Справа № 510/1979/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2014 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Сорокіна К.В..;

- при секретарі Памбук Л.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:

- копія свідоцтва про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- копія витягу про реєстрацію права власності на житло.

- Копія договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення.

- Копії платіжних документів.

- копія паспорта ОСОБА_1;

- копія паспорта ОСОБА_2;

- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2;

- копія технічного паспорту на кв. №23, будинку №50, по вул. Леніна, у м. Рені;

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що протягом 11 років, позивачка, ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Власниками зазначеної квартири були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, бабуся та дідусь відповідача.

У 2003 році, дідусь відповідача, ОСОБА_3 та бабуся відповідача, ОСОБА_4, продали позивачу зазначену квартиру, після чого ОСОБА_1 стала мешкати в ній, господарювати, вважаючи що вона є фактичним власником квартири. У 2003 році позивачка поїхала на заробітки в Росію, щороку приїжджає і мешкає у квартирі.

На сьогоднішній день, позивач продовжує проживати у вказаній квартирі. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за квартирою, утримує її, робить в ній поточний та капітальний ремонт. Власник вказаної квартири не проживає в ній та не зареєстрований.

Позивач пояснила, що вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням переоформити квартиру відповідним чином, але кожен раз він запевняв позивачку, що документи виготовлюються. У 2013 році був зроблений технічний паспорт на квартиру. Пізніше позивачка дізналася про те, що ОСОБА_3 11.09.2005 року помер.

З 2003 року, відповідач або інші правонаступники власника жодного разу не витребували в позивача майно, вимог щодо повернення будинку не висували, не заперечували проти ремонтів квартири.

Таким чином, з 2003 року, позивач повністю утримує квартиру, сплачує комунальні платежі, робить поточний та капітальний ремонт, і вважає що за нею можливо визнати право власності на вищевказану квартиру.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 344 ЦК України передбачає випадок набуття права власності за набувальною давністю. За цією статтею особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Слід також зазначити, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності.

Позивач з 2003 р. вільно та безперервно володіє квартирою №23 в будинку №50 по вул. Леніна, у м. Рені, тобто більше десяти років. Позивач фактично виконує обовязки власника майна: здійснюює поточний ремонт будівлі та її технічне обслуговування, доглядає за її збереженням та ін. Відповідачу про це відомо, однак він не чинить будь-яких перешкод у володінні майном, не предявляє до позивача будь-яких претензій, взагалі не проти визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем. Позивач фактично, законно володіє чужим майном, оскільки між ним та відповідачем не укладалися договори про утримання нерухомого майна, його оренду та ін.

З урахуванням вищевикладеного, суд вбачає правові підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2, з положень набувальної давності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1223, 1258, 1264, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на квартиру АДРЕСА_3, за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області 10 днів - з дня проголошення рішення.

Суддя: К.В. Сорокін