Дата документу 20.11.2014
Справа № 501/4406/14-ц
У Х В А Л А

20 листопада 2014 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Петрюченко М.І.

при секретарі Ковтонюк Г.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іллічівську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться вказана цивільна справа.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відтермінування вирішення спору по суті з метою надання строку для примирення.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечили проти надання сторонам часу на примирення у справі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з серпня 2014 року з відповідачем разом не проживає, сімейно-шлюбних відносин не підтримує, спільного господарства не веде і наміру на поновлення шлюбних відносин не має та надання строку на примирення буде суперечить її інтересам та інтересам її неповнолітнього сина, що має суттєве значення.

Заслухавши присутніх сторін в судовому засіданні, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про надання сторонами строку на примирення (відтермінування розгляду справи) по даній справі, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.111 СК України, суд вживає заходи для примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.201 ч.1 п.7 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Також, згідно ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що надання строку для примирення є недоцільним, оскільки буде суперечити інтересам позивачки та її дитини.

Крім того, суд звертає увагу, що дана цивільна справа перебуває в провадженні суду з серпня 2014 року та неодноразово судові засідання відкладалися у звязку з тим, що відповідач в судовому засіданні наполягав на примиренні з позивачкою. Отже, у сторін фактично був достатній час на примирення.

Однак, зважаючи на те, що позивачка в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сторони не досягли примирення і надання строку для примирення буде суперечити інтересам позивачки.

Керуючись ст.201, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у наданні сторонам часу на примирення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_4