Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Гончарука В.П.

при секретарі - Погорілій К.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи : ОСОБА_3, що також виступає в інтересах ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 зваернувся до суду з позовом в якому просить припинити право відповідача ОСОБА_2. на 1/5 частину спільного сумісного майна, а саме на 1/5 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним ( ОСОБА_1) право власності на 1/5 частини 2- х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. поклавши на відповідача судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірна квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5. померла.

До жовтня 2010 р. всі співвласники квартири проживали разом в спірній квартирі, після чого відповідач змінив місце свого проживання, але з відповідачем була домовленість, що його частка буде викуплена та була обумовлена сума його частки,що складала 130 тис. грн..

В червня 2013 р. вся обумовлена сума була сплачена відповідачу , що було оформлено в вигляді розписки, але відповідач не виконує взятих на себе зобов»язань не хоче переоформлювати право власності та зніматися з реєстраційного обліку, в зв»язку з чим позивач звертається до суду та свої вимоги обґрунтовує посиланням на вимоги ст.. 365 ЦК України.

В судовому засідання позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, зазначаючи, що вказану угоду вони не можуть оформити нотаріально ( договір купівлі - продажу, договір дарування) в зв»язку з браком коштів.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначаючи, що дійсно позивач на протязі 2010 - 2013 р.р. сплачував компенсацію за 1/5 частини спірної квартири, що належить йому як співвласнику, але позов не визнає з тих підстав, що вважає, що позивач повністю не сплатив йому суму компенсації за його частку за усною домовленістю в розмірі 20 тис. грн., посилаючись при цьому на відсутність правових підстав для припинення права власності та задоволення позову.

Треті особи в зал судового засідання не з'явились, хоча сповіщались належним чином про день, місце та час розгляду справи в суді.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 8 липня 2008 р . спірна квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в рівних долях.

Дана квартира складається з двох ізольованих кімнат площею 18,6 кв.м. і 12,7 кв.м. відповідно, загальна площа квартири становить 43,2 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5. померла, спадщину, що залишилась після смерті останньої ніхто не прийняв.

Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги позивачка посилається на те, що частка відповідача у спільному майні є незначною, проживає в іншому місці, а відтак припинення його права власності на спірну частину квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне користування і володіння майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Проте, як було зазначено вище, спірна квартира, співвласниками якої є 5 осіб, складається з двох ізольованих кімнат. Належна відповідачу частка у праві спільної власності сторін складає 1/5 частки спірної квартири, така ж саме частка належить і позивачу по справі та всім іншим співвласникам, а відтак твердження позивача про те, що така частка є незначною, суд вважає помилковим.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Також статтею 361 даного Кодексу передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Також в ході судового засідання сторона позивач не надав доказів того, в обґрунтування своєї правової позиції по позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Враховуючи викладене, керуючись ст.365 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи : ОСОБА_3, що також виступає в інтересах ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя :