Справа № 694/15/14-ц
провадження 2/694/87/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

03.04.2014 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Нестерук Т.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Бабенка Р.В.,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката Кобринського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Звенигородська міська рада Черкаської області, Головне управління Держсанепідслужби у Черкаській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області про зобов'язання демонтувати самовільно збудовану вигрібну яму,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача ОСОБА_3 ліквідувати шляхом засипання самовільно збудовану вигрібну яму, розташовану по АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2, який розміщений на земельній ділянці розміром 982 кв.м. Між нею та ОСОБА_3, який є власником сусіднього житлового будинку АДРЕСА_1, виник спір, оскільки відповідач влітку 2013 року в порушення будівельних та санітарних норм збудував вигрібну яму на відстані 2 м від її житлового будинку. Після початку будівництва вигрібної ями її чоловік ОСОБА_5, який проживає разом з нею, звертався у різні інстанції зі скаргами на неправомірні дії ОСОБА_3 За результатами розгляду звернень комісією Звенигородської міської ради було складено акти від 20.06.2013 року та від 17.10.2013 року. Комісія міської ради встановила, що ОСОБА_3 веде самочинне будівництво вигрібної ями без дозвільних документів та зобов'язала припинити самочинне будівництво. Також комісія встановила, що спорудженням та експлуатацією вказаної вигрібної ями ОСОБА_3 створив загрозу санітарному благополуччю родини позивача, оскільки на території її садиби облаштована скважина та виникає реальна загроза зараженню питної води, а також виникає загроза негативного впливу, шляхом підмиву несучих конструкцій належного позивачу житлового будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник Бабенко Р.В. підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просили його задовольнити. Позивач пояснила, що будівельні роботи зі спорудження вигрібної ями ОСОБА_3 проводив без отримання відповідних дозволів та не реагував на її зауваження з приводу місяця розташування ями. При цьому заявив, що в своєму дворі будує яму там, де вважає за потрібне. Вигрібна яма розташована під вікном її спальні та влітку з неї виходять неприємні запахи та скупчуються мухи.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник Кобринський В.О. позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що він не будував вигрібну яму в 2013 році. Житловий будинок по АДРЕСА_1, де він проживає в даний час, був побудований його покійною матір'ю ОСОБА_6 ще у 1980 році та зданий в експлуатацію в 1984 році. Приблизно в середині 80-х років його мати, з метою відводу використаної води з ванної кімнати та кухні, побудувала каналізацію і труби вивела до вигрібної ями, яка є предметом спору. 31.03.2004 року мати подарувала житловий будинок йому та 24.03.2004 року був виготовлений новий технічний паспорт на будинок з надвірними спорудами та комунікаціями. В технічному паспорті зазначено, що будинок облаштований каналізацією без виявлення будь-яких порушень технічної документації. Тобто, на час отримання ним в дарунок будинку, у ньому вже була в наявності каналізація та вигрібна яма, а в 2013 році він, не змінюючи розташування та цільового призначення вигрібної ями, зробив її капітальний ремонт. При проведенні ремонту він замінив цегляні стіни на бетонні кільця та замурував цементом дно ями. Зверху яма щільно закрита люком. Оскільки будинок позивача був збудований та зданий в експлуатацію в 1999 році, тобто після того, як вигрібна яма вже існувала, то вважає, що саме позивачем були порушені санітарні норми при будівництві свого будинку.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились. Причини неявки представника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю суду не відомі. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Головне управління Держсанепідслужби Черкаській області та Звенигородська міська рада Черкаської області надіслали письмові пояснення, в яких просять розглянути справу за відсутності їх представників та вирішити справу відповідно до вимог діючого законодавства.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є власниками суміжних домоволодінь, а саме: позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 06.06.1999 року (а.с. 8), а відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 31.03.2004 року (а.с. 38).

Між сторонами виник спір з приводу місця розташування вигрібної ями, яка знаходиться на території будинковолодіння відповідача ОСОБА_3

Для вирішення спору, який за своїм змістом відноситься до категорії земельних спорів, позивач звернувся до Звенигородської міської ради та за результатами розгляду заяви було складено акт від 20.06.2013 року. З акту вбачається, що власником будинку по АДРЕСА_3 (ОСОБА_3) на власний розсуд, без будь-яких погоджень, викопано вигрібну яму глибиною біля трьох метрів, діаметром до одного метра, в яку встановлено бетонні кільця. Вигрібна яма розміщена біля огорожі заявників (ОСОБА_1) напроти вікна кухні. Відстань від ями до вікна в межах двох метрів. При цьому комісія рекомендувала ОСОБА_3 припинити самочинне будівництво вигрібної ями та звернутися за отриманням довільних документів. Розглянути питання перенесення септика в інше місце та погодити його розміщення із сусідами (а.с. 15).

Згідно акту комісії Звенигородської міської ради від 17.10.2013 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 341 від 13.11.2013 року, рекомендації, вказані в акті комісії від 20.06.2013 року, ОСОБА_3 не виконані (а.с. 16, 19).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які є членами сім'ї позивача та проживають разом з нею, підтвердили той факт, що в червні 2013 року відповідач побудував вигрібну яму на відстані приблизно 2 м від вікон будинку позивача. При цьому він не погоджував її розміщення з позивачем та не звертав увагу на прохання позивача розмістити її в іншому місці. При користуванні вигрібною ямою з неї можуть виходити неприємні запахи, а також є загроза просіданню фундаменту будинку. Також свідки пояснили, що відповідач саме будував вигрібну яму, а не робив реконструкцію старої. При цьому він розбив асфальт, викопав яму та вставив у неї бетонні кільця.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що в 2010 році він придбав половину будинку по АДРЕСА_1 для свого сина. В іншій половині будинку живе відповідач ОСОБА_3 В будинку була каналізація, яка представляла собою дві труби, які виходили з будинку і вели в яр. Ще в 2010 році каналізацією ніхто не користувався, бо вона була забита іншим сусідом. Вода не була проведена в будинок. Вигрібної ями на території будинковолодіння ОСОБА_3 він не бачив.

Допитані в якості свідків дружина відповідача ОСОБА_9 та її вітчим ОСОБА_10 підтвердили той факт, що ОСОБА_3 не будував вигрібну яму, а робив реконструкцію раніше збудованої каналізації, яка на той час обвалилась та не функціонувала. При цьому свідки не заперечували той факт, що відповідач не отримував жодних дозвільних документів на її реконструкцію та не погоджував розміщення вигрібної ями із сусідами ОСОБА_5.

Згідно ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Згідно ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, що видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі.

Згідно з п. 3.11 Положення «Про надання дозволу на виконання будівельних робіт» індивідуальним забудовникам житлових будинків, господарських та побутових споруд дозволи на виконання будівельних робіт надаються на підставі заяви забудовника, документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, дозволу на будівництво об'єкта містобудування, який видається відповідним органом виконавчої влади, проектної документації, погодженої місцевими органами справах містобудування і архітектури, а також зобов'язання виконавця робіт, якщо будівництво здійснюється підрядним способом.

Пунктом 3.26 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44 передбачено, що очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 метрів від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства.

Пунктом 1.1 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України 17.03.2011 № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Відповідно до п.2.22 Державних санітарних норм та правил місць - вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок утримання територій населених навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 метрів.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства, які передбачені ст. 103 Земельного кодексу України та полягають в тому, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення норм діючого законодавства відповідач ОСОБА_3 дозволу на побудову вигрібної ями при її спорудженні не отримував і документи, які б підтверджували факт законності побудови цієї очисної споруди та введення її в експлуатацію у нього відсутні.

Посилання відповідача на те, що вигрібна яма (каналізація) була збудована ще його матір'ю в середині 80-х років, а він лише робив її реконструкцію, спростовується повідомленням КП «Черкаське ОБТІ» № 10 від 21.03.2014 року про те, що на дату поточної інвентаризації 23.03.2004 року за адресою АДРЕСА_1 вигрібна яма не була зафіксована в будинковолодінні (а.с. 62).

Відповідно до акту Звенигородської міської ради від 20.06.2013 року вигрібна яма споруджена ОСОБА_3 на відстані менше 2 метрів від житлового будинку позивача ОСОБА_1

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 без відповідного дозволу, самочинно, побудував вигрібну яму з грубим порушенням діючих будівельних та санітарних норм, на небезпечній відстані від будинку позивача ОСОБА_1, суд вважає, що є всі підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачем права користуватися та розпоряджатися його земельною ділянкою та захисту від шкідливих наслідків для нього та його майна, які можуть настати внаслідок експлуатації даної вигрібної ями, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1750 грн. (за участь адвоката Бабенка Р.В. в судових засіданнях 14.02.2014 року, 25.02.2014 року, 25.03.2014 року, 03.04.2014 року та ознайомлення з матеріалами справи 06.03.2014 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 90, 91, 103, 104, 152, 158 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Звенигородська міська рада Черкаської області, Головне управління Держсанепідслужби у Черкаській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Черкаській області про зобов'язання демонтувати самовільно збудовану вигрібну яму задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 ліквідувати шляхом засипання самовільно збудовану вигрібну яму, розташовану по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1750 (одна тисяча сімсот п'ятдесят) грн.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.М. Нестерук