У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі- Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просив суд: скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 42229160 від 15 серпня 2014 року; скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 42227516 від 15 серпня 2014 року.

Заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що 04 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2604/11426/2012 по стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 363894,65 гривень та судові витрати у розмірі 4005,72 гривень. 26 лютого 2014 року на підставі заяви заявника й оригіналу виконавчого листа, постановою Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 42227516 та № 42229160 з примусового стягнення боргу. Постановлено відповідачу добровільно виконати рішення в 7-денний строк, а в протилежному випадку виконати його в примусовому порядку. Рішення в добровільному порядку відповідачем не виконано. 01 вересня 2014 року ПАТ «Укрсцобанк» було отримано постанови державного виконавця від 15 серпня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто у зв'язку з не авансуванням стягувачем витрат на виготовлення технічної документації. Однак, таке твердження не відповідає дійсності у зв'язку з тим, що на адресу ПАТ «Укрсоцбанк» жодної пропозиції щодо авансування витрат на здійснення будь-яких дій державного виконавця не надходило. Відсутня також інформація про те, що державним виконавцем було виявлено та здійснено опис та арешт будь-якого майна, а також не було повідомлено ПАТ «Укрсоцбанк» про призначення спеціаліста/експерта для проведення оцінки виявленого майна, якщо така постанова взагалі була. Відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень по виконавчому провадженню № 42227516 та виконавчому провадженню № 42229160 за даними відсутні будь-які постанови про призначення спеціаліста, а також про виявлення майна. Ці факти свідчать про недбалість проведення виконавчого провадження, а також про незаконність винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 42227516 та виконавчому провадженню № 42229160.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, з проханням розглядати справу у відсутність представника заявника, вимоги скарги підтримують в повному обсязі.

Уповноважений представник Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Третя особа - ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи,що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2012 Дніпровським районним судом м. Києва було видано два виконавчі листи № 2604/11426/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 45579 доларів 70 центів США, що еквівалентно 363894 гривень 65 копійок, заборгованості за договором кредиту № 2007/686-ФО3.14/197 від 12 липня 2007 року та про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 4005 гривень 72 копійки витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом.

15 серпня 2014 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції було винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідних до яких виконавчий лист № 2604/11426/2012, виданий 04 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 363894,65 гривень та виконавчий лист № 2604/11426/2012, виданий 04 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошових коштів у розмірі 4005,72 гривень було повернуто на підставі того, що стягувач не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено Законом України «Про виконавче провадження», незважаючи на попередження державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

Як вбачається з оскаржуваних постанов державного виконавця, обґрунтовуючи підстави повернення виконавчих листів стягувачеві, державний виконавець посилається на вимоги п. 5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч. 5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. У разі якщо стягувач у двадцятиденний строк з дня одержання відповідного повідомлення державного виконавця не авансує витрати, пов'язані з підготовкою документів, що характеризують об'єкт нерухомості, арешт з нього знімається.

З огляду на вищевикладене, з вказаних норм вбачається, що державним виконавцем має бути направлено відповідне повідомлення на адресу стягувача, який в двадцятиденний термін з моменту отримання такого повідомлення має здійснити авансування витрат.

Згідно ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, на адресу стягувача з боку державного виконавця не було направлено відповідного повідомлення про авансування витрат виконавчого провадження. Крім того, з боку державного виконавця не було винесено будь-яких постанов про накладення арешту на майно боржника, щоб слугувало би підставою для необхідності виготовлення документів, що характеризують об'єкт нерухомості для подальшої її реалізації.

Відповідно до ч.1 ст. 35 закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Згідно ч. 2 ст. 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Як роз'яснено в п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що скаржник не отримував вимог державного виконавця про здійснення авансування витрат виконавчого провадження ВП № 42229160, ВП № 42227516, то постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 15 серпня 2014 року прийняті з порушенням порядку встановленого Законом України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим скарга Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 17, 31, 35, 42, 47, 63 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії- задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Ісупової Наталії Володимирівни (ВП № 42229160) про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 серпня 2014 року, винесену в порядку виконання виконавчого листа № 2604/11426/2012, виданого 04 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області Ісупової Наталії Володимирівни (ВП № 42227516) про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15 серпня 2014 року, винесену в порядку виконання виконавчого листа № 2604/11426/2012, виданого 04 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: