Справа № 140/3002/14-ц
УХВАЛА

іменем України

05.12.2014 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області ЦАРАПОРА О.П. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Байраківської сільської ради, Немирівського району про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

В С Т А Н О В И В:

13.11.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Немирівського районного суду з даним позовом.

Ухвалою суду 17 листопада 2014 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу був наданий строк для усунення недоліків, не більше пяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

На виконання ухвали Немирівського районного суду від 17.11.2014 року представником позивача за довіреністю ОСОБА_2 через канцелярію суду 05.12.2014 року було подано письмову заяву про усунення зазначених недоліків та призначення справи до судового розгляду.

Суддя ознайомившись із заявою представника позивача, доданими до неї матеріалами вважає, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не виконано.

Суд, посилаючись на порушення вимог ч.1 ст.80 ЦПК України, чітко вказував на те, що законодавством передбачено та визначено порядок зазначення суми ціни позову з розрахунку на дійсну вартість нерухомого майна, що належить фізичним особам на праві приватної власності, якщо вимоги позову полягають стосовно визнання права власності на нерухоме майно.

У позовах даної категорії в обовязковому порядку на момент їх предявлення до суду зазначається ціна позову, що має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору, що підлягає сплаті під час звернення до суду. Адже неправильне визначення може призвести до необґрунтованого відкриття провадження в справі або навпаки до необґрунтованої вимоги у відкритті провадження.

Даючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з вимогами майнового характеру повинна була б сплатити судовий збір у розмірі 3654 грн., а не 243,60 грн. за тих обставин, якщо дійсну вартість нерухомого майна позивач вочевидь не мала можливості встановити. Також, суд виходив з того, що до матеріалів позову позивачем в забезпечення доказів було надано довідку про технічний стан нерухомого майна № 126 від 05.08.2014 року, де вартість нерухомого майна визначена в сумі 22219 гривень і на думку суду позивач вочевидь сплачуючи судовий збір в сумі 243,60 грн., в розмірі одного відсотку від ціни позову, а саме така ціна позову була зазначена у позовній заяві, вирішила, що судовий збір було сплачено відповідно до вимог закону. Та в матеріалах справи також наявна ще одна довідка № 126 від 05.08.2014 року про технічний стан нерухомого майна, з якої вбачається, що вартість нерухомого майна складає 222197 гривень, що на думку суду обєктивно суперечить ціні позову зазначеній у заяві, а також іншій вартості зазначеній у попередній довідці на підставі якої позивач ОСОБА_1 визначила ціну позову.

Крім того враховуючи, що позивач ОСОБА_1 заявила вимогу про визнання права власності лише на ? частину житлового будинку, а дійсна вартість частини нерухомого майна згідно довідки визначена в сумі 55549 гривень, що відповідно з розрахунку на 01% від вартості майна при сплаті судового збору в межах закону становить 555 гривень 49 коп., тому такі обставини й стали підставою для залишення даної позовної заяви без руху.

Не врахувавши та не виконавши вимоги ухвали суду, представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про усунення недоліків, не визначивши дійсну вартість ціни позову та не доплативши судовий збір посилаючись на те, що вимоги ухвали суду виконані. У додатку до заяви про усунення недоліків представник позивача ОСОБА_2 зокрема додає існуючу вже в матеріалах позову довідку № 126 від 05.08.2014 року про технічний стан нерухомого майна, де чітко вбачається, що вартість нерухомого майна складає 222197 гривень, а вартість ? частини нерухомого майна, житлового будинку, що є предметом звернення до суду складає 555549 гривень. Тому суд вважає, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху не виконанні, а тому позов підлягає поверненню.

На підставі викладеного, суд доводить до відома та розяснює позивачу, представнику позивача ОСОБА_2, що порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), а тому подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов. Зокрема, частиною пятою статті 119 ЦПК України, де передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Наслідком недотримання зазначеної умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК).

Статтями 3 і 4 Закону визначено обєкти справляння судового збору та його розміри.

Наведений у частині другій статті 4 Закону існує перелік заяв, скарг (дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, що за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших заяв (скарг), що подаються до суду, навіть не зазначених у частині другій статті 3 Закону, цим законодавчим актом не передбачено.

Суд пропонує, позивачу ОСОБА_1, її представнику ОСОБА_2, в разі повторного звернення з даним позовом до суду детально ознайомитися з вимогами Закону України «Про судовий збір», де чітко законодавцем визначені розміри ставок судового збору для позовних заяв майнового характеру , або звернутися до фахівця у галузі права, адвоката, щоб у подальшому не повторювати помилок, що стали підставою для повернення даної позовної заяви.

Крім того суд, звертає увагу представника позивача ОСОБА_2 на те, що стаття 40 ЦПК України передбачає, що представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3, 5 ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, можуть бути посвідчені такими документами:

- довіреністю фізичної особи;

- довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника;

- свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадковогом айна.

Довіреність від імені фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання .

Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них посвідчені суддею, приєднуються до справи.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що позивачу надавався строк для усунення недоліків, однак станом на 05.12.2014 року зазначені в ухвалі суду недоліки не усунуті, а тому згідно з ст.ст.119-120, ч.2 ст.121 ЦПК України позовна заява вважається не поданою та підлягає поверненню.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст.119-120, ч.2 ст.121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Байраківської сільської ради, Немирівського району про визнання права власності на спадкове майно за законом, вважати не поданою та повернути позивачу.

Розяснити позивачу його право щодо повторного звернення до суду після усунення допущених недоліків.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня отримання копії до апеляційного суду Вінницької області через Немирівський районний суд.

Суддя: