МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/7870/13ц
Пр. № 2/521/1910/14
05 лютого 2014 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Бондаренко О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Одеська міська рада, про визнання договору суборенди недійсним,
Ухвалою суду від 27.11.2013р. за заявою представника позивача до участі у справі були залучені: в якості співвідповідача ОСОБА_4, а в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Одеська міська рада (а.с.53).
Позивачка неодноразово змінювала позовні вимоги та остаточно просила суд визнати недійсним договір суборенди нежитлового приміщення АДРЕСА_1, укладений 08.09.2012р. між нею та ОСОБА_3 (а.с.69-70)
Представник позивача, діюча за довіреністю від 09.10.2013р. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідачів в судові засідання (а.с. 40,73).
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України (а.с.61,62,63).
Представник Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.72)
Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом главою 58 розділом третім книги п'ятої та главою 16 розділом четвертим книги першої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії НОМЕР_1 від 09.09.2005р. (а.с9).
27 жовтня 2011р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди НОМЕР_2 нежилого приміщення (далі-Договір) (а.с.13-16).
Відповідно до п.1.1. вказаного Договору Департамент комунальної власності Одеської міської ради передав, а ФОП ОСОБА_3 прийняла у строкове платне користування нежилі приміщення підвалу, загальною площею 125,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно п. 4.8 Договору ФОП ОСОБА_3 має право передавати частину орендованого приміщення в суборенду іншим особам чи організаціям лише за письмовим погодженням Департаменту (а.с.15).
27.10.2011р. нежилі приміщення підвалу, загальною площею 125,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 були передані ФОП ОСОБА_3 на підставі акту прийому -передачі (а.с.17).
Встановлено, що 08.09.2012р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір суборенди нежитлового приміщення АДРЕСА_1, площею 125 кв.м. на строк до 26.09.2014р. зі сплатою щомісячно 1978,58 грн. (а.с.6-7).
Відповідно до технічного паспорту на нежиле підвальне приміщення, загальною площею 125,6 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 власником вказаного приміщення зазначена Одеська міська рада (а.с.12).
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Згідно ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.
Частиною 1 ст.202 ЦК України передбачено, що правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.
Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Цивільним кодексом України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину
Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу.
Тобто правочин є недійсним, якщо він укладений із порушенням вимог закону.
Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9 вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Недійсність оспореного позивачкою правочину остання пов`язувала із тим, що договір суборенди, ОСОБА_3 не мала права укладати без письмового погодження з власником майна, а саме з Департаментом комунальної власності Одеської міської ради, оскільки це передбачено п. 4.8 Договору оренди від 27 жовтня 2011р., укладеного між останнім та ФОП ОСОБА_3
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що обставини на які посилалася позивачка відповідають дійсності, а тому договір суборенди нежитлового приміщення АДРЕСА_1 від 08.09.2012р. був укладений між нею та ОСОБА_3 із порушенням вимог закону, а тому є недійсним.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судовій сбір у справі складає 229,41грн., які були сплачені позивачкою при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Одеська міська рада, про визнання договору суборенди недійсним - задовольнити.
Визнати договір суборенди нежитлового приміщення АДРЕСА_1 від 08 вересня 2012року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - недійсним.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 41 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М. Сегеда

05.02.2014