Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

19 грудня 2014 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Луговенко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу

Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на рішення державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2014 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» (далі Підприємство) звернулось до суду з даною скаргою, просило скасувати постанови державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу). В обґрунтування вимог скарги посилалось на необґрунтованість оспорюваних рішень.

У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали скарги та доданих документів, суд встановив наступне.

12 березня 2012 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ № 1423/256/2012 у цивільній справі за заявою Підприємства про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за спожиті послуги теплопостачання в загальному розмірі 988 грн. 30 коп., а також судових витрат. Судовий наказ набрав законної сили.

10 листопада 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Миколаївського РУЮ ОСОБА_4 у виконавчих провадженнях № 45364689, № 45361320, № 45361038 винесені постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа). Свої рішення держвиконавець мотивував тим, що виконавчий документ суперечить вимогам ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закон), а саме вказував на відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номеру боржника. Також посилався на положення ст. 9 цього ж закону, та вказував, що повноваження представника стягувача підтверджені неналежним чином, тобто на довіреності відсутня «мокра» печатка підприємства.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Така правова позиція висловлена, зокрема, Верховним Судом України в постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Крім того, з ч. 4, 5 ст. 9 Закону слідує, що участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи, повноваження яких повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Форма довіреності, в тому числі довіреності юридичної особи, регламентується ст. 245, 246 ЦК України. Зокрема, згідно ст. 246 ЦК довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

В мотивувальній частині оспорюваних постанов державний виконавець не посилається на відсутність вищезазначених реквізитів, разом з тим, вказує про відсутність «мокрої» печатки підприємства, проте така умова не регламентована відповідними нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права і свободи.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог скарги, а за такого скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 383, ч. 2 ст. 387, 293, 294 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» задовольнити.

Визнати постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, винесені 10 листопада 2014 року у виконавчих провадженнях № 45364689, № 45361320, № 45361038 неправомірними.

Зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відкрити виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва № 1423/256/2012 від 12 березня 2012 року.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано апеляційному суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів.

Суддя О.В. Батченко