АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/3004/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівОхріменко Н. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до сільськогосподарського СТОВ «Світанок» с. Хрестителево, Чорнобаївського району Черкаської області про розірвання договору оренди землі,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського ТОВ «Світанок» с. Хрестителево, Чорнобаївського району Черкаської області про розірвання договору оренди землі.

Позивач посилався на те, що 30 листопада 2011 року між його матір'ю - ОСОБА_7 та СТОВ «Світанок» с. Хрестителево Чорнобаївського р-ну Черкаської області було укладено договір оренди земельної ділянки, за яким орендодавець передала в оренду належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7.83 га. строком на 10 років зі сплатою орендної плати у розмірі 4,5% вартості орендованої земельної ділянки .

16 жовтня 2013 року померла мати позивача, а сам він прийняв спадщину та, отримавши витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто на спадкову земельну ділянку, і не погоджуючись з розміром орендної плати, визначеної умовами договору, звернувся до ТОВ «Світанок» з заявою про розірвання наявного договору і, отримавши відмову, змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

На підставі наведеного, ЗУ "Про оренду землі", Указу Президента України " Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", ст. ст. 16, 203, 626, 629 ЦК України, позивач просив суд розірвати договір оренди землі від 30 листопада 2011 року, укладений між ОСОБА_7 та СТОВ "Світанок", стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в період з 2011 року по 2014 рік включно, та стягнути понесені судові витрати при поданні позову до суду.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 30.11.2011 року за взаємною згодою сторін та власним волевиявленням уклала з сільськогосподарським товариством „Світанок„ с. Хрестителево Чорнобаївського району Черкаської області договір оренди належної їй земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею -7,83 га. на строк 10 років зі сплатою їй щорічно орендної плати розміром - 4,5% від вартості орендованої земельної ділянки - 73456,00 грн.. Тобто даний договір був укладений на підставі домовленості сторін, як правильно констатував суд, відповідає волі з обох сторін, та пройшов відповідну державну реєстрацію. Як видно з копії вказаного договору оренди на ар. спр. 5-6, у Державному реєстрі земель - відділом Держкомзему Чорнобаївського району Черкаської області договір був зареєстрований 15 серпня 2012 року за НОМЕР_1

Від цієї ж дати оформлений акт прийому - передачі земельної ділянки в оренду (ар. спр. 7).

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про оренду землі" передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Таким чином, спірний договір оренди набув чинності лише з 15 серпня 2012 року і строк його дії до 15 серпня 2022 року.

Суд обґрунтовано зазначив, що змістом статей 6, 15, 17, 19, 31 та 32 Закону України «Про оренду землі» визначено підстави і порядок набуття права на оренду землі, умови договору оренди землі, строк його дії, умови передачі земельної ділянки, підстави припинення дії даного договору та категорично обумовлено заборону розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку.

Відповідно до п.40 укладеного договору умовами розірвання договору в односторонньому порядку є судове рішення.

У відповідності до ст. 90 ЗК України та ст.ст. 16, 21 Закону України «Про оренду землі», власники земельних ділянок мають право передавати за відповідну плату дані ділянки в оренду, а змістом ч. 3 ст.409 та ст. 1218 ЦК України обумовлено заборону власнику земельної ділянки перешкоджати орендарю в здійсненні своїх прав та визначено, що до складу спадщини входять не тільки всі права, а й обов'язки, що належали спадкодавцеві і не припинились внаслідок його смерті.

Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 „Про невідкладні заходи щодо захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) „ встановлено розмір орендної плати не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обов'язковим з дня набрання Указом чинності.

В тексті Указу відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише згодою сторін.

Судом встановлено, що після смерті 16 жовтня 2013 року ОСОБА_7 (ар. спр. 12) її син ОСОБА_6 - позивач по справі, своєчасно прийняв спадщину та 30.04.2014 року отримав правоустановчі документи на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала його матері.

Відповідно до п.41 договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем (ар. спр. 6).

Проте позивач не бажає переукласти договір з відповідачем і поставив питання про його розірвання.

Як встановлено по справі і про що вказує суд, право власності на земельну ділянку позивач набув лише 3О квітня 2014 року, отримавши витяг з реєстру речових прав про реєстрацію права власності на земельну ділянку і не бажає виконувати п.41. укладеного попереднім власником договору оренди земельної ділянки, який зберігає чинність і для нового власника, тому вимога про дострокове витребування земельної ділянки, що перебуває в оренді відповідача, як і стягнення заборгованості (недоплаченої суми орендної плати за користування земельною ділянкою згідно нормативно - грошової оцінки земельної ділянки) за період з 2011 року по 2014 рік являються безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в даному випадку не довів своїх позовних вимог. Ним не наведено жодного істотного порушення договору оренди земельної ділянки з боку відповідача, яке дійсно мало місце, і яке можна визнати підставою згідно вимог чинного законодавства і положень укладеного договору (нині спірного) для розірвання останнього.

Доводи позивача про невиконання обов'язку орендаря по своєчасному внесенні орендної плати згідно коефіцієнту індексації, що є підставою для розірвання договорів оренди земельних ділянок в порядку ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», - нічим не підтверджені.

Відповідачем було надано в судове засідання ряд відомостей і накладних за 2011 - 2013 роки, згідно яких з попереднім власником земельної ділянки (матір'ю позивача) проводились розрахунки за місцем проживання орендодавця щорічно у грошовій та натуральній формі, шляхом видачі зерна, круп, олії, меду та інших продуктів (ар. спр. 42-76).

Розмір і форма орендної плати задовільняла попереднього землевласника, тим не оскаржувалась. Виходячи з цього слід погодитися з висновками суду про те, що наведених обставин права оскаржувати розмір орендної плати в період з 2011 року та по день отримання позивачем право установчих документів на спадкову землю матері, який задовільняв останню за життя, - у позивача та його представника не має.

В апеляційній скарзі представник позивача зазначає про неналежність доказів в матеріалах цивільної справи, а саме щодо відомостей про нарахування орендної плати. Проте з цим твердженням не можна погодитися.

Як обґрунтовано заперечує представник СТОВ «Світанок», відповідно до ч. 2 ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996 від 16.07.1999 року, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Статтею 9 Закону визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Надані відповідачем відомості на виплату орендної плати є первинними документами, у яких зафіксовані підприємством господарські операції, зокрема щодо нарахування ОСОБА_7 орендної плати. Оскільки надані первинні документи бухгалтерського обліку належним чином завірені та мають всі необхідні реквізити і підтверджують нарахування орендної плати матері позивача, дані докази по справі є допустимими та належними.

Згідно п.9 договору оренди (від 30.11.2011 року) орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі у грошовій формі в розмірі 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (73456 грн. згідно п.5 договору) 3305,52 грн..

Згідно довідки СТОВ «Світанок» від 16.10.2014 року на ар. спр.77 ОСОБА_7 за договором оренди б/н у 2011 році нараховано орендну плату 3305,52 грн., з яких утримано прибутковий податок 495,85 грн. і видано орендну плату за оренду земельного паю на суму 2809,69 грн., у 2012 році нараховано орендну плату 5804,49 грн. за мінусом прибуткового податку видано орендну плату 4933,0 грн.; у 2013 році нараховано орендну плату 5804,49 грн.; видано орендну плату 4918,0 грн. у 2014 році нараховано орендну плату 5804,49 грн. (ар. спр. 77).

Тобто у даному випадку факту несплати орендної плати не було.

Крім того, ставши власником земельної ділянки 30 квітня 2014 року, як правомірно вказує суд, позивач не має права вимагати у сільськогосподарського товариства «Світанок» розірвати вже наявний договір оренди землі так, як не переуклав з відповідачем договір оренди землі у відповідності до вимог договору та положень цивільного кодексу, а тому після смерті попереднього власника землі та у відповідності до умов договору п.41 договору і вимог спадкового законодавства, - ст. 1218 ЦК України договір оренди землі укладений за життя матір'ю позивача являється обов'язковим і для спадкоємця, тобто позивача по справі.

Необхідно зазначити, що в апеляційній скарзі звертається увага на відомості і накладні за серпень - жовтень 2011 року, по яким ОСОБА_7 була видана орендна плата, виходить, ще до укладення договору від 30.11.2011 року, і що, на думку апелянта, свідчить про не повну сплату орендної плати, на що суд не звернув увагу.

Однак, як встановлено, у ОСОБА_7 із СТОВ «Світанок»був укладений договір земельної ділянки (паю) ще 30 березня 2007 року на 5 років, державна реєстрація якого була здійснена 30 січня 2008 року за № 21, відповідно до якого з нею і проводили розрахунки ще у 2011 році.

Слід зазначити, що за наведених обставин за відсутності скарг від ОСОБА_7 щодо проведення з нею неналежного розрахунку за оренду земельної ділянки (паю) немає необхідності у проведенні почеркознавчої експертизи, тому безпідставні доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув уваги, на клопотання представника позивача стосовно проведення почеркознавчої експертизи.

Таким чином, рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в повному обсязі відповідає матеріалам справи, вимогам закону і підстав для скасування такого рішення і задоволення апеляційної скарги - не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :