АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9035/14 Справа № 185/8084/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2,

Суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, про визнання осіб таким, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим будинком № 23, який розташований по вул. Набережній, в с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що йому на праві власності належить житловий будинок № 23, який розташований по вул. Набережній, в с. Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області. У належному будинку зареєстровані його невістка ОСОБА_7 та онук - ОСОБА_8, які після смерті його сина ОСОБА_9, з 01 серпня 2013 року зібрали свої речі та виїхали з вищевказаного житлового будинку.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процессуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з часу смерті ОСОБА_9, який помер 07.05.2013 року та доводився сином позивачу та чоловіком відповідачці, між сторонами склалися неприязнені стосунки, які обумовили причини не проживання відповідачів у будинку з 31 серпня 2014 року, що свідчить про їх поважність.

Також встановлено, що відповідачка проживала у будинку зі згоди позивача 19 років, вела спільне господарство з власником будинку до смерті ОСОБА_9, народила сина ОСОБА_8, який також зі згоди власника був зареєстрований за місцем її помешкання, що свідчить про наявність ознак сім»ї відповідно до вимог ст. 3 СК України.

На даний час відповідачка іншої сім»ї не має, як і не має іншого житла, проживає в орендованій квартирі.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Правовий режим права користування жилим приміщенням враховує інтереси всіх її учасників, тому суд враховує те, що відповідачі не мають іншого житлового приміщення, спірне житло було їх постійним, тривалим місцем проживання та вони вели з власником житла спільне господарство, бажають проживати з позивачем, так як раніше мали ознаки сім»ї.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: