АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6823/14 Головуючий 1 інстанції
Справа № 431/1199/14-ц Олійник С.В.
Категорія: про стягнення боргу Доповідач: Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 р. м. Харків.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі - Костюченко В.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

13.08.2014р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 28 грудня 2012 року між ним та відповідачем був укладений усний договір у простій письмовій формі про те, що в рахунок платежів за придбання корпоративних прав ПП «Юран», що підтверджується розпискою. Сума завдатку становила 70 000 доларів США. Оскільки договір купівлі-продажу корпоративних прав не був укладений між сторонами з вини відповідача, який зобов'язувався до лютого 2014 року провести відповідні заходи, спрямовані на підписання договору купівлі-продажу корпоративних прав ПП «Юран», однак до теперішнього часу договір купівлі-продажу не укладено, заходи спрямовані на підписання договору відповідачем не виконані та не повернув отриману суму завдатку, просив суд стягнути з відповідача суму завдатку в національній валюті за курсом НБУ на момент подання позову разом із сплаченим ним судовим збором.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 повністю підтримуючи заявлені ним позовні вимоги та наведені на їх підтвердження доводи просив позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4, не визнаючи вимог позивача, зазначав, що ОСОБА_2 не відмовлявся від укладення договору купівлі продажу корпоративних прав і не відмовляється на цей час. Позивач сам відмовився від угоди, тому останній не повинен повертати отриманий завдаток в сумі 70000 доларів. Враховуючи наведене, просив суд повністю відмовити у задоволенні позову. Крім того, представник відповідача зазначив, що цей позов повинен розглядатися в іншому провадженні, оскільки поданий ОСОБА_3 з порушенням ст. 125 ЦПК України.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 940623 (дев'ятсот сорок тисяч шістсот двадцять три) гривні 88 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривень, а всього 944277 (дев'ятсот сорок чотири тисячі двісті сімдесят сім) гривень 88 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та повністю відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин справи. Зазначив, що суд не з'ясував, кому саме належать кошти, які він отримав від ОСОБА_3, та у зв'язку з якими правовідносинами, оскільки у первинному позові, який ОСОБА_3 подав від імені ОСОБА_5 і згодом суд залишив без розгляду, ОСОБА_3 доводив, що ці кошти належать ОСОБА_5 і надав на підтвердження цього відповідні документи.

Судова колегія заслухавши заперечення проти скарги позивача, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та розглянутих позовних вимог, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов районний суд виходив з того, що згідно розписки від 28 грудня 2012 року, яка розташована на а.с. 5, ОСОБА_2 від ОСОБА_3 отримав завдаток в сумі 70 000 доларів США за придбання корпоративних прав ПП «Юран».

На підставі цього, оскільки сторони в належній для такого випадку нотаріальній формі не уклали договір купівлі-продажу корпоративних прав, тому отримані відповідачем кошти є не завдатком, а авансом, який відповідно правової позиції, яка викладена у постанові ВС України від 13 лютого 2013 року по справі № 6-176цс12 підлягає поверненню.

Однак, всупереч вимог ст. 213 ЦПК України районний суд не з'ясував, що у справі відсутні докази укладення між сторонами розглянутої справи, попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав та належності ОСОБА_3 переданих за розпискою ОСОБА_2 70 000 доларів США в якості авансу.

Як пояснив ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду справи, передані за розпискою від його імені кошти він отримав від ОСОБА_5 і при передачі коштів ОСОБА_2 він діяв не від свого імені, а, на підставі наявних в матеріалах справи довіреностіей, - від імені ОСОБА_5, як власника сільгосподарського товариства "Калмичанка".

Дійсно, відповідно до нотаріально посвідченої довіреності № 1818 від 07 вересня 2012 року, яка діяла на день передачі коштів за розпискою, ОСОБА_5 на підставі усного договору доручення відповідно до ст.ст. 205, 208, 1000-1010 ЦК України уповноважив ОСОБА_3 бути його представником у будь-яких установах та організаціях з питань, для яких не є обов'язковою його особиста участь та допускається представництво, і які будуть пов'язані із реєстрацією та управління, а також вчиненням необхідних та належних дій, пов'язаних із відкриттям поточного рахунку з правом розпорядчого підпису, з правом управління його корпоративними правами в вищезазначеному Товаристві. Для чого цьому було надано право виконувати всі дії, пов'язані з цією довіреністю (а.с. 23).

Як вбачається з нотаріально посвідченої довіреності № 375 від 10 березня 2014 року ОСОБА_5 на підставі усного договору доручення відповідно до ст.ст. 205, 208, 1000-1010 ЦК України уповноважив ОСОБА_3 бути його представником у будь-яких установах та організаціях з питань, для яких не є обов'язкова його особиста участь та допускається представництво, у тому числі у судах усіх інстанцій. У тому числі підписувати позовні заяви. Вести його справи як учасника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірмою «Калмичанка», з правом управління його корпоративними правами у вищевказаному товаристві та вирішувати будь-які питання, які можуть виникнути в процесі реалізації цієї довіреності (а.с. 21-22).

Провадження по справі було відкрито за позовом ОСОБА_5 про стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_2 еквіваленту у гривнях 70 000 доларів США, а також 620 000 грн. матеріальної шкоди, 100 000 моральної шкоди, завданих внаслідок невиконання між власником СТОВ Агрофірма «Калмичанка» ОСОБА_5 і засновника ПП «Юран» ОСОБА_2 попередніх домовленостей про купівлю корпоративних прав на ПП «Юран». Згідно доводів цього позову ОСОБА_3 за вказаними попередніми домовленостями передав ОСОБА_2 завдаток в сумі 70000 доларів США, на підтвердження чого також послався на письмову розписку ОСОБА_2 від 2812.2012р., і вказав, що він діяв від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності № 1818 від 07.09.2012 року. Цей позов ОСОБА_5 підписаний його повноважним представником ОСОБА_3 (а.с. 2-4). Згодлом ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 29 серпня 2014 року зазначений позов ОСОБА_5 на підставі заяви його представника ОСОБА_3 була залишена без розгляду, а суд розглянув заявлений з аналогічних підстав позов ОСОБА_3 (а.с. 106).

Задовольняючи позов ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що передані ОСОБА_3 ОСОБА_2 70 000 грн. є авансом, переданим в рахунок договору купівлі-продажу корпоративних прав ПП «Юран», який підлягає поверненню позивачу з огляду на те, що такий договір так і не був укладений.

Дійсно, згідно розписки 28 грудня 2012 року ОСОБА_2 отримав в якості завдатку 70 000 доларів США від ОСОБА_3 за корпоративні права на ПП «Юран» (а.с. 5). Однак, при цьому районний суд не з'ясував, що вказана розписка не свідчить про те, що ОСОБА_3 є стороною майбутнього договору купівлі-продажу корпоративних прав ПП «Юран», або що йому належали ці кошти.

Однак, як вбачається із вищевказаних довіреностей, а також наявних в матеріалах справи претензії з приводу не укладення договору та відзиву на неї, ОСОБА_3 при передачі 70 000 доларів США діяв не самостійно, а від імені ОСОБА_5, в якості повіреного у справах придбання корпоративних прав ПП «Юран» (а.с. 6-9).

Всупереч вимог ст. 123 ЦПК України про законність та обґрунтованість свого рішення районний суд зазначені обставини не з'ясував, і не взяв до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України, за якою правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки лише довірителя, ОСОБА_3 самостійних прав і обов'язків у зв'язку з цим не набув, а тому відповідач у даному спорі його прав не порушив.

При таких обставинах відсутні правові підстави для стягнення 70 000 доларів США на користь ОСОБА_3, що не позбавляє власника цих коштів на захист свого права в судовому порядку.

Таким чином, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; порушив норми матеріального права, за відсутності у справі належних і допустимих доказів того, що при передачі 70 000 доларів США ОСОБА_3 діяв у своїх інтересах, а не у якості повіреного ОСОБА_5 і що ці кошти належали позивачу, то з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, за його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 316, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак на протязі 20 днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: