Справа № 521/9352/14ц
Провадження № 2/521/5207/14
03 листопада 2014 року Малиновський районний суд м. Одеси
в складі: головуючого судді - Роїк Д.Я.,
при секретарі - Гречко І. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП Хлібна база №77Державного агентства резерву України про стягнення нарахованої,але не виплаченої заробітної плати,компенсації втрати частини зарплати у звязку з затримкою термінів її виплати,середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,відшкодування моральної шкоди,-
03.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ДП Хлібна база №77Державного агентства резерву України про стягнення нарахованої,але не виплаченої заробітної плати,компенсації втрати частини зарплати у звязку з затримкою термінів її виплати,середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,відшкодування моральної шкоди .
Позивач вказує та те, що, починаючи з 2013 року , відповідач нараховував, але не виплачував йому заробітну плату.
Згідно з копією наказу про звільнення від 12.03.2014 року №46 ОСОБА_1 був звільнений з посади головного бухгалтера за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП).
Позивач звертає увагу на те, що відповідно до ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до рішення КСЦ від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 ч. 2 ст.233 КЗпП підлягає застосуванню у випадках пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців. Тобто, позивач дотримався строків звернення до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст.21 КЗпП трудовий договiр - угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працiвник зобов'язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, з пiдляганням внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов'язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП заробiтна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразi, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працiвниковi за виконану ним роботу.
Відповідно до рішення КСЦ від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обовязок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці.
Одним із заходів державного регулювання оплати праці є встановлення мінімальної заробітної плати, розмір якої відповідно до статті 9 Закону визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоровя набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості.
Відповідно до ч.1ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст..1,2 Закону України « Про компенсацію громадянам втрати частині доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до п.3,4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Отже, компенсація втрати частини заробітної плати повинна бути виплаченою позивачу за період з 01.09.2013 року по дату ухвалення рішення суду ( з урахуванням індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу).
Відповідно до ст.. 116 КЗпП при звiльненнi працiвника виплата всiх сум, що належать йому вiд пiдприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звiльнення. Якщо працiвник в день звiльнення не працював, то зазначенi суми мають бути виплаченi не пiзнiше наступного дня пiсля пред'явлення звiльненим працiвником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ст.. 117 КЗпП в разi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 цього Кодексу, при вiдсутностi спору про їх розмiр пiдприємство, установа, органiзацiя повиннi виплатити працiвниковi його середнiй заробiток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
ОСОБА_1 вказує на те, що внаслідок дій відповідача по справі втратив нормальні життєві зв`язки , був порушений його звичний образ життя .
Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Але доказів в матеріалах справи, що підтверджували б вказані моральні втрати відсутні в матеріалах справи.
Керуючись ст.. 10, 60, 88, 209, 213- 215 , 367 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_2 до ДП Хлібна база №77Державного агентства резерву України про стягнення нарахованої,але не виплаченої заробітної плати,компенсації втрати частини зарплати у звязку з затримкою термінів її виплати,середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,відшкодування моральної шкоди- задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства Хлібна база №77Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі у розмірі 16 152, 50грн.
Стягнути з Державного підприємства Хлібна база №77Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, з урахуванням індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги за відповідний місяць, за період з 01.09.2013 року по дату постановлення рішення суду.
Стягнути з Державного підприємства Хлібна база №77Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_2 Михайловичасередній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення.
В задоволенні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.

Суддя Роїк Д.Я.