Провадження №4-с/761/200/2014
У Х В А Л А

іменем України

02 вересня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника скаржника: Дідківського А.С.,

представника УДВС ГУЮ у м.Києві: Бялого М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича від 23.07.2014 року про зупинення виконавчого провадження та зобов'язання провести опис та арешт майна боржника, -

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2014 Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича та постанову про зупинення виконавчого провадження, в якій просить: визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови від 23.07.2014 року про зупинення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №43480865 з примусового виконання виконавчого листа № 2-672/11 від 08.09.2011 року, виданого Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 026 146,63 доларів США, що в національній валюті по курсу НБУ становить 8 117 538,11 грн., а також судові витрати в сумі 1 730,00 грн.; зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 43480865 з примусового виконання виконавчого листа № 2-672/11від 08.09.2011 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 026 146,63 доларів США, що в національній валюті по курсу НБУ становить 8 117 538,11 грн., а також судові витрати в сумі 1 730,00 грн. провести опис та арешт майна боржника, а саме нежилого приміщення №93 літера А за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 157,10 кв.м., що перебуває в заставі стягувача відповідно до вимог ч. 1 ст. 54, ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

В своїй скарзі заявник посилається на те, що 29.03.2011 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-672/11 стягнуто з ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 026 146,63 доларів США, що в національній валюті по курсу НБУ становить 8 117 538,11 грн., а також судові витрати в сумі 1 730,00 грн., на підставі якого 08.09.2011 року видано виконавчий лист № 2-672/11.

30.05.2014 року на підставі заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. відкрито виконавче провадження № 43480865.

04.06.2014 року представником стягувача до відділу примусового виконання рішень подано клопотання про проведення опису та арешту майна боржника, а саме нежилого приміщення №93 літера А за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 157,10 кв.м.

Як зазначає скаржник, 23.07.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про зупинення виконавчого провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в зв'язку з розшуком автомобіля марки OPEL ASTRA, легковий седан - В, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Зазначену постанову про зупинення виконавчого провадження скаржник вважає неправомірною, а тому звернувся до суду із скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в судовому засіданні вимоги скарги не визнав та просив відмовити в її задоволенні на тій підставі, що він як державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши думку сторін, дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 08.09.2011 року Шевченківським районним судом м.Києва на підставі рішення суду від 29.03.2011 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/96-03/840 від 08.09.2008 року у загальному розмірі 1 026 146,63 доларів США, в еквіваленті національної валюти України станом на 10.11.2010 року становить 8 117 538,11 грн.; судового збору 1 700,00 грн. та 30,00 грн. збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, а всього 8 119 269,11 грн.

Виконавчий лист був 27.05.2014 року пред'явлений стягувачем до виконання.

30.05.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-672/11 виданого 08.09.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва року про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» борг в розмірі 8 119 269,11 грн.

Державним виконавцем були направлені запити щодо встановлення наявності майна у боржника.

04.06.2014 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль»звернувся до державного виконавця з клопотанням про проведення опису та арешту належного боржнику майна нежилого приміщення №93 літ.А за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 157,10 кв.м.

Як пояснив в судовому засіданні державний виконавець, зазначене клопотання було подано на особистому прийомі і представнику Стягувача було роз'яснено, що на даний час це не можливо провести так як ще не звернуто стягнення на інше майно боржника.

20.06.2014 року з УДАІ ГУ МВС України в м.Києві надійшла відповідь з якої вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано на праві власності автомобіль марки OPEL ASTRA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

23.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме: автомобіля марки OPEL ASTRA, легковий сєдан-В, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4.

В цей же день державний виконавець своєю постановою наклав арешт на все майно боржника ОСОБА_4 в межах суми боргу та заборонив його відчужувати.

23.07.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до 23.07.2015 року або до моменту розшуку транспортних засобів.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)..

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Стаття 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах (частина 1 та 2 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя (ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частина 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Отже, так як діючим законодавством встановлено черговість стягнення, звернення стягнення на нерухоме майно допускається лише у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна, а рухома майно, як вбачається з матеріалів справи ще не реалізоване, тому суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв в межах діючого законодавства та відсутні законом передбачені підстави для зобов'язання державного виконавця провести опис та арешт майна боржника, а саме нежилого приміщення №93 літера А за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 157,10 кв.м.

Стаття 38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця зупинити виконавче провадження, зокрема виконавче провадження може бути зупинене у разі оголошення розшуку транспортних засобів боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець зупинив виконавче провадження до розшуку автомобіля, що належить боржнику.

Представник скаржника в судовому засіданні не заперечував, що державний виконавець має право зупинити виконавче провадження, але не на вказаний строк.

Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що в даному випадку виконавче провадження зупиняється до закінчення строку дії зазначених обставин

Водночас частина 4 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Отже, так як державний виконавець діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», у період зупинення виконавчого провадження державний виконавець не позбавлений можливості вчиняти певні дії, тому суд не вбачає підстав для скасування постанови про зупинення виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 212, 215, 223, 293, 294, 383 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича від 23.07.2014 року про зупинення виконавчого провадження та зобов'язання провести опис та арешт майна боржника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення через Шевченківський районний суд м.Києва до Апеляційного суду м.Києва.

СУДДЯ: Н.Г.Притула