Номер провадження: 22-ц/785/5724/14
Головуючий у першій інстанції Куркан М.М.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Представник позивача звернувся з цим позовом до відповідачів вказуючи, що 29.11.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 014/6024/74/86381, відповідно до умов якого, позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 680 050 гривень, строком до 29.11.2017 року, а ОСОБА_4 зобов'язувалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобов'язань між Банком та ОСОБА_2 29.11.2007 року було укладено договір поруки № 014/6024/74/86381.

В порушення умов вказаного договору відповідач ОСОБА_4 прострочила виплату грошової суми, тому, у зв'язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість у розмірі 996 206,95 гривень, а також стягнути судові витрати у розмірі 3 219 гривень (а. с. 2-5).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2013 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - задоволено. Стягнено з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь банку заборгованість у розмірі 996 206,95 гривень, а також судові витрати у розмірі 1 609,50 гривень з кожного (а. с. 125-127).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення по відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 134-138).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2007 року між позичальником ОСОБА_4, поручителем ОСОБА_2 та ПАТ «Раййфайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/6024/74/86381, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 680 050 гривень, а ОСОБА_4 отримала та зобов'язувався повернути у строк до 29 листопада 2017 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12,950 % річних (а. с. 20-22).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 29.11.2007 року було укладено договір поруки № 014/6024/74/86381 (а. с. 30-31).

Відповідно п. 3.1 договору поруки від 29.11.2007 року, поручитель відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань як від позичальника та поручителя як разом, так і від кожного окремо. Крім того, поручителі відповідають перед позивачем всім належним їм на праві власності майном та грошовими коштами.

Відповідачі своїх зобов'язань за кредитним договором не виконали, в зв'язку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 03.02.2012 року складає 996 206,95 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 723 476,47 гривень; заборгованість за відсотками - 94 599,42 гривень; пеня за прострочення тілу кредиту - 53 518,36 гривень; пеня за прострочення відсотків по кредиту - 124 612,70 гривень.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч.1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За нормами ч.1 ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частина 2 ст. 554 ЦК України визначає, що поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків за прострочення виконання основного зобов'язання боржником, регламентується по суті не обсяг відповідальності поручителя, а обсяг його зобов'язання перед кредитором за договором поруки. З моменту порушення умов основного договору боржником обсяг зобов'язання поручителя і обсяг зобов'язання боржника перед кредитором за загальним правилом є рівними.

Задовольняючи позов про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, невиконання зобов'язання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

Довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не отримувала кредиті кошти є неспроможним, оскільки в матеріалах справи міститься заява на видачу готівки № К36/512-7 від 30 листопада 2007 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 своїм підписом засвідчила отримання грошей у розмірі 670 000 гривень (а. с. 32). Крім того, у судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_4 підтвердила факт отримання коштів за кредитним договором в повному обсязі.

Неспроможним є довід апеляційної скарги про те, що додаткову угоду № 1 від 09 вересня 2009 року до кредитного договору № 014/6024/74/86381 від 29 листопада 2007 року ОСОБА_2 не підписував, зміни зобов'язання відбулись без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, а тому порука припинилася.

Так, за положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Відповідно до п. 1.2., 1.3. договору поруки сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням Боржника - ОСОБА_4, які виникають з умов кредитного договору № 014/6024/74/86381 від 29 листопада 2007 року, а саме: повернути кредит в розмірі 680 050,00 гривень, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Сторони договору встановлюють, що зобов'язання поручителя перед Банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та Кредитним договором - не потребують.

Додатковою угодою № 1 від 09 вересня 2009 року, укладеною між ОСОБА_4 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», внесено зміни до кредитного договору № 014/6024/74/86381 від 29 листопада 2007 року, якою п. 1.2 договору викладено в новій редакції: дата остаточного погашення кредиту « 29 грудня 2019 року». З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, визначених кредитним договором, відповідно наведених положень Додаткової угоди строк кредиту збільшився на 25 календарних місяців (а. с. 231-232).

Згода ОСОБА_2 на внесення вказаних змін і доповнень до основного договору отримана, це питання банк із поручителем погоджував про що свідчить останній аркуш додаткової угоди на якому міститься письмова згода ОСОБА_2 на зміну умов кредитного договору та підтвердження, що його зобов'язання як поручителя відповідно до договору поруки від 29 листопада 2007 року зберігаються та забезпечують виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 014/6024/74/86381 від 29 листопада 2007 року із врахуванням внесених змін, посвідчена підписом ОСОБА_2

Безпідставними є твердження ОСОБА_2 про те, що згоду на зміну умов кредитного договору він не надавав, Додаткову угоду № 1 від 09 вересня 2009 року не підписував, оскільки доказів цьому матеріали справи не містять.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2013 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 січня 2013 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.