Справа № 490/9998/14-ц
н/п 2/490/3497/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

23 жовтня 2014 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Якимененко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" про визнання договору недійсним, визнання дій неправомірними.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН

Справа №490/9998/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Якимененко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" про визнання договору недійсним, визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" про визнання недійсним договору про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання №191017, що був укладений 01.11.2005 року між ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" та його батьком ОСОБА_3 При цьому просив визнати недійсними всі проведені відповідачем нарахування з 21.10.2009 року по сплаті послуг ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль".

В обгрунтування вимог позову вказував, що він з 05.01.2007 року є власником АДРЕСА_1 та основним квартиронаймачем данної квартири. У зв'язку з систематичним невиконанням відповідачем зобов'язань щодо постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання до вказаної квартири він 14.07.2009 року відмовився від отримання вказаних послуг. 15.07.2009 року позивачем було здійснено відключення від центрального опалення, за свій рахунок за допомогою спеціалістів та у письмовому вигляді про відключення було повідомлено ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" та ЖЕК з наданням усіх відповідних документів. При цьому постановою №2286 від 21.10.2009 року Адміністративною комісією Адміністрації Центрального району Виконкому Миколаївської міської ради ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП та накладено адміністративне стягненя в розмірі 17 грн., оскільки 15.10.2009 року було засіксован офакт самовільного відключення від системи центрального опалення в АДРЕСА_1. Після відключення від центральної системи опалення ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" продовжує нараховувати позивачу заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання.

Позивач в судовому засіданні вимоги позови підтримав та просив про їх задоволення. Представник відповідача вимоги позову не визнав просив суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю його вимог.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.11.2005 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" був укладений договір №191017 про постачання теплової енергії для опалання та гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_1.

Згідно договіру дарування від 23.11.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Жолонко О.Г. Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 вищевказану квартиру.

Згідно витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 05.01.2007 року ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності в передбаченому закономо порядку.

Як пояснив в судовому засіданні позивач з 14.07.2009 року він відмовився від послуг на постачання теплової енергії для опалення та ним 15.07.2009 року було здійснено відключення від центрального опалення, про що повідомлено ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" та ЖЕК.

Постановою №2286 від 21.10.2009 року Адміністративною комісією Адміністрації Центрального району Виконкому Миколаївської міської ради ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП та накладено адміністративне стягненя в розмірі 17 грн., оскільки 15.10.2009 року було засіксовано факт самовільного відключення від системи центрального опалення в АДРЕСА_1.

Як зазначає позивач після відключення від системи центрального опалення в АДРЕСА_1 відповідач продовжує нараховувати позивачу за спожиті послуги теплопостачання за період часу коли квартира позивача вже була відключена від центрального опалення. При цьому відповідач при нарахуванні сплати заборгованості за вищевказані послуги посилається на договір №191017 про постачання теплової єнергії для опалення та горячого водопостачання від 01.11.2005 року.

На думку позивача цей договір є недійсним, оскільки в ньому дописано від руки його прізвище ім'я по батькові та вказано що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем. Крім того договір заповнений різними почерками.

При цьому з вищевикладеним погодитись не можливо виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з договору №191017 укладеного між ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" та ОСОБА_3 від 01.11.2005 року про постачання теплової енергії для опалення та горячого водопостачання, данний договір був укладени батьком позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 не є його стороною.

Пунктом 1 ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, встановлених актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, невстановлених цими актами, але по аналогії таким, що породжують цивільні права та обов'язки. Враховуючи умови, викладені в нормах цивільного законодавства, стосунки між теплопостачальником, який зобов'язується постачати теплову енергію, та споживачем який зобов'язується оплатити спожиту теплову енергію, є договірними, та регулюються нормами зобов'язального права.

Відповідно до ч.І ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" від 2 червня 2005 року споживач цієї послуги несе відповідальність за недодержання вимог договору та нормативно - правових актів, що діють в сфері постачання теплової енергії.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 з наступними змінами) визначено, що споживачі послуг зобов'язані регулярно вносити плату за спожиту теплову енергію у відповідності до діючих норм та тарифів, в тому числі за опалення, відповідно до опалювальної площі квартири, незалежно від факту та кількості проживаючих за встановленими тарифами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 5 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивач не є стороною в оспорюваному ним договорі та не має повноважень для звернення до суду з даним позовом від імені свого батька ОСОБА_3, оскільки договір №191017 від 01.11.2005 року про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання був укладений між ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" та батьком позивача ОСОБА_3

За такого в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю його вимог.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН