Справа № 355/93/14-ц Головуючий у І інстанції Коваленко К.В.
Провадження № 22-ц/780/3271/14 Доповідач у 2 інстанції Кашперська
Категорія 26 01.07.2014
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Кулішенка Ю.М., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 квітня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до договору від 26 листопада 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2882 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак у порушення умов договору свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 11 січня 2014 року має заборгованість 56765,61 грн. Даний розмір заборгованості зменшується на 13775,59 грн., яка була стягнута судовим наказом Баришівського районного суду Київської області із даного відповідача. Просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 45639,52 грн. та судові витрати.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 01 квітня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 квітня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено термін позовної давності.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність.

З обставин справи вбачається, що кредитний договір № K2A3RX04830226 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено 26 листопада 2006 року з кінцевим строком повернення 26 листопада 2007 року.

Матеріали справи не містять заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Вирішуючи спір, на порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України, суд першої інстанції належним чином не звернув уваги на наведені вимоги закону, не повністю встановив обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно заяви позичальника ОСОБА_1 від 26 листопада 2006 року, банк надає позичальнику кредит у сумі 2882 грн. на строк з 26 листопада 2006 року по 26 листопада 2007 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 38,91 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 262 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 25 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 311,9 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,01 % за місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Своїм підписом ОСОБА_1 засвідчив, що ознайомився і згоден з умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі. Своїм підписом підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування та місцезнаходження ПриватБанку. Погодився, що дана заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до п. 3.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, банк має право при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених договором, у тому числі при порушенні цільового використання коштів, за відсутності надходження коштів на рахунок для зарахування коштів згідно заяви, змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, плати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

13 лютого 2009 року Баришівським районним судом Київської області видано судовий наказ № 2Н-7/09, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 13775,59 грн.

Станом на 11 січня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № K2A3RX04830226 від 26 листопада 2006 року становить 56765,61 грн. (без урахування 13775,59 грн. згідно судового наказу), яка складається з 2882 грн. заборгованості за кредитом, 13895,76 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 466,92 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 39520,93 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. фіксованої частини штрафу, 2149,50 грн. процентної складової штрафу.

Загальна сума заборгованості становить 45639,52 грн., на її підтвердження позивачем надано детальний розрахунок заборгованості, доказів на спростування даної суми заборгованості відповідачем не надано.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 01 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 45639,52 грн. та судові витрати у розмірі 684,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Кулішенко Ю.М.

Яворський М.А.