружина - ОСОБА_4 - на ? частку та його син - ОСОБА_1 - на ? частку. Спадщина, на яку в указаних частках видане свідоцтво, складається з: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки форми 3а, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 418 від 25 липня 2012 року № 558, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 1988 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 1973 року. Квартира належить на праві приватної власності - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних долях (а.с.9).

Станом на день розгляду справи квартира АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1 та третій особі - ОСОБА_4 на праві власності, по ? частині - кожному.

Статтею 383 Цивільного кодексу України регламентовано основні права власників житлового будинку або квартири. Одним з таких прав є право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином, виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цим житловим приміщенням та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на це житлове приміщення.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що співвласниками спірної квартири є позивач та третя особа - ОСОБА_4 В свою чергу, співвласник квартири - ОСОБА_4 надала дозвіл на проживання у частині спірної квартири, що належить їй на праві власності, своїй доньці - ОСОБА_2 та її чоловіку - ОСОБА_3 Крім того, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі систематично не проживають у спірній квартирі. Вказані обставини позивачем в судовому засіданні не спростовані та доказів, які б свідчили про постійне проживання відповідачів в спірній квартирі, позивачем ні до матеріалів позовної заяви, ні в судовому засіданні надано не було. Також, стороною позивача не було надано суду доказів, що відповідачі перешкоджають користуванню позивачу спірною квартирою, або будь-яким іншим чином чинять йому в цьому перешкоди.

Відповідно до положень ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Враховуючи, що відповідачі, як члени сім'ї співвласника спірної квартири за її згодою користується частиною квартири, належною на праві власності цьому співвласнику, не проживають систематично у спірній квартирі, правових підстав для виселення відповідачів немає.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження власністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 150 ЖК УРСР, ст. 317, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження власністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: