Справа № 728/541/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря - Кирути Л.І

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Ковалюха В.М.

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - Сусліна В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист права на недоторканість особистого життя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Бахмацького районного суду з позовом до ОСОБА_3 про захист права на недоторканість особистого життя, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, без розміщення відповідного застереження, встановила на власному гаражі, який розміщений в АДРЕСА_1, напроти господарства позивача, розташованого в АДРЕСА_2, відеокамеру і цілодобово здійснює відеоспостереження, згоди на яке їй ніхто не давав, за ним та членами його сім»ї, тим самим втручаючись в приватне життя позивача, тому він просить суд зобов»язати відповідача демонтувати вищевказану відеокамеру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити з вищевикладених підстав, а також суду пояснив, що він є власником будинку та земельної ділянки, розміщених в АДРЕСА_2. Окрім того, за даною адресою, розміщена належна йому тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності. Напроти його домоволодіння в АДРЕСА_1 проживає відповідач, з якою він протягом тривалого часу перебуває в неприязних стосунках; перший конфлікт виник між ними у вересні 2014 року; раніше ОСОБА_3 зверталася до нього з приводу розміщення біля магазину столика з лавкою, де збиралися любителя квасу та пива, після чого столик було прибрано; ОСОБА_3 біля власного двору наскладала автомобільних шин та приблизно в серпні 2013 року на даху гаража становила відеокамеру, за допомогою якої знімає позивача та членів його сім»ї, порушуючи їх право на особисте життя; попереджувальні таблички про проведення відеозйомки біля камери, можливо спочатку і були установлені, але потім вони зникли і були відновлені вже безпосередньо перед їх оглядом судом; дана камера постійно змінює своє положення, оскільки, на думку позивача, керується або дистанційно або вручну; до осені 2014 року, тобто до інциденту між сторонами, з приводу якого було відкрито кримінальне провадження, позивач не зважав на камеру і не скаржився на ОСОБА_3, але наразі вважає, що порушуються його права на особисте життя, з приводу чого він звертався до Бахмацької міської ради та Державної служби з питань захисту персональних даних, звідки його звернення було перенаправлене до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини і за результатами розгляду вказаних заяв, йому було рекомендовано звернутися до суду.

Представник позивача - адвокат Ковалюх В.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та її представник - адвокат Суслін В.Т. суду пояснив, що у відповідача дійсно встановлена відеокамера на даху гаража у її власному господарстві, розташованому в АДРЕСА_1, але метою такого встановлення було не збирання інформації про позивача та членів його сім»ї, а захист свого майна та особистого життя, в тому числі і з урахуванням того, що напроти садиби ОСОБА_3, в АДРЕСА_2, дійсно розміщене господарство позивача, на території якого знаходиться магазин. Біля даного закладу постійно збираються різного роду п»янички та підозрілі особи, іноді затівають сварки та бійки, кидають на подвір»я відповідача пусті пляшки та каміння, палять шини, один, навіть, вчинив дрібне хуліганство, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, тому син ОСОБА_3 в серпні 2013 року з метою самозахисту, попередження здійснення нападу на будинок або таємного проникнення до нього, на даху гаража встановив вищевказану відеокамеру; відповідач не володіє інформацією щодо технічних характеристик даного приладу, але знає, що камера не керується дистанційно і її кут нахилу та напрям об»єктиву можна змінити лише вручну, тобто для цього треба піднятися на дах гаража; востаннє положення камери змінювалось восени 2014 року після того, як відповідач в судовому засіданні в кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_1 дізналася, що позивачу не подобається, що камера направлена на належний йому магазин; особисто до відповідача з проханням прибрати відеокамеру ОСОБА_1 не звертався; камера не здійснює збереження інформації, яка є результатом зйомки, дана інформація через певний проміжок часу самостійно видаляється із пристрою, а на місце видаленого файлу автоматично створюється інший. Також представник відповідача повідомив, що лише одного разу, після нанесення ОСОБА_5 відповідачеві тілесних ушкоджень, яке відбулося на АДРЕСА_3, під об»єктивом відеокамери, ОСОБА_3, на прохання працівників міліції, відтворила запис даного інциденту на диск для використання як доказу в кримінальному провадженні, тому ні відповідач ні її представник не вбачають жодних порушення вимог законності з боку ОСОБА_3 і вважають, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є сусідкою сторін, повідомила, що відеокамера, яка встановлена на даху гаража ОСОБА_3, періодично змінює своє положення. До моменту подачі даного позову, камера була направлена лише на магазин позивача, а наразі направлена у двір відповідача; між магазином і будинком ОСОБА_5 приблизно 7 м; вхід до даного будинку є як зі сторони магазину, так і з іншої сторони, яка не потрапляє в радіус охоплення обзору об»єктива відеокамери ОСОБА_3 Також свідок повідомила, що жодного разу не бачила, щоб хтось залазив на дах гаража ОСОБА_3 і змінював положення відеокамери.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка є сусідкою сторін, повідомила, що вона постійно відвідує магазин ОСОБА_5 і бачить як відеокамера, встановлена на даху гаража ОСОБА_3, змінює своє положення, при цьому руху приладу вона не помітила, але вважає, що даний прилад керується автоматично. Також свідок повідомила, що ОСОБА_3 часто скаржиться на ОСОБА_5, викликає міліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка є подругою відповідача, повідомила, що біля магазину позивача постійно збираються люди в нетверезому стані, сам ОСОБА_1 часто ображає ОСОБА_3, вона особисто бачила, як позивач наносив тілесні ушкодження відповідачу. Також, свідок повідомила, що знає зі слів ОСОБА_3, що камера на даху її гаража була встановлена з метою самозахисту та безпеки, оскільки особи, які відвідують магазин, розпивають біля даного закладу спиртні напої, закидають на подвір»я відповідача пусті пляшки та каміння. Наразі камера ОСОБА_3 направлена на вхід до її двору; на моніторах, на яких відтворюється зйомка, свідок бачила хвіртку ОСОБА_3 та частину дороги під її двором.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка є подругою відповідача, суду пояснила, що позивач постійно знущається з ОСОБА_3, ображає її; біля належного ОСОБА_1 магазину часто збираються особи, які вживають спиртні напої, ведуть себе неадекватно, були випадки, коли вони закидали відповідачу у двір пусті пляшки та каміння, палили належні ОСОБА_3 автомобільні шини, які лежали біля її двору; відповідач говорила свідку, що на даху її гаража, з метою самозахисту, встановлена відеокамера і восени 2014 року було змінено положення вказаного приладу, оскільки попереднє положення не влаштовувало позивача.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 13.02.2007 року та договору купівлі - продажу від 04.08.1984 року набув право власності на будинок в АДРЕСА_2.

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого Бахмацькою міською радою 26.03.2012 року, вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0.1000 га, яка розташована в АДРЕСА_2, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.6).

Рішенням Бахмацької міської ради від 06.02.2013 року № 16 було погоджено розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (а.с.7,8).

Також, в судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами по справі, що в домоволодінні, розташованому в АДРЕСА_1, напроти домоволодіння позивача проживає відповідач ОСОБА_3 На даху належного вказаній особі гаража, розміщеного у дворі господарства, встановлено відеокамеру, об»єктив якої направлений на вхід до двору та частину АДРЕСА_3.

Згідно повідомлення Державної служби України з питань захисту персональних даних № Т-244 від 22.10.2014 року, вбачається, що заяву ОСОБА_1 від 17.10.2014 року щодо захисту персональних даних було направлено за належністю до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (а.с.9).

Листом № 11-2/9-Т 236 170.14/25-129 від 24.11.2014 року ОСОБА_1 було повідомлено, що за результатами розгляду заяви позивача, підстав для вжиття заходів реагування, передбачених ЗУ «Про захист персональних даних» Уповноважений Верховної Ради України з прав людини не вбачає (а.с.10).

Згідно відповіді Бахмацької міської ради № 03-20/2086 від 31.10.2014 року на звернення позивача щодо неправомірних дій ОСОБА_3, в тому числі і щодо розміщення відеокамери, вбачається, що ОСОБА_1 для вирішення даного питання було рекомендовано звернутися до суду.

Згідно технічних характеристик відеокамери, які були надані суду відповідачем вбачається, що відеокамера «Oltec» LC-326 N NEW не має функції поворотності (а.с.48).

З фотознімків, наданих позивачем вбачається, що об»єктив камери, встановленої на даху гаража ОСОБА_3 направлений на вхід до господарства відповідача, радіус охоплення території, яка потрапляє під вказаний об»єктив камери є досить обмежений і включає вхід до двору та частину АДРЕСА_3 (а.с.12).

Згідно відеозапису, який міститься на диску № , що був оглянутий в судовому засіданні 16.04.2015 року вбачається, що в об»єктив відеокамери, встановленої на даху гаража ОСОБА_3 потрапляє частина території біля входу до подвір»я ОСОБА_3, частина електроопори та вулиці з проїзджою частиною та обома узбіччями, кут належної позивачу споруди для проведення торгівельної діяльності, верхня частина стіни та даху кута його житлового будинку та частина паркану на протилежній стороні вулиці. Також, на даному диску зафіксований конфлікт, який виник між сторонами восени 2014 року.

Згідно ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.11.2014 року, ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальност за ч.1 ст.125 КК України у зв"язку із примиренням обвинуваченого із потерпілим та закрито кримінальне провадження (єдиний унікальний номер провадження 728/2513/14) (а.с.31).

За результати огляду доказів за їх місцезнаходженням 16.04.2014 року, який був проведений за клопотанням представника відповідача за участі сторін по справі і протокол якого був досліджений в судовому засіданні, вбачається, що домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розміщені на протилежній частині АДРЕСА_3 по діагоналі на відстані приблизно 10-12 м; вхід до господарства відповідача і до споруди для проведення торгівельної діяльності позивача здійснюється зі сторони АДРЕСА_3; вхід до господарства ОСОБА_5 здійснюється зі сторони вулиці, яка розміщена перпендикулярно АДРЕСА_3; в господарстві ОСОБА_3 на даху гаража приблизно на відстані 2.20 м від землі встановлена відеокамера «Oltec», об»єктив якої направлений з нахилом донизу; на гаражі та паркані ОСОБА_3 прикріплені таблички, які попереджають про здійснення відеозйомки; на моніторі, який приєднаний до вищевказаної відеокамери і знаходиться в будинку відповідача, проглядається частина вулиці, включаючи проїзджу частину з обома узбіччями, фрагмент електроопори, вхід до господарства ОСОБА_3, кут споруди для проведення торгівельної діяльності (магазину), який належить ОСОБА_5, частина даху його будинку та частина паркану на протилежній стороні вулиці.

Відповідно до статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної школи, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Частиною 2 статті 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Згідно статті 1 Закону України «Про інформацію», інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з ст.11 вищевказаного Закону, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 31 Закону України «Про інформацію» надає громадянам право знати у період збирання інформації, які відомості про них і з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються. Дії, пов'язані з незаконним збиранням, використанням, зберіганням чи поширенням конфіденційної інформації можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою.

Під поняття «фото-, кіно-, теле- чи відео зйомка» підпадає процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле- чи відеоносій.

Так, власник пристрою не має права знімати своїх сусідів на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівки без їх згоди, але використовувати технічні засоби, в тому числі й телекамери, для контролю та спостереження, що встановлюється з метою охорони будинку, біля входу до господарства має право, без фіксації на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку (тобто без зберігання інформації для її використання).

Статтею 19 ЦК України передбачено, що особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватись договорами або актами цивільного законодавства.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту порушення ОСОБА_3 його права на недоторканість особистого життя.

В судовому засіданні не доведено, що відповідач спостерігає за приватним життям позивача та здійснює збирання конфіденційної інформації; суду не надано жодного доказу щодо порушення суб'єктивних цивільних прав ОСОБА_1 та членів його сім»ї внаслідок встановлення відповідачем камери відеоспостереження.

Будь-яких доказів того, що відповідач використовує інформацію всупереч інтересам позивача і це призводить до негативних наслідків суду також не надано.

Відеозапис, який був досліджений в судовому засіданні і на який посилається позивач, як на підтвердження того, що ОСОБА_3 збирає і зберігає інформацію про нього, суд не вважає таким, що свідчить про порушення відповідачем права позивача на особисте життя, оскільки копія вказаного запису була знята з диску, наданого відповідачем правоохоронним органам на їх прохання, вказаний диск зберігається в матеріалах кримінальної справи і є доказом у кримінальному провадженні (єдиний унікальний номер провадження 728/2513/14) і даний факт не заперчується сторонами по справі.

Судом встановлено, що відеонагляд за допомогою відеокамери здійснюється відповідачем виключно з метою створення безпечних умов проживання і цим права сусіда по вулиці не порушуються. Наявність можливості бачити те, що діється на частині вулиці та біля магазину, які є місцями загального користування, і входу до власного господарства, не заборонена і не може свідчити про збирання, зберігання, використання і поширення інформації про позивача та членів його сім»ї, тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд не вбачає.

На підставі ст.ст. 32, 34 Конституції України, ст.ст. 19, 307 ЦК України, ЗУ Про інформацію», керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист права на недоторканість особистого життя - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода