Справа №: 398/5385/13
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" листопада 2014 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,

при секретарі - Дудченко О.Ю.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, де просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 264 762,44 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 03.07.2008 року був укладений кредитний договір №KGALGА01580036, згідно якого банк надав відповідачці кредит у сумі 113 012,33 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення 04.07.2018 року.

В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 18.03.2011 року заборгованість складає 264 762,44 грн., із них:

105 449,89 грн. заборгованість за кредитом; 68 354,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 13468,42грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 64643,95 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 6.4 Договору: 500,00грн. штрафу (фіксована частина) та 12 595,83 грн. штраф (процентна складова).

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

06.11.2012 року було подано заяву про уточнення позовних вимог, де позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість станом на 15.10.2012 року в сумі 373 441, 72 грн. ., із них:

105 449,89 грн. заборгованість за кредитом; 68 354,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 13468,42грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 64643,95 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 6.4 Договору: 500,00грн. штрафу (фіксована частина) та 12 595,83 грн. штраф (процентна складова) (т.1 а.с. 106 - 107)

04.11.2013 року представником позивача було подано заяву про стягнення з ОСОБА_4 - 180 грн. витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (т.1 а.с.184).

Представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір від 03.07.2008 року, згідно якого банк надав відповідачці кредит у сумі 113 012,33 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк дії договору до 03.07.2018 року. В п.8.1 кредитного договору зазначені всі особливі умови договору. Боржник практично зразу ж відмовилася від виконання умов договору, оскільки з 18.08.2008 року не сплачувала грошові кошти в погашення кредиту відповідно до графіку, але потім заборгованість сплатила, а з 16.12.2008 року перестала зовсім сплачувати кошти по кредитному договору. В 2008 році Національний банк України змінив облікову ставку до 12 %. 31.12.2008 року банком було виготовлено повідомлення ОСОБА_3, про прийняття банком рішення про зміну процентної ставки, де вказано, що з 01.02.2009 року по кредитним договорам вона буде становити 24,96%, яке направив на адресу боржника 08.01.2009 року, що підтверджується реєстром та відповідає п.2.3.1 договору.

Представник відповідачів пояснила, що відповідачі позов не визнають з наступних підстав: - сума кредиту 113 012,33 грн. не співпадає з сумою, яка обрахована нею по меморіальним ордерам, які надані до суду, оскільки вона становить 106 825, 31 грн.; а також заперечує той факт, що відповідачі були належним чином повідомлені про збільшення відсоткової ставки по кредиту до 24,96%, а тому не погоджується з розрахунками, які проведені банком по даному кредитному договору та інше. Посилається на п.22 Постанови пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 та зазначає, що оскільки в договорі поруки не передбачено зміну відсоткової ставки, а банк її змінив, то порука є припиненою. Крім того, якщо суд не погодиться з її доводами, то звертає увагу суду на те, що 16.12.2008 року виникло прострочення платежів по кредиту, а тому банк протягом 6-ти місяців, тобто до 16.03.2009 року мав право звернутись до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості, фактично банк звернувся до суду з даним позовом 23.09.2011 року, тому порука є припиненою.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що 03.07.2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №KGALGА01580036, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.8.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 6 договору.

Згідно п.8.1 договору банк зобовязувався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 03.07.2008 р. по 03.07.2018 р. включно, у вигляді не поновлювана лінія (далі «Кредит») у розмірі 113 012,33 грн. на наступні цілі: у розмірі 102 463,53 грн. на споживчі цілі, з них: 98 455,00грн на споживчі цілі шляхом : видачі готівки через касу, а також у розмірі 2 953,65 на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 562,60 грн. - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 492,28 грн. для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 10548,80 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного Договору. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця.

Відповідно до п.2.3.1 договору банк має право - В односторонньому порядку збільшувати розмір процентної станки за користування Кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

03 липня 2008 року в забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за договором кредиту, між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки (т.1 а. с. 23, 24). Пунктом 2 цього договору передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання кредитних зобов'язань за договором в тому ж розмірі, що і боржник.

На підставі вищевказаного кредитного договору від 03.07.2008 року, позичальнику було надано кредитні кошти на умовах та в розмірі згідно п.8.1 договору, що підтверджується матеріалами справи (т.2 а.с. 9 - 36 )

Таким чином, банк свої зобовязання виконав належним чином.

Згідно наданого розрахунку, станом на 15.10.2012 року заборгованість за кредитним договором становить 373 441,72 грн., із них:

105 449,89 грн. заборгованість за кредитом; 68 354,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 13468,42грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 64 643,95 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 6.4 Договору: 500,00грн. штрафу (фіксована частина) та 12 595,83 грн. штраф (процентна складова) (т.1 а.с. 106 - 107)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наявність прострочення відповідачкою ОСОБА_3 виконання зобовязань по кредитному договору свідчить про те, що остання не виконує належним чином умови кредитного договору, чим порушила умови договору та вимоги ст.1049, ч.2ст.1054 ЦК України.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, з урахуванням умов договору щодо обовязку позичальника повертати борг частинами відповідно до графіку, позивач набуває право вимагати від відповідача, який допустив прострочення по поверненню чергової частини боргу, дострокового повернення частини позики, що залишилася, тобто усієї суми кредиту, у тому числі простроченої.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України).

Згідно із ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України ).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251 та ч.2 ст. 252 ЦК України ).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явивши 09 січня 2009 року до позичальника ОСОБА_3 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом, комісії за розрахункове обслуговування та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати (правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-125 цс14 від 17 вересня 2014 року).

Як свідчать матеріали справи, після зміни строку виконання основного зобов'язання, банк до суду із позовом звернувся 23 вересня 2011 року, тобто поза межами шестимісячного строку.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, це строк існування самого зобов'язання поруки (правова позиція, викладена в постанову ВСУ у справі № 6-6цс14 від 17 вересня 2014 року).

За таких обставин договір поруки від 03.07.2008 року, укладений між банком та ОСОБА_4, вважається припиненим, тому вимоги позивача про солідарну відповідальність поручителя разом з позичальником є безпідставними і не підлягають задоволенню.

09 січня 2009 року листом від 31 грудня 2008 року на адресу місця проживання відповідачки ОСОБА_3 банком було направлено повідомлення про зміну відсоткової ставки за кредитним договором №KGALGА01580036 від 03 липня 2008, а саме з 20,04% на 24,96% річних, починаючи з 01 лютого 2009 року. У разі незгоди позичальника з такими змінами умов договору, було запропоновано в строк не пізніше 20 січня 2009 року надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі (т.1 а.с. 166).

30.12.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» рішенням кредитного комітету ГО № PR-2008-1647 «Про підвищення кредитної ставки по існуючим кредитам» - було прийнято наступне рішення:

- в звязку зі змінами на ринку кредитування в Україні, змінами кредитної політики НБУ, підвищенням облікової ставки НБУ до рівня 12,0%, підвищенням та нестабільністю курсу національної валюти до основних валют, що мають оббіг на ринку України, загальним підвищенням ставок по привабливим депозитним ресурсам, підвищенням відрахувань податкових платежів в Державний бюджет і недопустимістю втрат платежоспроможності та ліквідності банку - провести підвищення процентних ставок по існуючим кредитним зобовязанням. Для реалізації даного рішення керівникам Департаменту внутрішнього аудиту ОСОБА_5, юридичного департаменту ОСОБА_6, керівнику НБГО ОСОБА_7 в строк до 06.01.2009 року підготувати та направити на адресу клієнтів банку відповідні повідомлення, згідно умов укладених кредитних договорів і у відповідності з положеннями діючого законодавства України (т.1 а.с.168)

При цьому, відповідачем не надано до суду даних про те, коли та яке по ПАТ КБ «ПриватБанк» було постановлено розпорядження про зміну відсоткової ставки по даному діючому кредитному договору, який виданий в гривнях, де було б зазначено про підвищення відсоткової ставки до 24,96 % річних з 01 лютого 2009 року або наказу по ПАТ КБ «Приватбанк» про зміну відсоткової ставки по діючим кредитним договорам, виданим в гривнях, яка підвищена з 01 лютого 2009 року.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.28 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статтей 641 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Кредитний договір, укладений сторонами 03 липня 2008 року, містить умови, згідно яких банк має право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. Таке положення відповідало змісту чинного на час його укладення цивільного законодавства, зокрема, ч.1 ст.212 ЦК України та ч.1 ст. 651 ЦК України, за якими сторони договору можуть передбачити можливість односторонньої зміни його умов за визначених підстав та у встановлених межах. Відповідачка ОСОБА_3 зі свого боку погодилася з такими умовами договору, підписавши його особисто, заперечень проти них на той час не мала. Крім того, їй була надана можливість відмовитися від подальшого виконання договору на змінених умовах шляхом повернення суми кредиту.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського владу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, яким ЦК України доповнено ст.1056-11, набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Встановлено, що до суду не надано рішення про збільшення розміру процентів по кредитним договорам, а тому суд не має можливості встановити чи було воно прийнято банком до 10 січня 2009 року чи після цієї дати, тобто чи було воно прийнято банком до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського владу та кредитного договору в односторонньому порядку», відповідно до якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку чи можливо пізніше.

Відповідно до абзацу 4 частини 4 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни.

З матеріалів справи видно, що згідно рішення кредитного комітету від 30.12.2008 року, датою зміни розміру процентів за кредитним договором банком визначено 01 лютого 2009 року, що підтверджується повідомленням, яке було направлено позичальнику, про таку зміну банк повідомив ОСОБА_3 рекомендованим листом ще на початку січня 2009 року, тобто до дати зміни розміру процентів.

Але при цьому, cуд вважає не доведеною ту обставину, що ОСОБА_3 була повідомлена про підвищення відсоткової ставки, так як на її адресу поштою був направлений 08.01.2009 року рекомендований лист, що підтверджується лише згрупованим реєстром відправки поштової кореспонденції.

При цьому, суд враховує правову позицію Верховного Суду України викладену в постанові від 12 вересня 2012 року по справі N 6-57цс12, яка відповідно до вимог ч.І ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, в якій зазначено наступне:

Відповідно до п. З Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "М"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно п. 114 Правил надання послуг поштового зв'язку адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а у разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Поштові реєстри не можуть вважатися достатніми доказами, оскільки рекомендована кореспонденція передбачає отримання відправником зворотного повідомлення про вручення листа, тому доводи представника банку щодо своєчасного повідомлення про збільшення процентної ставки є безпідставними.

Отже, факту відправлення повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитним договором до 24,96 % річних в односторонньому порядку недостатньо для того, щоб вважати, що боржник належним чином повідомлений про зміну умов кредитного договору, беручи до уваги й те, що представник відповідачів заперечує факт отримання такого повідомлення.

При цьому, суд виходить з того, що боржник не була належним чином повідомлена про зміну умов кредитного договору, проценти за підвищеною процентною ставкою не сплачувала, тобто пропозицію про зміну умов договору не прийняла.

З врахуванням положень п.2.3.3 кредитного договору, відповідно до яких позичальник в разі отримання від банку повідомлення про підвищення, могла б скористатись правом на надіслання їм відповіді про свою не згоду з таким підвищенням (т.1 а.с.13) та положень відповідно до яких в разі висловлення такої не згоди договір між сторонами вважається розірваним та настає обов`язок повернути всю суму кредиту та всі визначені договором суми, суд приходить до висновку, що дії ПАТ КБ «ПриватБанк» по підвищенню процентної ставки в односторонньому порядку та невизнання позову відповідачами, інтереси яких представляє їх представник, а також невизнання штрафних санкцій, пов`язаних з таким підвищенням є обґрунтованими та доведеними, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки представник банку не погоджується зробити перерахунок заборгованості без врахування такого неправомірного підвищення.

Враховуючи те, що загалом вимоги банку не задоволені в повному обсязі, то відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: