Справа № 2-515/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючої Тананайської Ю.А.

при секретарі Котовій Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу із спадкоємиці за договором позики спадкодавця

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 30000 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 26.08.2009 року та 17.12.2009 року ОСОБА_3 взяв у нього в борг 30000 грн., які зобовязався повернути, що підтверджується розписками. 11 березня 2010 року ОСОБА_3 помер. Гроші не повернув. Після його смерті відкрилась спадщина, у встановлений законом строк він звернувся із претензією до нотаріуса. Із заявами про прийняття спадщини звернулася дружина від себе та в інтересах дітей, батьки ОСОБА_3, які відмовилися від спадщини на користь дітей. Тому відповідачем є дружина померлого, яка також діє в інтересах дітей. Оскільки, спадкоємці зобовязанні задовольнити вимоги кредитора, в межах вартості отриманого майна, то просить суд стягнути на його користь заборгованість.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили їх задовольнити в повному обсязі, суду пояснили, що ОСОБА_3 отримав кошти та написав розписку, через деякий час ОСОБА_3 помер, позивач у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори. Крім того, кошти ОСОБА_3 були витраченні на підприємницьку діяльність, після його смерті якою займається відповідачка. В подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач позов не визнала в повному обсязі суду пояснила, що розписок ОСОБА_3В, не писав, можливо чоловік віддав кошти, але розписки залишилися у позивача, при написанні розписки не було свідків, після смерті чоловіка спадком є двокімнатна квартира, вона звернулась до нотаріуса та не буде оформлювати спадок до вісімнадцятиріччя дітей. Із кредиторів чоловіка більше ніхто не звертався до суду.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного :

26 серпня 2009 року ОСОБА_3 написав розписку, відповідно до якої позичив, строком до 27 лютого 2010 року, гроші 20000 гривень, що підтверджується оригіналом даної розписки.

17 грудня 2009 року ОСОБА_3 написав розписку, відповідно до якої позичив, строком до 27 лютого 2010 року, гроші 10000 гривень, що підтверджується оригіналом даної розписки.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 2-515/11 від 24 січня 2014 року літерні та цифрові рукописні записи, якими виконаний текст розписок від 26 серпня 2009 року та від 17 грудня 2009 року про одержання грошей, також підписи від імені ОСОБА_3, що розташовані під текстами виконанні ОСОБА_3.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який підтверджує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивач надав суду письмові розписки як доказ про укладення договору позики.

До пояснень відповідача, що можливо померлий сплатив борг, а розписки знаходяться у позивача, суд відноситься критично, оскільки оригінали розписок знаходяться у позивача, відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати боргу.

Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача, що розписки написані без свідків, тому вони є недійсними, оскільки відповідно до ст..1047 ЦК України розписка підтверджує передання позичальнику коштів та законодавством не передбачено присутність свідків при її написанні.

11 березня 2010 року ОСОБА_3 помер.

Відповідно до листа завідуючої Марганецької державної нотаріальної контори від 3 квітня 2014 року № 453/01-16 після смерті ОСОБА_3 зареєстрована спадкова справа № 72/2010.

Особами, які звернулися у встановлений законом строк є: ОСОБА_2, як законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Батьки померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відмовилися від спадщини на користь дітей.

Свідоцтва про право на спадщину не видавались, жоден із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався.

Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ст. 1282 ЦК України).

Враховуючи те, що спадкоємцями є дружина та неповнолітні діти, законним представником яких є їх матір, тому фактично особою, яка повинна оформити спадок та задовольнити вимоги кредиторів є відповідачка.

За змістом ст. 1296 ЦК України отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу).

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до пояснень відповідачки спадковим майном є двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та до досягнення дітьми повноліття оформлювати спадкове майно вона не має наміру.

Згідно частини 3 статті 10, статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки, відповідачкою ні до нотаріальної контори, ні до суду не надано доказів на підтвердження обсягу спадкового майна та правовстановлюючих документів на квартиру, в яких зазначено вартість квартири, в звязку з чим суд позбавлений можливості встановити межу відповідальності спадкоємців, тому суд вважає за необхідне стягнути суму заборгованості 30000 гривень, але не більше чим вартість отриманого спадкового майна після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати витрати на проведення судової експертизи та судовий збір, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 57, 58, 59, 60, 209,212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 30000 гривень, але не більше чим вартість отриманного спадкового майна після смерті ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір 300 гривень, витрати за проведення судової експертизи 2119 гривень 68 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд в десяти денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутнімі в судовому засіданні - з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ю. А. Тананайська