Справа № 263/3368/13-ц
Провадження № 2/263/12/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Кирилові М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення шкоди, спричиненої пошкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначив, 18.07.2008 року, біля 22.00 найманий водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом вантажним чотирьохтонним автомобілем фургоном для перевезення продуктів ГАЗ 3309 ГАРЗУ-2 НОМЕР_2, який належав відповідачу ОСОБА_2, в порушення правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ ДЕУ "Ланос", реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача. Позивач не мав технічної можливості уникнути ДТП. Внаслідок вказаної ДТП, було смертельно травмовано пасажира автомобіля ЗАЗ ДЕУ "Ланос" ОСОБА_4, а позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження. В наслідок вказаних тілесних ушкоджень, частина берцової кістки була видалена, тому ліва нога стала коротшою ніж права на 12 см. Була втрачена частина стопи, мається багатоскольчатий перелам правого надколінка зі зміщенням. Зазначає, що нині фактично він вимушений жити на 933 грн., пенсії по інвалідності з яких сплачує 250 грн, аліментів на утримання дитини. Позивачу допомагають престарілі батьки, які також живуть на пенсію. За вказаними фактами стосовно ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу. 19.08.2009 року, постановою Новоазовського районного суду Донецької області кримінальна справа стосовно ОСОБА_3 була закрита на підставі ст. 6 ч.1 п.8 КПК України у зв"язку зі смертю ОСОБА_3 Позивач звертався до Новоазовського районного суду Донецької області з позовом про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 23.04.2012 року, позовні вимоги позивача було задоволено частково, стягнуто з ПрАТ СТ "Іллічівське" на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди внаслідок пошкодження автомобілю ДЕУ Ланос реєстраційний номер НОМЕР_1 суму в розмірі 24490 грн. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 9993,94 грн. в рахунок відшкодування збитків внаслідок пошкодження автомобіля ДЕУ "Ланос", та франшизу в сумі 510 грн. Зі ПрАТ СТ "Іллічівське" на користь позивача стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди 2550 грн. Крім того з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто 47450 грн. Стягнуто судові витрати по справі по 400 грн. з кожного. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03.06.2012 року, рішення Новоазовського районного суду Донецької області було змінено. Стягнуто з ПрАТ СТ "Іллічівське" на користь позивача в рахунок відшкодування збитків завданих пошкодженням автомобіля 24990 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди завданої пошкодженням автомобіля 9493,94 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди пов'язаною з втратою 85 % працездатності за період з 18.07.2008 року по 01.03.2012 року суму в розмірі 29982,19 грн. Крім того стягнуто з ПрАТ СК "Іллічівське" витрати понесені на лікування позивача та разову допомогу в сумі у розмірі 985 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача на лікування 18633 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили. Проте відповідач ОСОБА_2 не виконував в добровільному порядку це рішення суду. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 є власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля за участю якого сталася ДТП в якій позивача було травмовано. Крім того винуватець ДТП водій ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з фізичною особою ОСОБА_2 Вказані обставини підтверджуються судовими рішеннями які набрали законної сили та не потребують додаткового доказування. Також позивач зазначив, що на момент ДТП він мав добре оплачувану роботу, за спеціальністю камінщик та монтажник по збору металевих конструкцій. В наслідок ДТП позивач втратив 85% професійної та 100 % загальної працездатності. Відповідно до закону фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування та лікування.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Оскільки позивач на момент ДТП не працював, то вважає, що саме вказана норма закону повинна бути застосована до його ситуації. Раніше в судовому порядку на користь позивача з відповідача був стягнутий заробіток, втрачений ним за період з 18.07.2008 року по 01.03.2012 року. Вважає, що за період з 01.03.2012 року по 01.04.2013 року, відповідач повинен відшкодувати позивачу втрачений заробіток,який складає 13276 грн. Крім того, оскільки відповідно до акту МСЕК від 03.04.2012 року, відповідачу безстроково встановлена 3 група інвалідності просить суд зобов'язати відповідача з 01.04.2013 року та по життєво сплачувати щомісячно 85% мінімальної заробітної плати встановленої в Україні в наслідок стійкої втрати професіональної та загальної працездатності. Крім того зазначив, що внаслідок істотного пошкодження здоров'я при ДТП, для соціальної реабілітації, позивачу необхідний для пересування автомобіль з ручним керуванням в комплектації для водія з пошкодженою лівою ногою. Як інвалід 2 групи загального захворювання згідно з діючим законодавством, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні труда та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації для пільгового забезпечення автомобілем з ручним керуванням. 20.03.2013 року, позивач пройшов медичну комісію яка підтвердила, що він придатний до керування легковим автомобілем з ручним керуванням. Проте, оскільки черга на отримання пільгових автомобілів для інвалідів доволі велика, шанси отримати автомобіль у позивача з'являться тільки через 20-25 років. З урахуванням наведеного, вважає, що відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки, в наслідок дії якого позивачу було завдано тілесних ушкоджень, повинен для соціальної реабілітації позивача придбати у власність автомобіль з ручним керуванням в комплектації для водія з пошкодженою лівою ногою, яким забезпечуються інші інваліди та передати вказаний автомобіль позивачу для його експлуатації. Також просить покласти на відповідача обов'язок відшкодовувати витрати на сплату бензину та технічного обслуговування по експлуатації вказаного автомобіля двічі на рік в березні та в вересні кожного року. Оскільки позивач юридично не обізнаний для захисту свого права він звернувся за правовою допомогою до Адвокатського об'єднання "Перша колегія адвокатів". За надання юридичних послуг позивачем було сплачено 1000 грн. Вважає, що ці витрати повинен відшкодувати позивачу також відповідач.

В подальшому позивач неодноразово уточнював заявлені позовні вимоги. В остаточній редакції просив серед іншого стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача частину заробітку втраченого ним в наслідок стійкої втрати 70 % професійної та загальної працездатності за період з 01.03.2012 року по 01.08.2014 року в розмірі 23374,4 грн. Зобов'язати відповідача виплачувати на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої шкоди з 01.08.2014 року та безстроково щомісячно 70 % мінімальної заробітної плати в Україні в наслідок стійкої втрати позивачем 70 % професійної та загальної працездатності.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності за участю представника ОСОБА_5

Представник позивача в судовому засіданні надали пояснення аналогічні за змістом викладені в позовній заяві. Наполягали на задоволення позовних вимог.

його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та зазначила, що позивач при подачі позову належним чином не врахував зміну йому групи інвалідності з 2 на 3 групи, не навів жодних доказів втрати працездатності у такому великому відсотку. В довідці акту МСЕК серії 10 ААА №407776, вказано що позивачу протипоказана тяжка фізична праця з тривалим перебуванням на ногах. Інших обмежень не встановлено. Вважає, що позивачем не доведені обставини які б обмежували його працювати за фахом чи на іншій роботі, за іншою професією. Позивачем не доведено, що в нього відсутня здатність до праці за конкретною професією при умові збереження повністю або частково, чи відновлення засобами професійної реабілітації. Тому позовні вимоги, в частині відшкодування втраченого заробітку вважає, що не підлягають задоволенню. Вимоги відносно забезпечення позивача автомобілем та засобами його обслуговування не грунтуються на законі, оскільки саме на державний бюджет, а не на відповідача ОСОБА_2 покладено обов"язок забезпечення інвалідів для соціальної реабілітації транспортом. Тому вказані вимоги вважає, що також не підлягають задоволенню. Позивачем не доведено в передбаченому законом порядку понесені витати на правову допомогу. Крім того, вважає, що відповідач не є належним відповідачем по справі, оскільки винуватець ДТП ОСОБА_3 не перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, а по друге відповідач передав належний йому вантажний автомобіль, за участю якого сталася ДТП, на належній правовій підставі. Вважає, що раніше винесені судові рішення за позовами позивача про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди в наслідок ДТП не є преюдиціальними для даної справи. В подальшому зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 20.06.2013 року, було визнано дійсним договір оренди вантажного автомобіля ГАЗ 3309 державний номер НОМЕР_2 укладеного між фізичною особою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відповідно до акту прийому-передачі вантажного автомобіля від 01.07.2008 року, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 вантажний автомобіль за участю якого сталася ДТП. З урахуванням наведеного вважає, що відповідно до вимог закону ОСОБА_2 не повинен відповідати за завдану позивачу шкоду.

Суд, вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 23.04.2012 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ СТ "Іллічівське", ОСОБА_2, було задоволено частково, стягнуто на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди внаслідок пошкодження автомобілю ДЕУ Ланос реєстраційний номер НОМЕР_1 24490 грн. з ПрАТ СТ "Іллічівське"та з ОСОБА_2 на користь позивача 9993,94 грн., стягнуто франшизу в сумі 510 грн. Крім того на користь позивача стягнуто в рахунок відшкодування моральної шкоди з ПрАТ СТ "Іллічівське" 2550 грн., а з відповідача ОСОБА_2 стягнуто 47450 грн, стягнуто судові витрати по справі по 400 грн. з кожного відповідача.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 03.07.2012 року, рішення Новоазовського районного суду Донецької області було змінено. Стягнуто з ПрАТ СТ "Іллічівське" на користь позивача в рахунок відшкодування збитків завданих пошкодженням автомобіля 24990 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування шкоди завданої пошкодженням автомобіля 9493,94 грн. Також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди пов'язаної з втратою 85 % працездатності за період з 18.07.2008 року по 01.03.2012 року стягнуто 29982,19 грн. Крім того стягнуто з ПрАТ СТ "Іллічівське" витрати понесені на його лікування та разову допомогу в сумі 985 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на лікування в сумі 18633 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 06.02.2013 року касаційну скаргу ОСОБА_2 була залишено без задоволення, а рішення апеляційного суду Донецької області від 06.07.2012 року без змін.

Відповідно до виписки МСЕК №410 від 09.11.2009 року, позивачу ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності загального захворювання. Він є придатним до керування автомобілем з ручним керуванням.

Згідно відповіді на звернення позивача з Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 28.02.2013 року позивач перебуває як інвалід з 09.11.2009 року на обліку у вказаній установі для пільгового забезпечення автомобілем з керуванням на 2 руки та 1 ногу. При цьому зазначено, що у 2012 році інваліди забезпечуються легковим автомобілями "GEELY" СК-2 моделі MR7151A з ураженням правої або лівої ноги. Вартість такого автомобіля становила 64900 грн. У 2013 році, вказані автомобілі до Донецької області не надходили, тому забезпечити вказаними автомобілями інвалідів не мають можливості. Позивачу роз"яснено, що він може бути забезпечений вказаним автомобілем в межах видатків виділених з державного бюджету.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №28 від 27.03.2013 року позивач ОСОБА_1 сплатив на користь Адвокатського об'єднання "Перша колегія адвокатів" 1000 грн. за надання правової допомоги.

З диплому кваліфікованого робітника НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3, вбачається, що позивач проходив навчання в професійному училищі №1 м. Маріуполя та отримав середню освіту за професією муляр, монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.

Згідно трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1, останній, після навчання проходив службу у ВОХР МОГСО ММУ ГУМВС України в Донецькій області. В подальшому проходив навчання у Маріольському училищі УМВС України в Донецькій області та працював в органах внутрішніх справ.

Відповідно до комісійного Висновку судово-медичної експертизи №339 від 25.10.2013 року, 18.07.2008 року при дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_1 була заподіяна поєднана травма тіла у вигляді закритого уламкового перелому лівої стегневої кістки із зміщенням, з ушкодженням судинно-нервового пучка, відкритого перелому правого наколінника, закритого перелому лівого наколінника, закритого перелому 8-9 ребер ліворуч забитої рани підборіддя, удару головного мозку. Нині у ОСОБА_1 у зв'язку з отриманою при ДТП 18.07.2008 року травмою, є наслідки у вигляді вадної куски переднього відділу лівої стопи з явищами панаклілоза, зрощеного переламу з укороченням до 12 см., лівої стегнової кістки, постравматичного деформуючого остеоартрозу лівого колінного суглоба з больовим синдромом, розгинальної контрактури лівого колінного суглоба, кісткового анкілозу лівого гомілковостопного суглоба з еквинусной установкою стопи, зрощеного перелому правого наколінника, посттравматичного остеоартрозу правого колінного суглоба, порушення функції ходьби 2-3 го ступенів. У зв'язку з наявними наслідками вказаної травми у ОСОБА_1 нині має місце втрата загальної працездатності на 60% згідно Інструкції №2 "Про порядок організації і проведення лікарсько-страхової експертизи" від 1986 року і втрата професійної працездатності на 60% згідно п. 10.4 додатків до "Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи" затверджених наказом №6 МЗ України від 17.01.1995 року.

Згідно відповіді на звернення позивача з Головного управління праці та соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації від 25.02.2014 року, К-0303-15-17 позивач перебуває як інвалід з 3 групою інвалідності на обліку у вказаній установі, для пільгового забезпечення автомобілем з керуванням на 2 руки та 1 ногу. Станом на 24.02.2014 року, черга позивача за №2282, серед інвалідів області, які мають право на забезпечення автомобілем у порядку загальної черги. При цьому зазначено, що у 2013 році інваліди забезпечувались легковим автомобілями "GEELY" СК зі звичайним керуванням вартістю 64900 грн. за одиницю. З ручним керуванням марки "GEELY" СК-2 моделі MR7151A (комплектація 3030) з ураженням обох ніг, вартістю 70050 грн. за одиницю. Автомобілі з ручним керуванням з ураженням правої або лівої ноги в минулому році до області не надходили.

Відповідно до комісійного Висновку судово-медичної експертизи №437 від 25.10.2013 року, керуючись п.10.1 додатків до "Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи "затверджених наказом №6 МЗ України від 17.01.1995 року, - 10. Визначення ступеню втрати професійної працездатності : 10.1 При визначенні ступеню втрати професійної працездатності у кожному конкретному випадку слід враховувати виразність порушень функцій організму, при відсутності органа - ступінь компенсації втрачених функцій, здатність потерпілого виконувати в тому чи іншому ступені роботу за основною професією або роботу таку саму за кваліфікацією і оплатою, включаючи можливість виконувати роботу в звичайних чи спеціально створених умовах, за своєю професією або близькою за кваліфікацією. Слід враховувати можливість перекваліфікації перевивчення і набуття нової спеціальності (для осіб віком до 40-45 років). Згідно п.10.4 Додатків до "Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи " затверджених наказом МЗ України від 17.01.1995 року - При можливості потерпілим виконувати роботу за своєю професією, але в меншому обсязі чи зі зниженням кваліфікації та зарплати або якщо він втратив професію, але може виконувати роботу за іншою професією більш низької кваліфікації і яка нижче оплачується, встановлюється від 25% до 60 % втрати професійної працездатності (залежно від ступеня зниження обсягу роботи, кваліфікації і зарплати) і таким чином у гр.. ОСОБА_1 в теперішній час має місце втрата професійної працездатності на 60 %.

Відповідно до листа лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_6 при проведенні комісійних судово-медичних експертиз №339 та №437 від 2013 року у відношенні ОСОБА_1 використовувались додатки до "Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи "затверджені наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року; Інструкція №2 "Про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи" від 08.01.1986 року, затверджена міністерством фінансів СРСР; Критерії встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров"я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків", затверджених наказом №420 МОЗ України від 05.06.2012 року та зареєстровані в Мінюсті України 16.08.2012 року за №1388/21700.

Відповідно до комісійного Висновку судово-медичної експертизи Головного бюро СМЕ МОЗ України №125/14 від 10.06.2014 року, згідно наданої медичної документації та результатами вивчення наданих рентгенівських знімків нижньої третини лівого стегна та лівого колінного суглоба від 15.02.2002 року, правого колінного суглоба, лівого гомілково-стопного суглоба та лівої стопи мали місце наслідки у вигляді: консолідованих осколкового перелому дистального кінця лівої стегнової кістки та поперечного перелому лівого надколінка з обмеженням функції згинання в колінному суглобі до 100 градусів; анкілозу лівого гомілково-стопного суглоба; куски лівої спи на рівні проксимальних діалізів кісток плюсни; консолідованого осколкового перелому правого надколінка з обмеженням функції згинання в колінному суглобі до 90 градусів.

З огляду на вищевказані наслідки, слід вважати, що у гр. ОСОБА_1 мала місце постійна втрата загальної працездатності у обсязі 70 відсотків, відповідно до п.п. 147 б, 155 б, 170 в "Таблиці відсотків втрати загальної працездатності в результаті травм" з урахуванням вимог п. 67 експертизи наслідків травми опорно-рухового апарату" Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи" та стійка втрата професійної працездатності у обсязі 70 відсотків, згідно з п.п. 114 б, 122 б, 130 "Критеріїв встановленого ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках", затверджених наказом МОЗ від 05.08.1998 року № 238 з урахуванням вимог п.10.3 "Додатку" до "Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи", затверджених наказом МОЗ від 17.01.1995 р. № 6

З договору оренди вантажного автомобіля від 01.07.2014 року, вбачається, що ОСОБА_2 надав в оренду ОСОБА_3 автомобіль ГАЗ 3309 державний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску № кузова НОМЕР_5, що належить йому на підставі технічного паспорту серії НОМЕР_6, виданого Маріупольским МРЕВ ДАІ 31.08.2006 року

Згідно акту прийома-передачі від 01.06.2014 року, складеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, автомобіль ГАЗ 3309 державний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_5 було прийнято в оренду ОСОБА_3

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.06.2013 року, були задоволені вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_7 про визнання договору оренди вантажного автомобіля, складеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дійсним. Вказаним судовим рішенням було визнано договір оренди вантажного автомобіля укладеного 01.07.2008 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з однієї сторони та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з іншого боку про оренду вантажного автомобіля ГАЗ 3309 державний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску дійсним. Вказане рішення набрало законної сили 01.07.2013 року.

Згідно із ст.1172 Цивільного Кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно із ст.. 1187 Цивільного Кодексу України Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності із ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

У відповідності зі ст. 1202 Цивільного Кодексу України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних

транспортних засобів тощо).

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд враховує, що своє право на стягнення з відповідача втрачений в наслідок ДТП заробіток при пошкодженні здоров'я позивач обґрунтовує рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 23.04.2012 року, додатковим рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 27.04.2012 року та Рішенням апеляційного суду Донецької області від 03.07.2012 року, якими з відповідача ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивача спричинену в наслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду, зокрема і втрачений заробіток. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що автомобіль ГАЗ 3309 державний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску, належав відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу, та що винний у вчиненні ДТП водій ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_2, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 було задоволено. Однак на час розгляду вказаної цивільної справи мається рішення, яке набрало законної сили Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20.06.2013 року, яким було встановлено, що водій ОСОБА_3, саме на час вчинення ДТП керував транспортним засобом ГАЗ 3309 державний номер НОМЕР_2, 2006 року виписку на відповідній правовій підставі, а саме укладеному договору оренди між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Вказаним судовим рішенням договір оренди між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 01.07.2008 року, було визнано дійсним. Це рішення суду набрало законної сили пізніше ніж вищезазначені рішення Новоазовського районного суду Донецької області та апеляційного суду Донецької області. Враховуючи вказане рішення суду та встановлені ним обставини, суд приходить до висновку про необхідності відмови в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 втраченого заробітку внаслідок стійкої втрати професійної та загальної працездатності за період з 01.03.2012 року по 01.08.2014 року та зобов'язання відповідача ОСОБА_2 сплачувати на корись позивача щомісячно по життєво 70 % мінімальної заробітної плати в Україні у зв'язку зі стійкою втратою професійної та загальної працездатності, оскільки позовні вимоги заявлено не до належного відповідача. Крім того з урахуванням наведеного не підлягають задоволенню і позовні вимоги про зобов'язання відповідача придбати спеціального автомобіля з ручним керуванням для соціальної реабілітації позивача для водія з пошкодженою лівою ногою, та зобов'язання сплати експлуатаційних витрат на вказаний автомобіль. Також не підлягають стягненню з відповідача і понесені витрати на правову допомогу позивачем та судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1172, 1187, 1195, 1202 ЦК України, ст.ст.60,61, 174, 197 ч.2, 209, 212-215, 294, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення шкоди, спричиненої пошкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів після його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.10.2014 року.

Суддя С.В. Кулик