АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2768/14 Справа № 175/5174/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року м. Дніпропетровськ 24 червня 2014 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Михайловської С.Ю., Пономарь З.М.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що з вини відповідача 12 жовтня 2011 року близько 13-ї години на автодорозі Дніпродзержинськ-Дніпропетровськ відбулося зіткнення автомобілів «Форд Мустанг», кузов НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та «Пежо 206», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8. У зв»язку з пошкодженням автомобіля «Пежо 206», державний номер НОМЕР_2, йому, позивачу, заподіяно матеріальну шкоду у сумі 25410,77 грн та моральну шкоду у розмірі 20000,0 грн. Вказані матеріальну шкоду, моральну шкоду та судові витрати позивач просив стягнути на свою користь з відповідача, оскільки останній є власником автомобіля «Форд Мустанг», кузов НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2014 року позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 19975 грн. 88 коп., моральну шкоду у розмірі 1000,0 грн. та судові витрати у сумі 368 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з відповідача на користь позивача франшизи у сумі 500,0 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом позивач повідомлений належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, що стверджується поштовим повідомленнями про вчасне, 05.06.2014 року, отримання повістки ОСОБА_8 Причини неявки у судове засідання позивачем не повідомлені, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надане.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення частково скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 12 жовтня 2011 року близько 13-ї години на автодорозі Дніпродзержинськ-Дніпропетровськ відбулося зіткнення автомобілів «Форд Мустанг», кузов НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та «Пежо 206», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8.

Винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди є відповідач ОСОБА_6, що підтверджується постановою Бабушкінського районного суду м. дніпропетровська від 16 листопада 2011 року, згідно якої відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу; матеріалами відповідної справи про адміністративне правопорушення (а.с. 5, 47 - 56). Під час розгляду адміністративного матеріалу та в суді апеляційної інстанції відповідач свою вину у скоєнні ДТП визнав.

На час дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 12.10.2011 року, відповідач був власником автомобіля «Форд Мустанг», 2008 року виготовлення, кузов НОМЕР_4, державний номер НОМЕР_1; автомобіль зареєстрований за ОСОБА_6 04.10.2011 року, свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_5; попереднім власником даного автомобіля була Дем»яник ОСОБА_9, до перереєстрація права власності на відповідача автомобіль НОМЕР_3. Позивач, на час вказаної вище ДТП був володільцем автомобіля «Пежо 206», державний номер НОМЕР_2. Викладене стверджується довідкою УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на а.с. 72, матеріалами справи про адміністративне правопорушення та визнано відповідачем і не заперечувалось позивачем.

Внаслідок зазначених вище протиправних дій відповідача ОСОБА_6 було пошкоджено автомобіль «Пежо 206», державний номер НОМЕР_2, та, у зв»язку з цим, заподіяно матеріальну шкоду позивачу.

Згідно висновку №ZU131211, складеного 15 грудня 2011 року судовим експертом ОСОБА_10, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Пежо 206», державний номер НОМЕР_2, на час проведення дослідження, без урахуванням зносу, становить 25060 гри. 77 коп., а вартість ремонту з урахуванням експлуатації транспортного засобу складає 19975 грн. 88 коп. (а.с. 24 - 39).

Крім того, місцевим судом встановлено, що позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у хвилюваннях через пошкодження його автомобіля, неможливість безперешкодного експлуатування вказаного транспортного засобу у зв»язку з наявними пошкодження, необхідністю витрачати час на відвідування правоохоронних та судових органів.

Апеляційним судом встановлено, що на момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Форд Мустанг», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_4, була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», що стверджується полісом №АА5027239 від 07.07.2011 року; строк дії якого з 08.07.2011 року по 07.01.2012 року включно; ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну (на одного потерпілого) - 50000,0 грн.; франшиза - 500,0 грн. (а.с. 62).

У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасниками ДТП було вчасно та у належній формі здійснено повідомлення страховика про обставини події за участю транспортного засобу забезпеченого полісом №АА5027239 від 07.07.2011 року, що стверджується текстом відповідного письмового повідомлення та листом ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» від 13.06.2014 року за №13-06-14/л (а.с. 94).

За результатами вказаних звернень та розгляду представлених документів ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», вищевказана ДТП була визнана страховим випадком, в результаті чого було складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_8. 12.10.2012 року за №287/12 страховою компанією ОСОБА_8 було направлено листа із зазначенням вказаної вище інформації та запропоновано надати банківські реквізити для здійснення виплати страхового відшкодування. Викладене стверджується листом ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» від 12.10.2012 року за №287/12 на ім»я ОСОБА_8 та листом ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» від 13.06.2014 року за №13-06-14/л, який було надано в порядку виконання ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області про витребування доказів (а.с. 93).

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв»язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 рок, з відповідними змінами та доповненнями, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час укладення вказаного вище договору страхування передбачено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. До договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та виплат страхового відшкодування за цими договорами застосовуються норми щодо ліміту відповідальності страховика, які діяли на дату укладення договору.

Статтею 12 вказаного закону передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Виходячи з викладеного, надавши оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги встановлення факту визнання ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» вищевказаної ДТП страховим випадком та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_8, враховуючи, що розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди у зв»язку з пошкодженням його автомобіля, встановлений судовим експертом, є меншим від відповідного ліміту, визначеного у страховому полісі №АА5027239 від 07.07.2011 року та у ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, що діяла на час укладення договору страхування, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди, що пов»язана з пошкодженням автомобіля позивача.

Посилання місцевого суду на неотримання позивачем страхового відшкодування заподіяної матеріальної шкоди не спростовує правильність викладеного вище висновку колегії суддів, оскільки позивач не позбавлений права звернутись за отриманням суми страхового відшкодування. Крім того, позов ОСОБА_8 не містить доводів про наявність перешкод у отриманні страхового відшкодування.

Однак, зважаючи на наведені вище правові норми та умови договору страхування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню франшиза у розмірі 500,0 грн.

Отже, місцевий суд у повному обсязі не встановив фактичні обставини справи, що спричинило ухвалення незаконного рішення в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 19975 грн. 88 коп., яке у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи у сумі 500,0 грн.

Разом з тим, районний суд дійшов правильного висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, що пов»язана з перенесенням хвилювань у зв»язку з пошкодженням автомобіля, неможливістю безперешкодного експлуатування вказаного транспортного засобу у зв»язку з наявними пошкодження, (п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України), тому, враховуючи характер, тривалість та ступінь моральних переживань позивача, суд обґрунтовано, виходячи із принципів співмірності і справедливості, визначив розмір заподіяної моральної шкоду у сумі 1000,0 грн. та стягнув її з відповідача на користь позивача, що відповідає наведеним вище вимогам законодавства. В частині стягнення моральної шкоди рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно заявлених і задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті судові витрати у розмірі 10 грн. 81 коп., тому оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Колегія звертає увагу, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1 - 4 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суми у розмірі 19975 грн. 88 коп., судових витрат у сумі 368 грн. 70 коп. - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду (франшизу) у розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 судові витрати у розмірі 10 (десять) грн. 81 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді