Провадження № 2/331/1341/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

при секретарі Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 Аваль про спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ ОСОБА_2 Аваль про зобовязання відповідача анулювати всю заборгованість позивача за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р., з видачею довідки ОСОБА_1 про припинення кредитних правовідносин за цим договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 26.06.2006р. був укладений кредитний договір №014/17-15/1117-35, за умовами якого відповідач надав позивачу, як позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 53000 доларів США на строк 240 місяців до 26.06.2026р. У звязку з тяжким фінансовим становищем позичальника, у останнього перед банком виникла заборгованість за кредитним договором. Гарантійними листами від 13.11.2013р. за вих. №114-16-0-00/6-3615 та від 25.11.2013р. №114-16-0-00/6-3749 відповідач повідомив позивача про те, що банк здійснить прощення залишку боргу та сторнування пені за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р., ініціює завершення виконавчого провадження за кредитним договором та судового процесу щодо виселення, здійснить заходи щодо вивільнення заставного майна від банківського обтяження у нотаріуса (державного реєстратора) за умови виконання позичальником наступних вимог: внесення на погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р. коштів в сумі не менше, ніж 70% від суми боргу (тіло та відсотки); сплата судових витрат банку; надання фінансовим поручителем за вищевказаним кредитом ОСОБА_3 до банку копії витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно; здійснення повного погашення заборгованості за кредитним договором №010/17-15/1077-35 від 13.06.2006р.; підписання рекомендованого листа-повідомлення про анулювання пені та підписання договорів про припинення зобовязань за обома договорами. 26.11.2013р. відповідно до досягнутих домовленостей та у відповідності з умовами кредитного договору, позивач здійснив наступні оплати: 139251,17 грн. в рахунок погашення тіла кредиту; 2801,07 грн. - в рахунок погашення заборгованості за відсотками; 148939,40 грн. - в рахунок погашення заборгованості за відсотками; 8309,60 грн. - в рахунок погашення заборгованості за кредитом; 1820,00 грн. - в рахунок погашення судових витрат. Листом від 27.11.2013р. банк повідомив позичальника про анулювання (прощення) заборгованості за пенею в розмірі 189356,32 грн. Але, на прохання позивача про видачу довідки про припинення кредитних відносин, відповідач не відреагував. В порушення досягнутих домовленостей, з боку банку продовжується нарахування суми заборгованості за кредитом, заборгованості по відсотках та пені по кредиту і відсотках, не зважаючи на те, що кредитні відносини за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р. між сторонами припинились, у звязку з належним виконанням позивачем досягнутої з банком домовленості.

В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити , посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився , надав суду заперечення, в яких зазначено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на даний час зобовязання за кредитним договором залишається невиконаними, строк дії кредитного договору не закінчився. З посиланням на приписи ст.ст. 1, 17, 33 Закону України Про іпотеку, умови договорів, банк зазначає, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким незабороненим законодавством способом, в тому числі на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, а також у відповідності до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченого цим договором. Будь-яким судовим рішенням не визнано недійсним, припиненим кредитний договір або договір іпотеки, просить в задоволенні позову відмовити .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Судом встановлено, що 26.06.2006р. між АППБ Аваль, правонаступником якого є ПАТ ОСОБА_2 Аваль (кредитор) і ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №014/17-15/1117-35, згідно з п.1 якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 53000,00 доларів США на строк 240 місяців до 26.06.2026р.

Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі (п.2.1 договору).

Відповідно до 1.3 кредитного договору, погашення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту, погашення відсотків за користування кредитом здійснюється щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ході судового розгляду справи обома сторонами визнана та обставина, що позичальник мав прострочені зобовязання щодо своєчасного повернення кредитних коштів.

Листами від 13.11.2013р. за вих. №114-16-0-00/6-3615 та від 25.11.2013р. за вих. №114-16-0-00/6-3749 відповідач надав гарантії позичальнику про те, що банк здійснить прощення залишку боргу та сторнування пені за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р., ініціює завершення виконавчого провадження за кредитним договором та судового процесу щодо виселення, здійснить заходи щодо вивільнення заставного майна від банківського обтяження у нотаріуса/державного реєстратора за умови виконання позичальником наступних вимог: внесення на погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р. коштів в сумі не менше, ніж 70% від суми боргу (тіло та відсотки); сплата судових витрат банку; надання фінансовим поручителем за вищевказаним кредитом ОСОБА_3 до банку копії витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно; здійснення повного погашення заборгованості за кредитним договором №010/17-15/1077-35 від 13.06.2006р.; підписання рекомендованого листа-повідомлення про анулювання пені та підписання договорів про припинення зобовязань за обома договорами.

З наданих суду документів вбачається, що позивач прийняв до виконання вищевказані умови, викладені в гарантійних листах банку. Підтвердженням цього є те, що позивачем за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р. були сплачені кошти (тіло кредиту та відсотки) у розмірі, зазначеного в цих листах (не менше 70% від суми боргу), згідно квитанцій; сплачені судові витрати; здійснено повне погашення заборгованості за кредитним договором №010/17-15/1077-35 від 13.06.2006р., згідно квитанцій.

Заявою від 27.11.2013р. позивач просив банк здійснити прощення розрахованого розміру пені за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р. в розмірі 189356,32 грн. Листом від 27.11.2013р. банк повідомив позивача про анулювання (прощення) заборгованості за пенею в розмірі 189356,32 грн.

Заявою від 25.11.2013р. №114-16-0-00-6/3761 банк звернувся до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ про завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2342/11 , виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 15.08.2012р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ОСОБА_2 Аваль боргу у розмірі 1820,00 грн.

Заявою від 25.11.2013р. №114-16-0-00-6/3760 банк звернувся до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ про завершення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2342/11 , виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 15.08.2012р. про звернення стягнення на предмет іпотеки, належного ОСОБА_1, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, задоволення вимог Банку у розмірі 535520,46 грн.

Повідомленням про припинення іпотеки та заборони від 25.11.2013р. за №114-16-0-00/6-3755 банк повідомив реєстраційну службу Запорізького МУЮ про те, що у звязку з повним виконанням зобовязань по кредитному договору №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р. між ОСОБА_1 та ПАТ ОСОБА_2 Аваль, припинився договір іпотеки, укладений 26.06.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, та зареєстрованого в реєстрі іпотек за №1-948, укладений з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором. Зазначеним повідомленням банк просив здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки, що виникла за договором іпотеки, та припинення обтяження у вигляді заборони відчуження обєктів нерухомого майна, накладеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 26.06.2006р. на договорі іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З аналізу фактичних обставин справи суд приходить до висновку про те, що згідно з гарантійними листами від 13.11.2013р. за вих. №114-16-0-00/6-3615, від 25.11.2013р. за вих. №114-16-0-00/6-3749, а також з урахуванням взаємних дій, спрямованих на виконання позичальником умов цих гарантійних листів і прийняття банком такого виконання, сторонами в простій письмовій формі внесені зміни до умов договору, що не суперечить приписам ст.654 ЦК України, за змістом якої зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається.

При цьому, судом враховується те, що не підписання між сторонами договорів про припинення зобовязань за кредитами, не може свідчити про подальшу дію кредитних договорів, оскільки з боку позичальника вже були виконані істотні умови домовленостей з банком, а останнім вже підтверджено той факт, що кредитний договір №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р. припинився. Подальші дії банку, як-то звернення до органу державної виконавчої служби із заявами про завершення виконавчих проваджень, реєстраційної служби із заявою про припинення іпотеки свідчать додатково свідчать про припинення кредитного договору.

У відповідності до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п.1); інші юридичні факти (п.4).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З аналізу фактичних обставин справи вбачається, що з боку позивача були належним чином виконані взяті на себе зобовязання за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р., з урахуванням подальших досягнутих домовленостей між сторонами, і взаємне виконання таких домовленостей.

Проте, як стверджує позивач, банк відмовляється видавати позивачеві довідку про припинення кредитних відносин, і продовжує нараховувати суму заборгованості за кредитом, в т.ч. відсотках і пені. У звязку з цим, позивач ставить вимоги про зобовязання відповідача анулювати всю заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №014/17-15/1117-35 від 26.06.2006р., з видачею йому довідки про припинення кредитних правовідносин за цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст.14 ЦК України закріплено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З правовідносин, які склались між сторонами по даній справі, не вбачається обовязку банку видавати позичальнику довідку про припинення кредитних правовідносин; також, не передбачено права позичальника вимагати від банку анулювання заборгованості за кредитним договором ,навіть якщо така заборгованість відсутня.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем обраний невірний спосіб захисту свого права. Позивач не позбавлений права захищати свої інтереси в інший спосіб, який передбачений договором або законом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59,60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Світлицька