Справа № 755/8172/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретарів Бондарчук М.В., Ликсова А.І., Батченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» про визнання дій протиправними, визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовом у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № АСЕLRХ28900012 від 29.09.2008 року в сумі 130 143 грн. 93 коп. та судові витрати.

Вимоги мотивує тим, що 29 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено вказаний кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 9 608 грн. 68 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 29.09.2010 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) та Тарифами складає між ним і банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення боргу за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісії та інших витрат згідно Умов.

Проте відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 22.02.2013 року складає 130 143 грн. 93 коп. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 9 608,68 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 067,03 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5 260,80 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором в сумі 107 533,90 грн. і штрафів відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, що складається із фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 6 173,52 грн.

ОСОБА_1 було подано зустрічний позов до ПАТ «Акцент-банк» про визнання дій протиправними, визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди (а.с. 34-41).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.07.2013 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Акцент-банк» було об"єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 56, 57).

За вимогами зустрічного позову у останній редакції ОСОБА_1 просить визнати дії ПАТ «Акцент-Банк» по нарахуванню суми заборгованості протиправними, визнати недійсними анкету-заяву від 26.09.2008 року та договір № АСЕLRХ28900012 від 29.09.2008 року, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 345 211 грн. 73 коп. та провести перевірку і порушити кримінальну справу за ст. 190 КК України (а.с. 64-73).

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що на його домашню адресу 21.03.2011 року надійшов «лист-загроза» від ПАТ КБ «Приватбанк» у якому вказувалося про те, що він винен банку кредит за яким утворилася заборгованість більше 110 000 грн. з погрозами накладення арешту на майно. Проте у «Приватбанку» він ніяких кредитів не брав, тому це було стресом для нього та його родини, на той час його дружина годувала тримісячного сина грудним молоком, тому будь-які хвилювання могли нашкодити дружині і малюку, молоко могло зникти.

22.03.2011 року він звертався до Київського ГРУ КБ «Приватбанк» із запитом щодо отриманих погроз, також звертався до Головного управління МВС України в м. Києві із заявою про вимагання у нього коштів, які він у банку не отримував.

В подальшому 12.06.2011 року він знову отримав лист від банку «А-Банк», яким повідомляли, що сума боргу ще збільшилася та пропонували частково списати заборгованість і закрити кредит у разі сплати коштів до 01.09.2011 року у розмірі 18 427,31 грн. Після того листи вже не надходили і він отримав повідомлення про розгляд справи в суді.

Між ним та ПАТ «Акцент-банк» жодних договірних відносин не існує, кредит він у цьому банку не отримував, договору не укладав, свого підпису на заяві не ставив, про підроблення його підпису дізнався із позовної заяви. Крім того, на той час він був одружений, тому його дружина мала дати свою письмову згоду на одержання кредиту, як поручитель, чого банком дотримано не було. Відомості у анкеті відносно нього зазначено невірно, у ній відсутня печатка банку, між заявою та анкетою-заявою вбачаються розбіжності у датах їх підписання, заповнені не всі розділи заяви, також заява не являється кредитним договором. Спірний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Також банк упродовж тривалого часу жодного разу його не інформував про виникнення боргу, а в подальшому на його звернення відповіді не надав, при цьому лише зараз в судовому порядку заявляються вимоги про стягнення пені та штрафів, які більше ніж в 13 разів перевищують сам кредит. Це вказує на застосовану відповідачем шахрайську схему обману, а саме на підробку підпису та не інформування для навмисного збільшення заборгованості. Через вказані дії відповідача він перебуває у стресовому стані, зазнав переживань, порушуються його конституційні права, відбувається вторгнення в нормальний уклад його сім»ї, у зв»язку з чим йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює у розмірі незаконно нарахованої йому суми заборгованості та ціни первісного позову, а саме у розмірі 130 143 грн. 93 коп.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 подавалася заява про збільшення розміру заявлених вимог у якій просить стягнути з ПАТ «Акцент-банк» моральну шкоду в сумі 345 211 грн. 73 коп. та понесені ним витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3 626 грн.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 підтримав первісний позов та заперечував проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

За вимогами первісного позову ПАТ «Акцент-Банк» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № АСЕLRХ28900012 від 29.09.2008 року станом на 22.02.2013 року в сумі 130 143 грн. 93 коп., що включає заборгованість: за кредитом у розмірі 9 608,68 грн., по процентах за користування кредитом в сумі 1 067,03 грн., по комісії за користування кредитом у розмірі 5 260,80 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором в сумі 107 533,90 грн. та штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, що складаються із фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 6 173,52 грн.

На підтвердження вимог позивач посилається на укладений між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 кредитний договір № АСЕLRХ28900012 від 29.09.2008 року, який складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), що є договором приєднання (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 4-11).

Відповідно заяви позичальника № АСЕLRХ28900012, яка датована 26.09.2008 року, банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 9 608 грн.68 коп. на строк 24 місяця з 29.09.2008 р. по 29.09.2010 р. включно на придбання товару, а також у розмірі 368,68 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, единоразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 540 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 350,72 грн. в обмін на зобов»язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначених у Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») строки. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 26.10.2008 р. (дати сплати першого щомісячного платежу) щомісяця в період сплати за який приймається період з 26 по 30 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 803,78 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідачем за первісним позовом ОСОБА_1 заперечується факт укладення ним вищевказаного кредитного договору з посиланням на те, що даний правочин він не підписував, намірів і внутрішньої волі на укладення такого договору у нього ніколи не було, до ПАТ «Акцент-Банк» він ніколи не з»являвся, місцезнаходження банку йому не відоме, свій паспорт нікому не надавав та не втрачав.

За клопотанням представника ОСОБА_1 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2013 року було призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с. 122-124). Проте у зв»язку з неоплатою експертизи ухвала суду виконана не була.

Відповідно клопотання представника ОСОБА_1 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року вдруге було призначено судову почеркознавчу експертизу щодо з»ясування належності позивачу за зустрічним позовом підписів на спірному кредитному договорі (а.с. 147-149).

Згідно складеного судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз висновку від 24.07.2014 року за № 5526/5527/14-32 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підписи від імені ОСОБА_1 в Анкеті позичальника, в Заяві позичальника від 26.09.2008 р., в Заяві від 26.09.2008 р., в Довідці про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 26.09.08 та в Довідці про стандартні умови кредитування А-Банку та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 26.09.2008 р. виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 (а.с. 153-158).

З пояснень позивача за зустрічним позовом йому з ПАТ КБ «Приватбанк» 21.03.2011 року надійшов лист з повідомленням про наявність боргу за кредитним договором, однак кредит він не отримував, у зв»язку з цим 22.03.2011 р. надсилав до банку запит стосовно з»ясування обставин видачі кредиту на який відповіді не отримував, а також письмово звертався 22.03.2011 р. до Головного управління МВС України в м. Києві, на підтвердження чого ОСОБА_1 надав копії заяв та відповідей на них правоохоронних органів (а.с. 49-54). Проте ПАТ КБ «Приватбанк» не є стороною у даній справі.

Від ПАТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 отримав одного листа від 12.06.2011 р. з повідомленням про наявну заборгованість за кредитним договором № АСЕLRХ28900012 від 29.09.2008 року (а.с. 55). При цьому позивач за зустрічним позовом пояснив, що після отримання цього листа для з»ясування питання щодо спірного кредиту до відповідача він не звертався.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу України.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи вищевказані докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню в частині визнання кредитного договору недійсним, оскільки обставини того, що спірний правочин ОСОБА_1 не підписувався підтверджуються висновком судової почеркозначої експертизи. У зв»язку з цим у задоволенні первісного позову слід відмовити.

В частині визнання недійсною анкети-заяви від 26.09.2008 року вимоги задоволенню не підлягають, так як дана заява не являється кредитним договором та її подання передує укладенню правочину.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 також посилається на ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою встановлено недійсність правочину вчиненого з використанням нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману. Однак до спірних правовідносин дана норма закону застосована бути не може, оскільки у такому разі обґрунтування вимог суперечать один одному, так як ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на укладені правочини, разом з тим позивач вказує на те, що кредитний договір ним не укладався.

ОСОБА_1 просить ще визнати дії ПАТ «Акцент-Банк» по нарахуванню суми заборгованості протиправними та провести перевірку і порушити кримінальну справу за ст. 190 КК України.

Як визначено ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, з урахуванням заявлених вимог про визнання дій протиправними та проведення перевірки і порушення кримінальної справи, позивач за зустрічним позовом обрав неналежний спосіб захисту порушених цивільних прав, оскільки відповідач ПАТ «Акцент-Банк» не являється органом державної влади або органом місцевого самоврядування щодо яких можливо визнавати дії незаконними, також цивільно-процесуальним законодавством не передбачено можливості порушення кримінальної справи.

Що стосується вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 345 211,73 грн. з посиланням на перебування ОСОБА_1 у постійному стресі, відсутності спокою і відпочинку, зруйнування сум»ї, в обґрунтування чого суду надана копія рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05.11.2013 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та позивачем, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз»яснено п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суду не доведено протиправних дій відповідача по відношенню до ОСОБА_1, як і відсутній вирок суду щодо цього відносно посадових осіб ПАТ «Акцент-Банк», до того ж, як пояснив сам позивач за зустрічним позовом, після отримання вимоги про сплату заборгованості від ПАТ «Акцент-Банк» він до відповідача з питання спірного кредитного договору не звертався, також зі змісту наданого рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 і позивачем та стягнення з останнього аліментів не вбачається причинно-наслідкового зв»язку між розірванням шлюбу та спірним правочином.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, так як дані вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

ОСОБА_1 були понесені судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 3 626 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією, у зв»язку з цим вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом, відповідно до положень ст. ст. 79, 86, 88 ЦПК України.

Згідно ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України також підлягає стягненню з ПАТ «Акцент-банк» на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., який не був сплачений ОСОБА_1 при подачі зустрічного позову.

Керуючись ст. ст. 16, 23, 202, 203, 215, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 62, 64, 79, 86, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» про визнання дій протиправними, визнання кредитного договору недійсним та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недійсним кредитний договір № АСЕLRХ28900012 від 29.09.2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» на користь ОСОБА_1 втрати по оплаті проведення судової експертизи у розмірі 3 626 (три тисячі шістсот двадцять шість) грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-банк» на користь держави судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять дев»ять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя