АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9805/14 Справа № 203/4613/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2,

Суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - Управління - служба у справах дітей Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради про надання дозволу на виїзд дитини за межі України, без згоди батька, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позивних вимог вказувала на те, що з 06 жовтня 2007 року по 06 вересня 2010 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд малолітнього сина ОСОБА_8 за кордон для відпочинку та оздоровлення, просила задовольнити позов та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року позовні вимоги позивача були задоволені.

Надано ОСОБА_7 дозвіл на виїзд та оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу Кривов»язова ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу (згоди) батька дитини Кривов»язова ОСОБА_10 на термін з 07 жовтня 2014 року по 10 січня 2015 року до країн Естонії, ОСОБА_1, Туреччини, Німеччини та Польщі.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано.

Сторони у справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 210354 від 26 листопада 2008 року(а.с. 6).

Позивач проживає та зареєстрована разом з малолітньою дитиною - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м Дніпропетровськ, АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки № 5300 від 04.12.2012 року, наявною в матеріалах справи, (а.с. 7)

Встановлено, що 28.04.2011 року рішенням суду було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак станом на 24.06.2014 рік відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, тому у нього виникла заборгованість, яка складає 28 325 грн. 59 коп., що підтверджується копією виконавчого листа від 01.06.2011 року, копією довідки від 24.06.2014 року та копією розрахунку заборгованості відповідача, наявними в матеріалах справи, (а.с. 9-10)

Також, судом було встановлено, що позивачем була відкрита віза строком до 07.10.2014 року, що підтверджується копією візи № 000680934 та копією візи № 000680936, наявними в матеріалах справи, (а.с. 11-12)

Встановлено, що 19.09.2014 року висновком виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради було прийнято рішення про доцільність надання позивачу дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини ОСОБА_11 для відпочинку у період з 01.10.2014 року по 31.12.2014 рік у супроводі матері дитини ОСОБА_7 без згоди та супроводу батька дитини - ОСОБА_12 (а.с. 38-39)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Декларації прав дитини, Сімейного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, Правилами перетинання державного кордону громадянам України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 10 Конвенції про права дитини встановлено, що кожна дитина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну, та повертатися в свою країну разом з батьками.

Відповідно до п. З ч. З ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України громадян України".

У відповідності з абзацами 1,2 частини 2 статті 4 Закону України від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби постійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

В силу п. 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України і 31.03.1995 року № 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий спорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт.

Згідно п. 18 зазначених Правил, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з їх, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з тьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

В силу п. 2.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою здою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у випадках, визначених цими Правилами, або у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та проводу другого з батьків.

Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених )становою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених тій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без оди та супроводу другого з батьків.

У ст. ст. 3,6Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають грунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку,вирішуючи питання щодо країн до яких позивач просила суд першої інстанції надати дозвіл для вивезення дитини за межі України, позивач бажає забезпечити дитині відпочинок у ОСОБА_1 та можливе святкування новорічних свят, однак проїзд у вказану країну можливий лише через Естонію, Польщу, Туреччину, та Німеччину,про обґрунтованість заявлених позивачем країн з метою транзиту через який буде відбуватись головна поїздка у ОСОБА_1.

Суд першої інстанції задовольнив позов позивача шляхом надання дозволу на тимчасовий виїзд до країн Естонії, ОСОБА_1, Польщі, Туреччини, та Німеччини.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кривов»язова ОСОБА_13 - відхилити

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: