АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 55
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 5 вересня 2014 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю РУШ про стягнення заробітної плати, середньої заробітної плати за затримку розрахунку, збитків, компенсації за невикористану відпустку,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ від 5.09.2014р. повернуто позовну заяву ОСОБА_2 до ТОВ РУШ про стягнення заробітної плати, середньої заробітної плати за затримку розрахунку, збитків, компенсації за невикористану відпустку. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказану ухвалу судді, посилаючись на її невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вона підлягає скасуванню за такими підставами.

Повертаючи ОСОБА_2 його позовну заяву про стягнення заробітної плати, середньої заробітної плати за затримку розрахунку, збитків, компенсації за невикористану відпустку, суддя суду першої інстанції керувалась вимогами ч.3 ст.118, п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України та посилалась на необхідність звернення з вказаними вимогами у наказному провадженні.

Вказаний висновок судді не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

За положеннями п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, може бути видано судовий наказ. Відповідно до вимог ч.3 ст.118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Згідно п.6 ч.3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається, якщо вона подана без дотримання порядку визначеного ч.3 ст.118 цього Кодексу.

У тексті позовної заяви про стягнення заробітної плати, середньої заробітної плати за затримку розрахунку, індексації та компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_2 зазначав, що з ТОВ РУШ він перебував у трудових відносинах з 4.12.2013р. по 1.08.2014р. При звільненні йому не у повному обсязі виплачена заробітна плата та сума компенсації за невикористану відпустку. Конкретних розмірів грошових сум вказати не зміг у звязку з тим, що ТОВ РУШ відмовилось повідомити його про усі нараховані кошти та надати розрахунковий лист.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що крім вимоги про стягнення заробітної плати з урахуванням індексу інфляції, вона містить і вимоги про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні на підставі ст.117 КЗпП України та про стягнення компенсації за невикористану відпустку. Між тим, зазначені вимоги з врахуванням положень п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України та розяснень п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 23.12.2011р. №14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження не відносяться до тих вимог, які можуть бути розглянуті у порядку наказного провадження.

З матеріалів справи також вбачається, що до позовної заяви ОСОБА_2 надано копії його досудових звернень до ТОВ РУШ. Так, у зверненні від 31.07.2014р. ОСОБА_2 просив ТОВ РУШ повідомити його розмір виплаченої йому заробітної плати, премій та компенсацій у період з квітня по липень 2014 року (а.с.24). У зверненні від 1.08.2014р. ОСОБА_2, зокрема, просив ТОВ РУШ ознайомити його з розміром нарахувань по оплаті праці у період з квітня по серпень 2014р. При цьому посилався на те, що при звільненні у якості оплати йому видано дві грошові суми 733грн. та 422грн. без повідомлення про конкретне найменування виду цих платежів. Вважав, що сума 733грн. є недостатньою для оплати його роботи у липні 2014 року, а сума 422грн. недостатня для оплати компенсації невикористаної відпустки (а.с.23).

Тобто, з позовної заяви ОСОБА_2 та доданих до неї звернень вбачається, що фактично ОСОБА_2 звернувся до суду не у звязку з невиплатою йому нарахованої заробітної плати, а у звязку з тим, що виплачена йому при звільненні сума заробітної плати на його думку не відповідала виконаній ним роботі. Зазначені обставини вказують, що фактично між ОСОБА_2 та ТОВ РУШ взагалі існує спір працівника з приводу оплати його праці, а не з приводу виникнення конкретної заборгованості по нарахованій та невиплаченій заробітній платі.

З врахуванням вказаних обставин вимога ОСОБА_2 не може вважатись вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, яка розглядається у наказному провадженні.

Оскільки суддею суду першої інстанції не враховано зазначених обставин та вимог закону, її ухвала на підстав ч.3 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання щодо прийняття позовної заяви на новий судовий розгляд. Вимога апеляційної скарги про постановлення нової ухвали про призначення справи до нового розгляду лежить поза межами компетенції апеляційного суду. У звязку з цим апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 5 вересня 2014 року скасувати і передати питання на новий судовий розгляд суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_3

ОСОБА_4