ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/7175/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"23" грудня 2014 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не з'явився;

відповідача не з'явилася;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Дельта Банк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі майна у власність.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно умов якого, позивач надає відповідачу грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі 73 000 доларів США на строк користування до 02.04.2029 року, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 12,50% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем було укладено договір іпотеки № 81864 від 02.04.2008 року, за умовами якого Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 31,60 кв.м., житловою площею 14,10 кв.м.

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до п. 2 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ "УкрСиббанк" продає ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитами, що забезпечує виконання боргу або будь-якого іншого зобов'язання, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором).

Враховуючи вище викладене позивач набув право вимоги за кредитним договором №0 від 02.04.2008 року та договором іпотеки №81864 від 02.04.2008 року.

Через неналежне виконання умов кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість у розмірі 616 813,98 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 422 824,48 грн. та за відсотками - 193 989,50 грн.

Оскільки відповідач порушила умови кредитного договору та допустила заборгованість за даним договором, а до позивача відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами перейшли права первісного кредитора за цим договором, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за даним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі даної квартири у власність позивача та визнання на неї права власності.

В судове засідання сторони не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечувала проти вирішення справи таким чином, про що зазначила у відповідній заяві.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як встановлено судом, 02 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. якого, позивач надає відповідачу грошові кошти в сумі 73 000 доларів США на строк користування до 02.04.2029 року, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 12,50% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 825 доларів США.

З метою забезпечення виконання нею грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем було укладено договір іпотеки № 81864 від 02.04.2008 року, за умовами якого Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 31,60 кв.м, житловою площею 14,10 кв.м, яка належить їй на праві власності.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. А частиною 2 ст. 1050 цього Кодексу передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, відповідно до розрахунку, станом на 05 вересня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 616 813,98 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 422 824,48 грн. та заборгованості по відсоткам у розмірі 193 989,50 грн.

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до п. 2 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ "УкрСиббанк" продає ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитами, що забезпечує виконання боргу або будь-якого іншого зобов'язання, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора (стає новим кредитором).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вище викладене позивач набув право вимоги за кредитним договором №0 від 02.04.2008 року та договором іпотеки №81864 від 02.0.2008 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

А відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. Іпотекою, в свою чергу, є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України).

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" також встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому, згідно зі ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У зв'язку з тим, що позичальником не було дотримано умов кредитного договору, 08 вересня 2014 року позивачем було направлено позичальникові досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором та попереджено її про наслідки невиконання вимоги шляхом звернення стягнення на майно. Проте зазначена вимога відповідачем не виконана.

Водночас, частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

Пунктом 4.2 договору іпотеки сторонами визначено, що звернення стягнення здійснюється на підставах: рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку".

Цим же договором сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке може бути здійснене також шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (п. 5.2 договору іпотеки).

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Також Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

А відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Таким чином, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. (Зазначене збігається з практикою Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 грудня 2013 року).

Разом з тим, 03 червня 2014 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який на час розгляду справи є чинним. Згідно даного Закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Але, оскільки ОСОБА_1 у квартирі, яка є предметом іпотеки, не зареєстрована та фактично у ній не проживає, що підтверджується відомостями Головного управління Державної міграційної служи України у Києві за якими відповідач знята з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі з 30 квітня 2014 року, суд дійшов висновку, що вимоги Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на дані відносини не поширюються.

Отже, враховуючи наведене вище, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. А згідно п. 6 ч. 3 ст. 79 цього Кодексу до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3 654 грн. та витрати на опублікування оголошення в пресі про виклик в судове засідання відповідача в розмірі 420 грн.

Враховуючи викладене, взявши до уваги постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року №5 та керуючись стст. 7, 12, 33, 35-37, 41 Закону України "Про іпотеку", стст. 16, 514, 516, 526, 572, 575, 589, 612, 625, 629, 1054 Цивільного кодексу України, стст. 79, 88, 212, 215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 616 813,98 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 422 824,48 грн. та сума заборгованості за відсотками - 193 989,50 грн. за укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 договором про надання споживчого кредиту №0, звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 31,60 кв.м., житловою площею 14,10 кв.м. та належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом передачі Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" (, м. Київ, вул. Щорса, 36, корп. Б) та визнання за ним права власності на вказане майно.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (, м. Київ, вул. Щорса, 36, корп. Б) судові витрати у сумі 4 074 грн., які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. та витрат на опублікування оголошення в пресі про виклик в судове засідання відповідача у розмірі 420 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва.

СУДДЯ Ф.А. КАЛІУШКО