Справа № 489/6438/13-ц
Номер провадження 2-п/489/41/14
Ухвала

Іменем України

03 липня 2014 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю заявника ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення суду від 29.10.2013 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики,

встановив

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.10.2013 ухваленим за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики, позовні вимоги задоволено частково.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що не був присутній в судовому засіданні та не мав можливості захищати свої права, оскільки не отримував судової повістки про виклик в судове засідання. Крім того, суд під час розгляду справи та ухвалення заочного рішення не врахував по справі всі обставини справи та докази, на які він посилається та бажає надати суду і які мають суттєве значення для законного та об'єктивного вирішення справи.

В судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив скасувати заочне рішення.

Позивач у справі просив в задоволенні заяви відмовити.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява про скасування заочного рішення суду від 29.10.2013 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку або залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто законодавець встановив необхідність наявності обох обставин для скасування заочного рішення, тобто відповідач повинен і через поважні причини не з"явитись до суду і зазначити обставини з посиланням на докази, які мають значення для правильного виріщення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання про заочний розгляд справи, суд виходив з належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду - в матеріалах справи наявне зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення про вручення ухвали про відкриття провадження та судової повістки про виклик, з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, яку було призначено на 01.10.2013. Заяв від відповідача про неможливість явки в судове засідання чи перенесення судового засідання на іншу дату на адресу суду не надходило.

В судовому засіданні заявнику-відповідачу було задано запитання чи сплачена ним сума заборгованості і чи може він послатися на докази виконання ним зобов"язань за договорами позики.

Відповідач пояснив, що він передав позивачу автомобіль та причеп в рахунок погашення заборгованості. Документів у яких вказано, що автомобіль переоформлено саме врахунок погашення боргу за спірними договорами позики у нього не має, розписку про відсутність претензій у позивача до нього він не брав.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що автомобіль та причеп дійсно було переоформлено на нього, однак продано в рахунок інших боргів відповідача.

Частиною 1 статті 218 ЦК України встановлено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Статтею 545 ЦК України передбачено порядок підтвердження виконання зобов"язання боржником. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не зазначено обставин та не вказано посилання на докази, які б підтверджували повне або часткове виконання ним зобов"язань за договорами позики, а тому не вказано обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд

ухвалив

Заяву відповідача ОСОБА_1 про скасування заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.10.2013 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договорами позики - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В. В. Кокорєв