У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого ними спільно було набуте майно, а саме квартира АДРЕСА_1, два автомобілі та чотири земельні ділянки. Зважаючи на те, що з відповідачем вони не дійшли згоди щодо добровільного поділу майна, просив, зважаючи на неможливість поділу в натурі квартири визнати право власності за сторонами в рівних частках, виділити йому у власність автомобіль марки «Тойота Ланд Крузер», оскільки останній був придбаний за його ініціативою для поїздок на рибалку з метою перевезення човна і саме він користувався цим автомобілем до того часу поки відповідач не забрала автомобіль та документи на нього. ОСОБА_2 просив виділити автомобіль марки «Субару Форестер», яким під час спільного проживання сторін вона користувалась, і оскільки в останньої особливих потреб по перевезенню габаритних предметів немає, вказаний автомобіль повністю забезпечить її потреби. Також, просив поділити між сторонами чотири земельні ділянки порівну виділивши у власність кожній із сторін по дві земельні ділянки, а також стягнути з нього на користь відповідача різницю між вартістю автомобілів в розмірі 90 000 грн.

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на вказану квартиру, відступивши від засади рівності часток, оскільки з нею проживає неповнолітній син сторін, а ОСОБА_3 аліментів на утримання сина не сплачує, квартира є єдиним її житлом з сином, який відвідує навчальний заклад за місцем проживання і зміна останнього призведе до моральної травми сина. Крім того, ОСОБА_3 у квартирі не проживає близько двох років, не несе витрати по її утриманню, усі витрати покладені на неї, а ОСОБА_3 житлом забезпечений. В свою чергу квартира є двохкімнатною, одна з кімнат є прохідною, а тому зважаючи на те, що син сторін займає окрему кімнату, спільне проживання сторін в одній кімнаті є неможливим. Крім того у ОСОБА_2, враховуючи розмір заробітної плати відсутня можливість винаймати інше житло. Просила замість частки у квартирі виділити ОСОБА_3 чотири земельні ділянки, паєнакопичення у гаражно-будівельному кооперативі в розмірі 82 000 грн. Крім того, просила залишити у користуванні останній автомобіль марки «Тойота Ланд Крузер», оскільки вона ним користується тривалий час, а ОСОБА_3 виділити у власність автомобіль «Субару Форестер», оскільки останній ним користується.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 та виділено у власність земельні ділянки розташовані в Київській області, Макарівський район, кадастровий номер :00:003:0115, кадастровий номер :00:003:0116 та автомобіль «Тойота Ланд Крузер», державний номер НОМЕР_1.

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину вказаної квартири та виділено у власність земельні ділянки розташовані в Київській області, Макарівський район, кадастровий номер :00:003:0117, кадастровий номер :00:003:0118 та автомобіль «Субару Форестер», державний номер НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості виділеного майна в розмірі 244 203 грн 13 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року рішення Дарницького районного суду від 14 жовтня 2014 року в частині визначення суми компенсації вартості майна змінено.

Зменшено стягнуту з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості виділеного майна з 244 203 грн 13 коп. до 122 093 грн 06 коп. У іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, в частині залишеній без змін рішенням апеляційного суду, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, здійснив поділ спільного майна подружжя виходячи із рівності часток.

Зменшуючи розмір стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різниці у вартості виділеного майна, апеляційний суд правильно виходив із того, що при визначенні суми компенсації необхідно виходити з різниці між часткою виділеною стороні, зокрема ОСОБА_3, та часткою майна кожного з подружжя.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак