№ 207/381/14-ц
№ 2/207/634/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі головуючого судді : САВЧЕНКА В.О.

при секретарі : ГОРБ С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20 лютого 2007 року в сумі 14 571,89 (чотирнадцять тисяч п'ятсот сімдесят одну) гривню 89 копійок та судові витрати по справі у розмірі 243,60 (двісті сорок три) гривні 72 копійки, які були сплачені як судовий збір (а.с. 19).

ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд задовольнити позовні вимоги на підставі статей 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, статей 3, 15, 107 ЦПК України, а також згідно Умов і Правил надання банківських послуг.

Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від від 20.02.2007 року ОСОБА_2 20.02.2007 р. отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язувався забезпечити повернення кредиту на позичковий рахунок та щомісячну сплату нарахованих відсотків за користування кредитом.

Але відповідачем не виконані вимоги в повному обсязі, про що свідчить наявна заборгованість.

Станом на момент пред'явлення позову 27.01.2014 р. заборгованість Відповідача по Договору складає 14571,89 грн. (чотирнадцять тисяч п'ятсот сімдесят одна) гривня 89 копійок, яка складається із наступного :

заборгованість за кредитом - 6941,52 (шість тисяч дев'ятсот сорок одна) гривня 52 коп.;

заборгованість по процентам за користування кредитом - 6160,28 (шість тисяч сто шістдесят ) гривень 28 коп.;

заборгованість по комісії за користування кредитом - 300,00 (триста) гривень 00 коп.;

штраф (фіксована частина) - 500,00 (п'ятсот) гривень 00 коп.;

штраф (процентна складова) - 670,09 (шістсот сімдесят) гривень 09 коп.

У судовому засіданні представник позивача МАЛЮК О.П. заявлений позов підтримувала повністю з раніше вказаних правових підстав.

У квітні 2014 р. представник Позивача за довіреністю МАЛЮК О.П. подала до суду позовну заяву у новій редакції відповідно до якої визнано Позивачем, що 9118,65 грн. заборгованості вже стягувалося з Відповідачки на підставі судового наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.11.2008 р. і, таким чином, до стягнення ПАТ КБ «Приватбанк» пред'явлено різницю між заявленою попередньо та вже стягнутої суми заборгованості в розмірі 4997,30 грн. (чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто сім) гривень 30 коп., яка складається з наступного :

· заборгованість за відсотками - 3983,15 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят три) гривні 15 коп.;

· заборгованість за комісією - 300,00 (триста) гривень 00 коп.;

· штраф (фіксована частина) - 500,00 (п'ятсот) гривень 00 коп.;

· штраф (процентна складова) - 214.15 (двісті чотирнадцять) гривень 15 коп.

·

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнали у повному обсязі, просили у позові відмовити та пояснити, що вона дійсно 20 лютого 2008 року оформила кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Але з умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі кредиту, порядком та тарифами за надання банківських послуг, можливістю застосування штрафних санкцій та їх розміром на момент відкриття кредиту ознайомлена не була. Представник Відповідача наголошував на тому, що 05.11.2008 року сума заборгованості за кредитом та відсотками, в т.ч. комісії за прострочену заборгованість, була стягнута за Наказом, виданим Баглійським районним судом. Судовий наказ Баглійського районного суду № 2-н-1044/08 від 05.11.2008 р. був своєчасно пред'явлений Позивачем до примусового виконання і сума заборгованості зазначена у ньому повністю погашена Позивачем. Тому Відповідачка зауважує на тому, що між попереднім зверненням Позивача до суду з приводу спірних правовідносин у 2008 році та нинішнім зверненням до суду, яке відбулося фактично з одних і тих же підстав, минуло понад ніж 5 (п'ять) років, що значно перевищує встановлений статтею 257 України строк позовної давності і на підставі статті 267 ЦК України просить застосувати наслідки спливу позовної давності.

Крім того, відповідачка не погоджується з розрахунком банку її заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафів. З цих же причин нею наведені власні розрахунки. Саме тому вона не згодна, що повинна сплачувати ще якісь кошти позивачеві.

Позивачка надала у судове засідання Довідку видану Заводським відділом Державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 30.10.2014 року, згідно якої зазначається, що із заробітної плати боржника ОСОБА_2 утримано та перераховано на користь стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за судовим наказом №2-н-1044/04 в розмірі 7133,79 грн .

Суд, вислухавши представників позивача і відповідачки, саму відповідачку, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 20.02.07 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредиту у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 (двадцять дві цілих вісім десятих процента) % на рік із розрахунку 360 днів в році на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кінцевий строк дії - січень 2009 року. Відповідачка зобов'язувалася забезпечити повернення кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків.

Відповідачка умов кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за кредитним договором не виконала у повному обсязі, чим порушила свої зобов'язання та порушувала умови кредитного договору, додатку до нього - графіку погашення кредиту і вимоги чинного законодавства України, що стало підставою для звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду в листопаді 2008 року. На підставі судового наказу, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська від 05.11.2008 року №2-н-1044/08, стягнуто з ОСОБА_2 суму боргу за кредитним Договором та процентами в розмірі 9118,65 грн, 45,59 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Загальна сума заборгованості за судовим наказом погашена, що підтверджується також і написом на судовому наказі про його виконання та довідкою Заводського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 30.10.2014 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання зобов'язань не випливає із договору або актів цивільного законодавства .

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що зазначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, що було дотримано у даному випадку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), надані банком до позовної заяви, відсутні пункти та домовленості щодо встановлення інших термінів строку позовної давності, ніж встановлені діючим цивільним законодавством України.

З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою до суду банк звернувся 27 січня 2014 року, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності, враховуючи, що останню проплату відповідачка за кредитним договором здійснила в лютому 2007 року (а.с.2, 3). Вона перестала виконувати свої зобов'язання з погашення кредиту з 30 березня 2007 року.

На виконання судового наказу від 05 листопада 2008 року з відповідачки стягувалася у примусовому порядку заборгованість, яка виникла із кредитного договору.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторін у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої

заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з поданою заявою від 18 листопада 2014 року (надійшла до суду 28 листопада 2014 р.) відповідачка просила застосувати до позовних вимог банку строк позовної давності.

Крім того, за висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким

договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі, -- зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору

При розподілі судових витрат суд враховує, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Тому судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись статтями 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, статтями 3, 10, 15, 60, 88, 118-120 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - в і д м о в и т и .

Протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення сторонами або їх представниками може бути подана апеляційна скарга на рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

С у д д я : В.О. САВЧЕНКО