Провадження № 4-с/161/3/14
У Х В А Л А

21 січня 2014 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

при секретарі Селюкові Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1звернувся суд із скаргою на дії державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції. Скаргу мотивував тим, що 23.01.2012 року старшим державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В порушення вимог ч.3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що арешт може бути накладений у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, державний виконавець наклав арешт на все майно боржника без дотримання принципу співмірності та без визначення конкретного майна Відповідно до виконавчого листа №2-200 від 07.12.2010 року з боржника в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 1700 грн. судового збору. Сума стягнення не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати. А тому, відповідно до п.7 ст. 52 Закону звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку не здійснюється. Крім того, дане виконавче провадження було закінчено 28.11.2012 року в звязку з направленням виконавчого документу до іншого відділу ДВС. Про існування закінченого виконавчого провадження та оскаржуваної постанови представник скаржника дізналася після ознайомлення з виконавчим провадженням, яке було відкрито ВДВС Луцького РУЮ 18.02.2013 року. На підставі викладеного просить скасувати постанову від 23.01.2012 року.

Представник скаржника ОСОБА_3 подала заяву про розгляд скарги у її відсутності. Просила скаргу задовольнити.

Представник субєкта, рішення якого оскаржують ся, в судове засідання не зявився. Його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

З доказів, наданих скаржником, судом встановлено, що на примусове виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду№2-200 від 07.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Приватбанк» 1730 грн., в звязку з невиконанням рішення суду у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження боржником в добровільному порядку, старшим державним виконавцем Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 25, 57 Закону України «Про виконавче провадження» було накладено арешт на все майно, що належить боржнику, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна лише в межах суми стягнення (а.с.4).

Тобто, арешт було накладено на все майно боржника у відповідності до ч. 3 ст.57 Закону України «про виконавче провадження» у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів.

25.01.2012 року дане обтяження було зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна , 26.01.2012 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

28.11.2012 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду№2-200 від 07.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Приватбанк» 1730 грн. було закінчено на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник проживає в Луцькому районі (а.с.7).

Тобто, виконавче провадження було закінчено в звязку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» накладений арешт не знімається.

18.02.2013 року державним виконавцем ВДВС Луцького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду№2-200 від 07.12.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Приватбанк» 1730 грн. (а.с.9).

Відповідно до п. 4.9.3 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 N 74/5, у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби державний виконавець до копії постанови про закінчення виконавчого провадження додає копії постанов про накладення арешту на кошти чи майно боржника, копії документів щодо майнового стану боржника та його доходів.

Тобто, накладений постановою державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ на все майно боржника лише в межах суми боргу, залишається чинним при виконанні виконавчого листа ВДВС Луцького районного управління юстиції.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що дії старшого державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 щодо накладення арешту на іпотечне майно вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах його повноважень, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.01.2012 року відповідає вимогам закону, а тому, в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209-210, 386-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з моменту проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій