Справа № 639/9446/13-ц
Провадження:2/639/434/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.

за участю секретаря Олійник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про забезпечення доказів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Пята Харківська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування.

Представником позивача під час розгляду справи по суті заявлено усне клопотання про забезпечення доказів , у якому просить викликати у судове засідання для допиту у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_1, ім'я та по батькові якої представнику позивача не відомо, також не зазначено місце їх проживання ( перебування) або місце роботи, обставини, які вони можуть підтвердити.

У судовому засіданні представник позивача не зазначила жодних поважних причин щодо не подання вказаного клопотання до початку розгляду справи по суті .

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, думку представника відповідача, яка заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення доказів з наступних підстав.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що способами забезпечення судом доказів є допит свідків.

Відповідно ст. ст. 133, 36 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті . У заяві про виклик свідка зазначається його ім'я , місце проживання ( перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що до початку розгляду справи по суті ні позивач, ні його представник з даною заявою про виклик свідків до суду не зверталися.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі .

У звязку з наведеним, відмова представнику позивача у задоволенні клопотання про забезпечення доказів , як це передбачено законом, а саме ст. 136 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо відмови у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення доказів , а саме виклик свідків, оскільки його заявлено з порушенням вимог, передбачених ст. 136 ЦПК України, тобто під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. ст.133, 136 , 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику позивача у задоволенні клопотання про забезпечення доказів.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.М.Гаврилюк