Провадження № 4-с/369/6/14
Ухвала

Іменем України

03 березня 2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3», на дії старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_4 ОСОБА_5 і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3», на дії старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_4 ОСОБА_5 і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2013 року, посилаючись на те, що 16 вересня 2013 року старшим державним виконавцем Борискевичем А.І. відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» 551 422 грн. 85 коп. боргу. Виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого листа № 2-2260/12, виданого 01 червня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області. Заявник ОСОБА_1 вважала, що винесена постанова є незаконною, порушує її права, прийнята безпідставно з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом та відповідно до цього Закону, підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті. Відповідно до вимог п. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі повинно бути зазначено дату набрання законної сили рішення.

Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження документ вступив у законну силу 10 вересня 2012 року.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Заява про примусове виконання стягувачем подана 12 вересня 2013 року.

Статтею 22 Закону встановлено строки пред»явлення виконавчих документів до виконання, а саме виконавчі документи можуть бути пред»явлені до виконання протягом року з наступного дня після набранням рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, -з наступного дня після його постановлення.

Отже, враховуючи те, що документ вступив у законну силу з 10 вересня 2012 року, тому строк пред»явлення виконавчого документу до виконання закінчився 11 вересня 2013 року, однак стягувачем заява про примусове виконання подана була 12 вересня 2013 року, тобто після закінчення строку звернення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред»явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову та державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред»явлення документів до виконання.

За таких обставин державний виконавець, керуючись вимогами ст. ст. 24, 26 Закону, повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, у зв»язку із пропуском строку пред»явлення документу до виконання.

Однак, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв всупереч положенням Конституції України та ст. ст. 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для скасування вказаної постанови.

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 16 вересня 2013 року, а відправлена боржнику рекомендованим листом тільки 01 листопада 2013 року згідно штемпеля на поштовому конверті. Вказану постанову ОСОБА_1 отримала лише 11 листопада 2013 року, а тому дана скарга подана в межах 10-денного строку оскарження, передбаченого ст. 385 ЦПК України.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Борискевича А.І. ВДВС ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції стосовно відкриття виконавчого провадження ВП № 39765124 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» 551 422 грн. 85 коп. суми боргу, та визнати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39765124 від 16 вересня 2013 року по стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» 551 422 грн. 85 коп. суми боргу неправомірною і скасувати її.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, до суду надійшло клопотання ОСОБА_1, в якому вона просила розглянути скаргу у її відсутності.

У судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи заінтересована особа повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява, у якій представник заінтересованої особи заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_1 і просив розглянути скаргу у відсутності представника ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3».

У судове засідання старший державний виконавець ВДВС ОСОБА_4 ОСОБА_5 не з»явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, з»ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що оскаржуваною постановою про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 16 вересня 2013 року серії ВП № 39765124 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2260/12, виданого 01 червня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_2 ОСОБА_3» 551 422 грн. 85 коп. боргу. Документ вступив у законну силу (набрав чинності) 10 вересня 2012 року. Заява про примусове виконання подана 12 вересня 2013 року.

Як зазначила заявник ОСОБА_1 у скарзі, постанову про відкриття виконавчого провадження відправлено їй згідно штемпеля на поштовому конверті 01 листопада 2013 року, яку вона отримала 11 листопада 2013 року.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред»явлення виконавчого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов»язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як зазначила ОСОБА_1 в своїй скарзі заява про примусове виконання стягувачем подана 12 вересня 2013 року. Враховуючи те, що документ вступив у законну силу з 10 вересня 2012 року, а тому строк пред»явлення виконавчого документу до виконання закінчився 11 вересня 2013 року, однак стягувачем заява про примусове виконання подана була 12 вересня 2013 року, тобто після закінчення строку звернення виконавчого документу до виконання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред»явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову та державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред»явлення документів до виконання.

За таких обставин, як зазначала ОСОБА_1, державний виконавець, керуючись вимогами ст. ст. 24, 26 даного Закону, повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, у зв»язку із пропуском строку пред»явлення документу до виконання.

Однак, як вбачається з наявної копії заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження за вих. № 114-17-2-00/2078 від 04 вересня 2013 року і копії поштового повідомлення, ВДВС ОСОБА_4 РУЮ Київської області отримав заяву 11 вересня 2013 року, і також в зворотньому повідомленні зазначена дата відправлення листа-09 вересня 2013 року.

Виконавчий документ № 2-2260/2012 р. від 31 серпня 2012 року вступив в законну силу 10 вересня 2012 року.

Згідно вимог ст. 255 ЦК України якщо строк установлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв»язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, строк передачі письмових заяв та повідомлень не вважається пропущеним, якщо вони подані до установи зв»язку (поштою, факсом тощо) до закінчення 24-х годин останнього дня строку.

Оцінюючи в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку, що заявником ОСОБА_1 не доведено і не надано суду доказів про порушення її права при зверненні до суду з даною скаргою, судом також не встановлено будь-яких порушень прав заявника ОСОБА_1 з боку старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо винесення ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2013 року, а тому суд відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст. 17, 18, 24, 25, 26, 27 Закону України „Про виконавче провадження, ст. 255 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 ОСОБА_3», на дії старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_4 ОСОБА_5 і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ковальчук Л.М.