АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5785/14 Справа № 201/1965/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 44
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року Колегія суддів апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 8 травня 2014 року за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровськ до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (третя особа: Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м.Дніпропетровськ ради) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, про виселення,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року Квартирно-експлуатаційний відділ м.Дніпропетровськ звернувся до суду з позовом, яким просив визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням кімнати №402 гуртожитку за адресою вул.Погребняка,21 у м.Дніпропетровськ та виселити її з вказаної кімнати з дочкою ОСОБА_4, 2006р.н. без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстрації. Посилався на те, що вона розлучилась з чоловіком ОСОБА_3, якому кімната надавалась на час проходження військової служби.

До участі у справі залучено ОСОБА_3, відносно якого у клопотанні Квартирно-експлуатаційного відділу заявлено вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням кімнати №402 гуртожитку за адресою вул.Погребняка,21 у м.Дніпропетровськ зі зняттям з реєстрації (а.с.26,28).

Рішенням Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ від 8.05.2014р. ухвалено виселити ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_4, 2006р.н. з кімнати №402 гуртожитку за адресою вул.Погребняка,21 у м.Дніпропетровськ без надання іншого жилого приміщення зі зняттям з реєстрації, а ОСОБА_3 визнати особою, що втратила право користування жилим приміщенням вказаної кімнати зі зняттям з реєстрації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості заявлених позовних вимог про виселення та визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням гуртожитку.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Згідно службового ордеру Міністерства оборони України від 20.12.2006р. кімната №402 у гуртожитку за адресою вул.Погребняка,21 у м.Дніпропетровськ надана капітану ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_2 у звязку з проходженням ним військової служби (а.с.6). За довідкою з місця проживання у кімнаті зареєстровані з 25.12.2006р. вони разом з дочкою ОСОБА_4, 17.12.2006р.н. (а.с.7). Згідно свідоцтва шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 30.04.2010р. (а.с.3). Згідно актів житлового органу ОСОБА_2 проживає у кімнаті з дочкою (а.с.9-11).

Відповідно до вимог ст.ст.125,132 ЖК України без надання іншого житлового приміщення не можуть бути виселені одинокі особи з неповнолітніми дітьми.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про те, що після розлучення ОСОБА_2 проживає разом з малолітньою дитиною, підстав для їх виселення без надання іншого житлового приміщення немає, а тому у задоволенні заявлених позовних вимог про їх виселення з гуртожитку зі зняттям з реєстрації слід відмовити. Встановлений факт того, що ОСОБА_2 дійсно проживає у кімнаті №402 гуртожитку за адресою вул.Погребняка,21 у м.Дніпропетровськ сам по собі свідчить про безпідставність заявленої до неї позовної вимоги про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням цієї ж кімнати. Предявлення такої вимоги до особи, яка фактично продовжує проживати у жилому приміщенні, не ґрунтується на законі, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до положень ч.1 ст.3 ЦПК України передбачено, що право на звернення до суду за захистом має здійснюватись в порядку, встановленому цим Кодексом. Такі ж положення містить і ч.1 ст.11 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. Вказаний порядок звернення регламентовано у ст.ст.118,119 ЦПК України, якими передбачено предявлення письмової позовної заяви з обовязковим викладенням у ній відповідного змісту. Передбачений законом порядок звернення до суду позивачем не дотримано. У порушення вказаних вимог закону до відповідача ОСОБА_3 фактично не предявлялось письмової позовної заяви з передбаченим ч.1 ст.119 ЦПК України змістом, у тому числі, і з викладом обставин, якими б обгрунтовувалась вимога про визнання його особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Залучений він у якості співвідповідача за клопотанням Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровськ, яке фактично містило лише одну зазначену вимогу. З врахуванням наведених вимог закону, вказана вимога задоволенню не підлягає.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі ч.3 ст.303, п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 8 травня 2014 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м.Дніпропетровськ до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, про виселення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :