Справа № 265/6335/14-ц
Провадження № 2/265/2602/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 жовтня 2014 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання її втратившею право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 свідоцтва про право власності від 19 травня 1994 року № 20496, виданого Державним підприємством «Житловик» та свідоцтва про право на спадкування за законом, виданого Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою від 07 червня 2005 року, зареєстрованого за № 1-2907. У вказаній квартирі зареєстрована та фактично не проживає з лютого 2012 року його колишня дружина ОСОБА_2. Її особистих речей в квартирі немає, комунальні платежі вона не здійснює. Просила позов задовольнити, визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У звязку з наведеним, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі доказів, які маються в матеріалах справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 травня 1994 року № 20496, виданого Державним підприємством «Житловик» та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою Маріупольською державною нотаріальною конторою 07 червня 2005 року, зареєстрованого за № 1-2907 (а.с.а.с. 7,8,9).

З копії лицевого рахунку № 5798 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: квартиронаймач ОСОБА_1, його колишня дружина ОСОБА_2, та діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

З акту, виданого ККП «КК Східна» 22 вересня 2014 року, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2, яка з лютого 2012 року за даною адресою не проживає. Дані обставини підтверджені сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника квартири, який не є її співвласником, на користування цим жилим приміщенням обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому жилому приміщенні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником квартири або законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач прописав у належний йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1 свою дружину відповідачку по справі, шлюб з якою розірвано 31 серпня 2009 року (а.с. 4), та яка не проживає в зазначеній квартирі понад рік, не використовує зазначене жиле приміщення за його призначенням, не сплачує комунальні платежі, а тому суд вважає, що вона може бути визнана такаю, що втратила право користування жилою площею у спірній квартирі.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходе до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 88, 213-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилою площею в квартирі АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Т.С. Адамова