РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17357/13-ц

пр. № 2/759/695/14

16 квітня 2014 року Святошинський районний суд м.Києва

у складі головуючого судді Кохановської З.С.

при секретарі Копчук Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання правочину недійсним і витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання добросовісним набувачем,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 31.10.2013 року звернувся до суду з заявою, якою просить визнати автомобіль марки «MERSEDES VITO», 2000 року випуску, реєстраційний номер, станом до 09.04.2013 року, НОМЕР_2, спільною сумісною власністю колишнього подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнати недійсним правочин щодо відчуження автомобіля марки «MERSEDES VITO», 2000 року випуску, реєстраційний номер, станом до 09.04.2013 року, НОМЕР_2, вчинений ОСОБА_2 ОСОБА_3, витребувати з чужого незаконного володіння - ОСОБА_3, автомобіль марки «MERSEDES VITO», 2000 року випуску, реєстраційний номер, станом до 09.04.2013 року, НОМЕР_2, шляхом передачі у мою та ОСОБА_2 власність та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, посилаючись на те, що з 18 серпня 2001 року він перебував з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2011 року. Під час шлюбу було придбано автомобіль марки «MERSEDES VITO», 2000 року випуску, реєстраційний номер, станом до 09.04.2013 року, НОМЕР_2, який ОСОБА_2 з власної ініціативи зняла з реєстрації у МРЕО ДАІ № 1 м. Києва та 09 квітня 2011 року та 12.04.2011 року відчужила автомобіль шляхом його продажу без його згоди.

ОСОБА_3 06.02.2014 року звернувся до суду з зустрічним позовом, яким просить визнати, його добросовісним набувачем автомобіля марки MERSEDES-BENZ Vito 112 кузов НОМЕР_1 та стягнути на його користь з ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, посилаючись на те, що 9 квітня 2011 року ним придбано у ОСОБА_2 автомобіль марки MERSEDES-BENZ Vito 112 кузов НОМЕР_1. Вказаний автомобіль належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого УДАІ ГУ МВС України у місті Києві. Зазначений автомобіль придбаний ним в ОСОБА_2 на підставі довідки - рахунку серії КІМ № 492694 від 09.04.2011 р за 64 795,71 гривень. Він передав ОСОБА_2, кошти у сумі 64 795,71 гривень, що підтверджується її розпискою та одержав автомобіль. На підставі довідки - рахунка серії КІМ № 492694 від 09.04.2011р у 2 ВРЕР УДАІ м. Городка УМВС України у Хмельницькій області зареєстровано на нього право власності на автомобіль MERSEDES-BENZ Vito 112 кузов НОМЕР_1, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6. Обставин, які б свідчили, про те, що ОСОБА_2, не мала права відчужувати автомобіль марки MERSEDES-BENZ Vito 112 кузов НОМЕР_1, йому не були відомі і не могли бути відомі, оскільки зазначений автомобіль придбавався ним безпосередньо у власника. Крім того, зазначив, що факт реєстрації у 2 ВРЕР УДАІ м. Городка УМВС України у Хмельницькій області автомобіля MERSEDES-BENZ Vito 112 кузов НОМЕР_1 на його ім'я, підтвердив факт правомірного набуття ним у власність спірного автомобіля.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_10 підтримала позов, посилаючись на мотиви, викладені в заяві, заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Крім того, зазначила, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 18.08.2001 року по 31.08.2011 року. Спірний автомобіль було придбано 07.10.2006 року, який було знято з реєстрації 09.04.2011 року і продано за довідкою-рахунком від 09.04.2011 року, без згоди ОСОБА_1, який використовував автомобіль як таксі. Крім того, зазначила, що ОСОБА_3 також використовував спірний автомобіль як таксі, чи за кошти сім'ї позивача було придбано автомобіль їй невідомо.

ОСОБА_2 заперечувала проти основного позову, зустрічний позов просила задовольнити, посилаючись на те, що автомобіль марки MERSEDES-BENZ Vito 112 кузов НОМЕР_1 придбано за кошти ОСОБА_3, проте доказів надати не може. Кошти ОСОБА_3 при оформленні на його автомобіля передав їй. ОСОБА_1 знав і не заперечував проти продажу автомобіля. Письмової згоди ні в ДАІ, ні при оформленні довідки-рахунку не вимагали. Крім того, зазначила, що кошти від продажу автомобіля витрачені на сім'ю і дитину.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, якою підтримує зустрічний позов та просить справу слухати у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що основний позов підлягає задоволенню в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, і зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2001 року, який відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2011 року розірвано (а.с. 5).

В період шлюбу сторонами придбано автомобіль марки MERSEDES-BENZ Vito 112 кузов НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який належав на праві приватної власності ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 45).

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У відповідності до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки вищезазначене майно придбано сторонами у період шлюбу, воно є об'єктом їх спільної сумісної власності як подружжя.

Відповідно до довідки-рахунку серії КІМ № 492694 від 09.04.2011 року (а.с. 45) ОСОБА_2 продано автомобіль MERSEDES-BENZ Vito кузов НОМЕР_1, ОСОБА_3, яким зареєстровано вказаний автомобіль 2-м ВРЕР УДАІ м. Городок УМВС України у Хмельницькій області за державним номером НОМЕР_7 (а.с. 61).

Статтею 330 ЦК України передбачено, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Також згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Беручи до уваги встановлені у судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_3 знайшов своє доведення у судовому засіданні, ґрунтується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину щодо відчуження автомобіля марки «MERSEDES VITO», 2000 року випуску, реєстраційний номер, станом до 09.04.2013 року, НОМЕР_2, вчинений ОСОБА_2 ОСОБА_3, витребування з чужого незаконного володіння - ОСОБА_3, автомобіля марки «MERSEDES VITO», 2000 року випуску, реєстраційний номер, станом до 09.04.2013 року, НОМЕР_2, шляхом передачі у його та ОСОБА_2 власність, суд вважає за необхідне відмовити в цій частині, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 правомірно було придбано спірний автомобіль.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір з ОСОБА_1 в розмірі 94,57 грн. та з ОСОБА_2 в розмірі 323,98 грн., а також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 69, 70 СК України, ст. ст. 328, 388, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito,112», 2000 року випуску, кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер станом на 09.04.2011 року НОМЕР_2, спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживаючої АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у сумі 323,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, проживаючого АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір у сумі 94,57 грн.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання добросовісним набувачем задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, проживаючого АДРЕСА_3, добросовісним набувачем автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito,112», 2000 року випуску, кузов НОМЕР_1, реєстраційний номер станом на 09.04.2011 року НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, проживаючої АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, проживаючого АДРЕСА_3, сплачений судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ