АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
справа № 619/529/14-ц головуючий 1 інст. Калмикова Л.К.
Провадження № 22-ц/790/8658/14 доповідач - Макаров Г.О.
Категорія - договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Макарова Г.О.,

суддів: Кіся П.В., Кіпенка І.С.,

за участю секретаря Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року по справі за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

03 лютого 2014 року ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 646323,01 грн. та судових витрат в сумі 3441 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № ML702/238/2007. Згідно з Кредитним договором банк надав відповідачу кредит в сумі 54485,00 доларів.

Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені у Кредитному договорі (зокрема п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором (зокрема в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами). Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів (додаток № 1 до Кредитного договору). В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Зобов'язання по Кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема, не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. Станом на 02 січня 2014 року заборгованість відповідача по тілу кредиту за Кредитним договором складає 17389,49 доларів США. Згідно з п. 3.1.1. ст. 3 частини 2 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник (Відповідач) зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум. Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту Відповідачу нарахована пеня в розмірі 507328,81 грн.

Розрахунок пені: непогашена своєчасно сума кредиту помножується на 1% помножується на кількість прострочених днів.

Відповідно до п. 1.9. Кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, в разі порушення Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором.

29.06.2010 р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077 -1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № ML702/238/2007 від 06.08.2007 р. До Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором № ML702/238/2007 від 06.08.2007 р.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав. Пояснив, що 06.08.2007 року між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав від ЗАТ «ОТП Банк» кредит в розмірі 54 485 доларів США на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В той же день між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір іпотеки в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Предметом іпотеки визначена двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач належним чином виконував зобов'язання за кредитним договором, але після світової фінансової кризи 2008 року та суттєвої зміни курсу не зміг продовжувати виконувати умови договору. Між відповідачем та ЗАТ «ОТП Банк» була досягнута домовленість про передачу відповідачем ЗАТ «ОТП Банку» права розпоряджатись предметом іпотеки шляхом видання відповідної довіреності. Після отримання довіреності ЗАТ «ОТП Банк» вправі був розпорядитись квартирою, що була предметом іпотеки, а кошти отримані від реалізації квартири направити на погашення боргу за кредитним договором. До відповідача після видачі довіреності щодо відчуження предмету іпотеки у ЗАТ «ОТП Банка» жодних вимог не було, зобов'язання за кредитним договором сторони домовились вважати виконаними. Відповідач видав відповідну довіреність, звільнив квартиру та передав представникам ЗАТ «ОТП Банк» ключі від квартири.

Згідно досягнутої домовленості подальших взаємовідносин відповідач та ЗАТ «ОТП Банк» не мали. Відсутність будь-яких претензій з боку ЗАТ «ОТП Банк» підтверджує виконання сторонами зазначеної домовленості.

Позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року.

Таким чином, станом на день звернення позивача до суду строк позовної давності сплив, а тому він просив застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року позовна заява ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволена частково. Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у сумі 277988.4 грн.: 138994.20 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 138994.20 грн. - пені за несвоєчасне повернення суми кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 2779,9 грн. У задоволенні іншої частини позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд не звернув уваги на те, що коли він в наслідок світової фінансової кризи та суттєвої зміни курсу долара США не зміг продовжувати виконувати умови договору, між ним та ЗАТ «ОТП Банк» була досягнута домовленість про погашення заборгованості за рахунок вартості квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходилась в іпотеці згідно договору PCL-702/238/2007 та припинення зобов'язань за кредитним договором.

14 вересня 2009 року він надав довіреність працівникам банку на право розпорядження предметом іпотеки, звільнив квартиру та передав ключі від квартири і на підставі цього не здійснював платежі за кредитним договором, крім того, в наслідок вказаних обставин банк вимагав дострокового повернення частини кредиту, що залишалась та сплати процентів.

Таким чином, право на позов у Банка виникло 19 вересня 2009 року та закінчилось через 3 року. Але не зважаючи на це, суд не застосував до даних правовідносин строку позовної давності незважаючи на подану заяву.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 02 січня 2014 року заборгованість по тілу кредиту складає 138994,20 грн., а пеня складає 507328,81 грн., яка підлягає зменшенню до суми основного боргу - 138994,20 грн. а оскільки датою повернення кредиту є 06 серпня 2037 року, перебіг строку позовної давності починається саме з цієї дати.

Але з цим висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну та спеціальну.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в 3 роки (ст. 257 ЦК).

Відповідно до ст. 253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок.

Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, у свою чергу, до цього строку не включаються.

Частиною 1 ст. 261 ЦК встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється загальними правилами визначення строків, установлених ст.ст. 253-255 цього кодексу.

Строк, як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк, обчислюваний роками, спливає у відповідний місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяціми, то у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 509, п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 517, ст. 526, 546, ч. 1 ст. 575, ч. 1 ст. 590, п. 4 ч. 1 ст. 593, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 1050, ст. 1054 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право застави припиняється у разі: набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.08.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі -«Банк») та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № ML702/238/2007. Згідно з Кредитним договором банк надав відповідачу кредит в сумі 54485,00 доларів. 06.08.2007 року в порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки. Зобов'язання по Кредитному договору відповідачем не виконані, зокрема, не виконується графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків. У зв'язку з чим «ОТП Банк» звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів і сторони дійшли угоди, згідно якої, 14.09.2009 року ОСОБА_1 видав довіреність працівникам банку на право розпорядження предметом іпотеки - квартирою АДРЕСА_1 для її продажу і направленням коштів від її реалізації на погашення боргу за кредитним договором. Але працівники ЗАТ «ОТП Банк» здійснили відчуження квартири, яка була предметом іпотеки лише 25.11.2010 року за 42000 доларів США і тоді зарахували гроші від продажу квартири в рахунок заборгованості.

29 жовтня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна»було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю на підставі якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права вимоги ЗАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 за кредитним договором № ML702/238/2007 від 06 серпня 2007 року.

Після отримання права вимоги за кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не звернулося до ОСОБА_1 з вимогою про сплату заборгованості та не повідомило про заміну сторони в зобов'язанні.

03.02.2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна», як правонаступник ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 646323,01 грн., у зв'язку з порушенням строків визначених у графіку платежів в додатку № 1 до Кредитного договору.

Відмовляючи в застосуванні строку позовної давності суд першої інстанції не звернув уваги, що під час виконання кредитного договору за ініціативою ЗАТ «ОТП Банк» про дострокове виконання боргових зобов'язань, ОСОБА_1, відповідно до п. 1.9.1. частини 2 Кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, згідно угоди сторін, 14.09.2009 року видав довіреність представникам банку на право розпорядження предметом іпотеки - квартирою АДРЕСА_1, яка була продана Банком за 42000 доларів США в рахунок дострокового виконання боргових зобов'язань ОСОБА_1 Тобто 14.09.2009 року, ОСОБА_1 в рахунок дострокового виконання боргових зобов'язань передав майно вартістю 42000 доларів США.

Таким чином, дії Банку з виконання договору (отримання довіреності на продаж квартири, яка знаходилась в іпотеці, продаж цієї квартири і зарахування коштів в рахунок вимог про дострокове виконання боргових зобов'язань) дають підстави вважати правочин схваленим Банком - особою на користь якої його було укладено.

А тому, для Банку, як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (видачі доручення) оскільки він збігається з із днем, коли Банк довідався або міг довідатися про порушення свого права з приводу дострокового виконання боргових зобов'язань.

Отже, 3-х річний строк позовної давності у спорі, що виник між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» обчислюється з 14.09.2009 року і закінчується 13.09.2012 року.

Тобто ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду за захистом своїх прав з порушенням строку позовної давності.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин ухвалене у справі рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. З урахуванням зазначеного з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у сумі 1721 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309, 313-317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 листопада 2014 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 721 ( одна тисяча сімсот двадцять одна) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - Судді: колегії: -