Справа №731/926/14
Провадження №2/731/247/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 грудня 2014 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді Семенченка О.М.,

з участю секретаря Левуна С.С.,

позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2014 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої відповідач згідно судового рішення від 29 листопада 2012 року має сплачувати аліменти у розмірі 30% своїх доходів, проте не робить цього. У квітні 2013 року у дитини було виявлено екзостозну хворобу, встановлено в подальшому інвалідність та зроблено операції по вилученню кістково-хрящових екзостозів. Відповідач при цьому жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини не брав, а тому у неї виникло право на стягнення з нього зазначених коштів. Вцілому її витрати на лікування дочки склали 53741,45 грн. Крім того, із-за хвороби доньки вона змушена була залишити роботу, щоб мати можливість доглядати за нею, що у свою чергу з інвалідністю дитини та її тяжкою хворобою є підставою для збільшення розміру аліментів відповідно до вимог ст. 192 СК України.

Позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 53 741 грн. 45 коп. та збільшити розмір аліментів на її утримання до 70% всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач, будучи батьком дитини, не виконує свої обов'язки щодо сплати аліментів. Також, незважаючи на хворобу доньки, коштів на додаткові витрати на дитину не надає. У квітні 2013 року після огляду лікарями у Каті було виявлено екзостозну хворобу. В березні 2014 року доньку було направлено на МСЕК, де їй було встановлено інвалідність. Також на протязі цього року дочці вже було зроблено три операції по вилученню кістково-хрящових екзостозів. І на початку наступного року планується ще одна операція. При цьому хвороба доньки потребує значних матеріальних затрат і самостійно фінансово вирішити дане питання вона не має можливості. Більше того, для того, щоб доглядати за нею, вона була змушена залишити роботу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

За згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7).

За рішенням Варвинського районного суду від 29 листопада 2012 року з відповідача ОСОБА_2 на користь відповідачки на утримання дочки ОСОБА_5 присуджено аліменти у розмірі 30% всіх видів його доходів щомісячно (а.с. 9-10). Однак з довідки ВДВС Варвинського РУЮ вбачається, що за період з 1 грудня 2013 року по 1 червня 2014 року ОСОБА_1 не отримувала аліментів на утримання дитини (а.с. 14).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наведені позивачем обставини і факти не мають істотного значення для вирішення спору та не можуть бути підставами для задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів судом, з огляду на наступне.

Той факт, що позивачка звільнилася з роботи та перебуває на обліку як безробітна у Варвинському районному центрі зайнятості (а.с. 11, 12), не засвідчує про зміну її матеріального становища, оскільки вона згідно Закону «Про зайнятість населення» отримує відповідну допомогу. До того ж позивачка не надала доказів про зміну її матеріального стану.

Крім того, посилання позивачки ОСОБА_1, як на підставу збільшення розміру аліментів, на інвалідність та тяжку хворобу доньки є безпідставними, оскільки у відповідністю з нормами ст. 185 СК України хвороба дитини та витрати на її лікування можуть бути підставою для стягнення з батька додаткових витрат, а тому позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів задоволені бути не можуть.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини слід зазначити наступне.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Судом достовірно встановлено, що додаткові витрати на дитину зумовлені хворобою дитини та проведеним оперативним лікуванням, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Надані позивачкою ОСОБА_1 копії чеків в свою чергу підтверджують уже понесені нею витрати та дозволяють встановити їх разовий характер.

Згідно розрахунку додаткових витрат, зроблених позивачкою, додаткові витрати складають 53 741 гривню 45 копійок (а.с. 25-26). Зазначений розрахунок відповідачем не оспорюється. Проте суд вважає, що задоволенню підлягає лише частина позовних вимог в сумі 13 137 гривень 60 копійок, яка підтверджена доказами та витікає з обставин справи.

З матеріалів справи вбачається, що дитина позивачки та відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає тяжким захворюванням, яке, згідно медичного висновку, потребує оперативного лікування. За період 2014 року дитина разом з позивачкою чотири рази перебувала на стаціонарному лікуванні в Інституті травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України в м. Києві. 26 березня, 26 травня та 29 жовтня 2014 року дитині було проведено оперативне втручання по вилученню кістково-хрящових екзостозів. На придбання ліків, медикаментів, матеріалів та лікування дитини позивачкою Вовк було затрачено 13 653,1 гривень. Крім того, на харчування дитини було затрачено 5410 гривень, а також на придбання бензину для транспортування дитини до місця лікування і додому було затрачено 5074,5 гривень. Всього з метою проведення лікування понесла витрати в сумі 24137,6 гривень. Зазначена сума є обґрунтованою та доведеною позивачкою в суді, яка надала відповідні докази (а.с. 27-49).

Проте решта суми заявленого позову щодо затрат у розмірі 29603,8585 гривень на оплату послуг медперсоналу, внеску на ремонт приміщення, благодійні внески не є обов'язковими, а тому не можуть бути визнані судом як додаткові витрати на дитину. Тому в цій частині позовні вимоги задоволені бути не можуть.

Крім того, суд враховує ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку надавав позивачці допомогу на лікування їхньої доньки у розмірі 11000 гривень, про що заявила в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 Таким чином суд визнає зазначену суму, надану відповідачем ОСОБА_2 позивачці добровільну, як його безпосередню участь в понесенні додаткових витрат на лікування їхньої доньки, а тому вважає суму витрат на лікування, що підлягає стягненню з відповідача, слід зменшити до 13137,6 гривень.

Беручи до уваги те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище та інші зобов'язання сторін по справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 13137,6 гривень на користь позивача.

Судові витрати слід покласти також на відповідача.

Керуючись ст. ст. 180-184 СК, 212-215, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 137 гривень 60 копійки, понесених додаткових витрат на лікування дитини.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Семенченко