УХВАЛА

про залишення заяви без руху

28.04.2014 2-о/425/39/14

425/1413/14-ц

місто Рубіжне Луганської області

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської області Мирошникова О.Ш., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Луганській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

25 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить суд встановити факт, що померла 13.08.2002 року ОСОБА_2 є матірю заявниці.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вимоги до форми та змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлені ст.ст. 119, 258 ЦПК України.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви, повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так вимогам передбаченим відповідними статтями ЦПК, що регламентують зміст цієї заяви. В іншому випадку суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Із заяви та доданих до неї копій документів вбачається, що ОСОБА_1 є громадянкою ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України.

Відповідно до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» місце проживання адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно з Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» документом, що підтверджує реєстрацію місця проживання є довідка про реєстрацію місця проживання, яка видається відповідним органом реєстрації.

Заявником ОСОБА_1 до матеріалів заяви не додано доказів зареєстрованого місця проживання і місті Рубіжне за адресою, зазначеною у заяві. Разом з тим, як вже зазначалося вище, заявниця є громадянкою ОСОБА_3.

Таким чином, подана ОСОБА_4 заява в порядку окремого провадження не відповідає вимогам, викладеним у ст.ст. 119, 258 ЦПК України щодо змісту заяви.

Отже, заявнику слід виправити вищезазначені недоліки заяви, зокрема, подати довідку органу реєстрації для підтвердження місця проживання ОСОБА_1 у місті Рубіжне.

Відсутність доказів, що підтверджують зареєстроване місце проживання заявниці у місті Рубіжне позбавляє суд можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі, оскільки суддя має право відкрити провадження у цивільній справі лише з дотриманням правил підсудності.

Практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 119, 257, 258 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням заявниці строку для усунення недоліків.

У відповідності до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На виконання вимог, передбачених ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суддя розяснює ОСОБА_1, якщо вона відповідно до цієї ухвали суду у встановлений строк усуне зазначені недоліки заяви, заява про встановлення факту, що має юридичне значення вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 119, 121, 210, 257, 258 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Луганській області, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху та надати заявнику відповідно до цієї ухвали суду строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ш. Мирошникова