Справа № 263/8316/14-ц. Провадження № 6/263/324/2014
У Х В А Л А

15 серпня 2014 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Марцині Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про тимчасове обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

Жовтневий відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням щодо обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1. В обґрунтування вимог заявник зазначає, що на виконанні Жовтневого відділу ДВС ММУЮ перебуває зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих документів рішення № 1134 від 11.03.2013 року та вимоги від 06.02.2013 року, виданих УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя, про стягнення боргу з Приватного підприємства «ДВК-Центр» на користь УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців у м. Маріуполі керівником ПП «ДВК-Центр» є ОСОБА_1. За час перебування виконавчого документу на примусовому виконанні жодної суми боргу на користь стягувача не сплачено. До ВДВС звернувся УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя із заявою про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника юридичної особи. За даними Управління статистики у м.Маріуполі підприємство звітувало по фінансовій звітності за 2012 рік по електронній звітності, має відкриті рахунки в банках, але кошти відсутні.

На підставі ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження, п. 5 ч.1, ч.4 ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну, просить винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянки України ОСОБА_1, яка є керівником ПП «ДВК-Центр» до виконання ним своїх зобовязань.

Дослідивши матеріали, долучені до подання, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні його, виходячи з наступного.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в Законі України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Наведені вище норми закону дають підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обов'язково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Судом встановлено, що на виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ в Донецькій області перебуває зведене виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчих документів рішення № 1134 від 11.03.2013 року та вимоги від 06.02.2013 року, виданих УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя, про стягнення штрафу у сумі 231,56 грн. та недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 537 грн. з ПП «ДВК-Центр» на користь УПФУ в Жовтневому районі м.Маріуполя.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про ухилення боржника від виконання зобовязань, не зазначено які дії зробив державний виконавець по стягненню боргу, а саме не виявлялось рухоме та нерухоме майно боржника ПП «ДВК-Центр». В своєму поданні державний виконавець посилається на те, що боржник відсутній за адресою вул.Гранітна, 120 у м.Маріуполі, але до матеріалів подання залучено акт державного виконавця від 31.07.2014 року про відсутність юридичної особи боржника ПП «ДВК-Центр» за адресою: м.Маріуполь, вул.Урицького, 120. Крім того саме подання не погоджено з начальником Жовтневого ВДВС ММУЮ.

Державним виконавцем не доведено що ОСОБА_1 має намір вибути за межі України з метою ухилення від виконання рішення та вимоги ПФУ. Не має данних, що керівник боржника взагалі має закордонний паспорт.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, однак державним виконавцем не надано суду доказів того, що ним було вичерпано весь передбачений зазначеним Законом перелік заходів щодо примусового виконання судових рішень або всі вони виявилися безрезультатними.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Суду не надано доказів того, що саме виключний захід повинен бути застосований до боржника з метою стягнення з нього суми заборгованості по виконавчому документу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з розясненням Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.06.2008 року № 25-32/507, наявність в особи невиконаних зобовязань, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання щодо такого обмеження вирішується судом.

На підставі наведеного, суд вважає, що правові підстави для встановлення щодо керівника боржника ПП «ДВК-Центр» ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні, а подання державного виконавця є необґрунтованим.

На підставі ст. ст. 5, 74 Закону України „Про виконавче провадження, п. п. 2, 5, 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про тимчасове обмеження виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Кулик