АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/719/14 Справа № 200/9562/13 Головуючий у 1 й інстанції - Циганкова В.О. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2013 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Банк «Траст», ОСОБА_3, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Траст-Фінанс» про визнання зобов'язання за кредитним договором припиненим та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовними вимогами до ПАТ «Банк «Траст» та ОСОБА_3, третя особа ТОВ «Траст-Фінанс» про визнання правовідносин за кредитним договором, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ Банк «Траст» припиненими та зобов'язання вчинити певні дії.

Разом із позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову від позивача ОСОБА_5, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову, а саме заборонити Індустріальному ВДВС Дніпропетровського МУЮ проводити примусове стягнення за виконавчим листом № 2-1144 Печерського районного суду виданого 30.04.10 року, в тому числі продавати належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 за виконавчим провадженням ВП № 23213708 до вирішення справи по суті.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2013 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено та в порядку забезпечення позову заборонено Індустріальному відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції проводити примусове стягнення за виконавчим листом № 2-1144 Печерського районного суду м.Києва, виданого ЗО квітня 2010 року, за виконавчим провадженням ВП № 23213708, в тому числі продавати належну ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду.

Вивчивши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції, виходив з того, що заява про таке забезпечення ґрунтується на законі, та не суперечить вимогам ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Проте виходячи з обставин справи колегія суддів не може погодиться з такими висновками суду у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Таким чином, заборонивши Індустріальному районному відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції проводити примусове стягнення за виконавчим листом №2-1144 Печерського районного суду м. Києва, виданого 30 квітня 2010 року за виконавчим провадженням ВП №23213708, суд зупинив виконання рішення Печерського районного суду м. Києва.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно до п. 2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Оскільки у даному випадку не було підстав для застосування заходів забезпечення позову, а також вжито заходів забезпечення позову прямо заборонених законом, судова колегія вважає за необхідне ухвалу скасувати і постановити нову про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції, на підставі п. 2 ст. 312 ЦПК України, скасувати та в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2013 року - скасувати, в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів .

Судді: