Справа № 450/2077/14 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/7141/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника апелянта - Цицюрської Ю.К.,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника «Факторингової компанії «ОМЕГА» - Цицюрської Юлії Костянтинівни на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» до ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_3 про передачу в управління предмета іпотеки.

Дане рішення суду оскаржив представник ТзОВ «ФК «ОМЕГА» - Цюцюрська Ю.К.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги позивач ТзОВ «ФК «Омега» посилався, що суд першої інстанції порушив ст. 34 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено можливість передачі предмета іпотеки в управління за рішенням суду на період до його реалізації для забезпечення належного господарського використання предмету іпотеки з метою отримання доходів, які повинні спрямовуватись на задоволення забезпечених іпотекою вимог, а тому його висновки, викладені в оскарженому рішенні не можна вважати законними. Із врахуванням наведеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов ТзОВ «ФК «ОМЕГА».

В судове засідання відповідач не з'явилась, хоча була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.193-196), від останньої надійшла заява про розгляд справи у її відсутності(а.с.199), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у її відсутності. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення третьої особи ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Згідност.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не обґрунтував доцільність та необхідність передачі предмету іпотеки в управління, зокрема: право на укладення будь-яких договорів з приводу управління майном(договорів найму(оренди), управління майном, зберігання, охорони майна та інші), право отримання орендних платежів та будь-яких інших доходів від управління земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він дійшов до них з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи та судом встановлено, що на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.02.2011 року у цивільній справі №2-1316/310/11 за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 вирішено стягнути солідарно з відповідачів 233460,02 грн. заборгованості, шляхом звернення стягнення на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1264 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану в с. Наварія Пустомитівського району Львівської області. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.04.2014 року було замінено стягувача на ТзОВ «Факторингова компанія «Омега».

Дійсно, ст. 34 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому названим Законом.

Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

З буквального тлумачення названої статті, випливає висновок про те, що позовна заява, а за ним і рішення суду про передачу іпотечного майна, на яке звернуто стягнення, в управління іпотекодержателю повинні відповідати положенням глави 70 Цивільного кодексу України, якою закріплене окремий вид договірних зобов'язань - управління майном.

За нею, під договором управління майном слід розуміти зобов'язання, в яких одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителю) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача) (ч. 1 ст. 1029 Цивільного кодексу України).

У зв'язку з цим, і позовна заява, і судове рішення повинні містити усі істотні умови, передбачені законодавцем для договору управління майном, на яких таке управління здійснюється, а також інші необхідні умови, зокрема: перелік майна, що передається в управління; розмір і форма плати за управління майном; строк дії управління; права та обв'язки управителя; здійснення управління майном; право управителя на плату та на передачу управління іншій особі; відповідальність управителя; визначення особу відповідальну за ризик випадкової загибелі майна, переданого в іпотеку; підстави припинення управління.

При цьому, в силу принципу диспозитивності суд не може вийти за межі вимог, заявлених позивачем.

Позовна заява ТзОВ «ФК «Омега» не містить усіх умов, передбачених главою 70 Цивільного кодексу України, і необхідних для передачі йому в управління іпотечного майна, на яке звернуто стягнення, а тому, за прямої заборони цивільно-процесуального законодавства, щодо можливості виходу суду за межі позовних вимог, позов не підлягає задоволенню.

Частина вимог, ґрунтується на бажаннях позивача отримати за судовим рішенням повноваження, які належать тільки власнику майна, і не можуть передаватися іншим особам за волею державних органів або суду.

Крім того, як вбачається із змісту позовних вимог позивач просить зобов'язати відповідача вивільнити від будь-яких осіб та їх майна предмет іпотеки з переданням ключів від згаданого вище житлового будинку та допоміжних приміщень, тобто фактично ставить питання про виселення відповідача. Однак, із врахуванням положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» N1304-VII, від 03.06.2014р., колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вказаної позовної вимоги.

На думку колегії суддів, безпідставними є твердження апелянта про те, що суд не дав належної оцінки усім доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що беруть участь в справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, і дав їм правильну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника «Факторингової компанії «ОМЕГА» - Цицюрської Юлії Костянтинівни - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна