справа № 462/2221/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2014 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора) про розірвання договору купівлі-продажу квартири, повернення сторін у первісний стан та скасування реєстрації права власності на квартиру,

встановив:

Позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між сторонами 07.10.2008 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В., зареєстрований в реєстрі № 2.2094; повернути сторони у первісний стан, що існував до укладання договору купівлі-продажу та скасувати реєстрації права власності за відповідачкою на зазначену квартиру. Свої вимоги мотивує тим, що вона продала спірну квартиру відповідачки згідно з вказаним договором купівлі-продажу від 07.10.2008 року. Продаж за договором було вчинено з 9000 грн., проте згідно з домовленістю відповідачка мала доплатити ще 50000 грн.. що підтверджується розпискою останньої. Проте відповідачка порушила взяті на себе зобов'язання, гроші у сумі 50000 грн. так їй і не сплатила. В зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити з підстав передбачених у ч. 2 ст. 651, ч.3 ст. 653 ЦК України.

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеним, додатково пояснивши, що вони зверталися в нотаріальну контору з метою оформлення договору купівлі продажу, на підставі якого б відповідачка мала можливість відчужити позивачці квартиру АДРЕСА_1. Проте, беручи до уваги, що сторони є пенсіонерами, то в них немає коштів для сплати всіх обов'язкових платежів, які необхідно сплатити при укладанні зазначеної угоди. В зв'язку з чим, позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом, і тому просять позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка позов визнала, пояснивши, що дійсно вона заплатила 9000 грн. позивачці за квартиру АДРЕСА_1, проте за усною домовленістю вона мала доплатити їй ще 50000 грн., хоча цього вона не зробила, переоформити квартири в нотаріальній квартирі ні в неї, ні у відповідачки немає достатньо коштів.

Суд ухвалив розглядати справу без участі представника третьої особи, який будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання у нього не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі.

Суд, заслухавши позивачку та її представника, відповідачку, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, 07.10.2008 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Паладій Г.В., зареєстрований в реєстрі № 2.2094 /а.с.6/. Згідно з умовами зазначеного договору позивачка продала, а відповідачка купила квартиру АДРЕСА_1 (п.1 договору), при цьому продаж було вчинено за суму 9000 грн., які отримані продавцем від покупця до підписання цього договору (п.5 договору).

З аналізу змісту зазначеного договору купівлі-продажу квартири вбачається, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов цього договору.

Крім того, з пояснення сторін, які вони надали у судовому засіданні, випливає, що позивачка отримала від відповідачки 9000 грн. за продаж квартири АДРЕСА_1.

Як убачається зі змісту позову, позивачка просить розірвати оспорюємий договір з підстав передбачених ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Проте позивачка та її представник не навели суду жодної обставини, яка б свідчила про те, що відповідачка допустила істотні порушення договору купівлі-продажу квартири, та які б могли слугувати підставою для розірвання зазначеного договору.

Так, позивачка надала суду розписку відповідачки від 07.10.2008 року, в якій остання підтвердила, що зобов'язується сплатити позивачці 50000 грн. до вартості квартири АДРЕСА_1 рівними частками на протязі п'яти років з дня укладання договору купівлі-продажу /а.с.9/.

Проте суд критично ставиться до зазначеної розписки, як до такої, яка б могла слугувати підставою для розірвання оспорюємого договору з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Беручи до уваги вищевказану норму ЦК України, розписка відповідачки не може вважатися зміною до договору купівлі-продажу квартири, оскільки така не посвідчена у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про розірвання договору купівлі-продажу квартири з підстав зазначених у позові, оскільки відповідачка не допустила істотних порушень договору купівлі-продажу квартири.

Крім того, сторони не надали суду доказів відсутності умов для відчуження спірної квартири в нотаріальній конторі, оскільки сам факт того, що у сторін немає коштів для сплати обов'язкових платежів для посвідчення договору в нотаріальній конторі не може вважати підставою, яка б давала суду можливість для задоволення позову з підстав зазначених у ньому, а відтак само по собі визнання позову відповідачкою не може слугувати підставою для задоволення такого.

Суд розцінює дії позивачки щодо подачі неї даного позову, як намагання нав'язати суду невластиві йому функції, які віднесені чинним законодавством до компетенції органів нотаріату.

Щодо позовних вимог про повернення сторін у первісний стан, що існував до укладання договору купівлі-продажу та скасування реєстрації права власності за відповідачкою на спірну квартиру, то суд приходить до висновку, що такі вимоги є похідними від вимоги про розірвання договору купівлі-продажу, а відтак, беручи до уваги, що у задоволенні основної вимоги було відмовлено, то для задоволення похідних вимог у суду також відсутні підстави.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволені позову в цілому слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,174,209,212-215,218 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: Друга Львівська державна нотаріальна контора) про розірвання договору купівлі-продажу квартири, повернення сторін у первісний стан та скасування реєстрації права власності на квартиру - відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Боровков Д.О.