АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року за поданням Дніпропетровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_6,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області у порядку ст. 377-1 ЦПК України звернувся до суду з указаним поданням, посилаючись на те, що на примусовому виконанні Дніпровського ВДВС ДМУЮ перебуває виконавчий лист № 2-1058 від 31.03.2009 року виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей - Валентини, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7, 20 серпня 2004 року в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу). Оскільки боржник ухиляється від сплати суми аліментів, що станом на 25.03.2014 року за виконавчим листом складає 49508,09 грн., державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань за рішенням суду (а.с.1).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2014 року у задоволенні подання відмовлено (а.с.8).

В апеляційній скарзі Дніпровський ВДВС ДМУЮ посилається на порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвали районного суду та задоволення подання у повному обсязі (а.с. 9).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні Дніпровського ВДВС ДМУЮ виконавчий лист № 2-1058 від 31.03.2009 року виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей - Валентини, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7, 20 серпня 2004 року в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу). (а.с. 5).

Відповідно до довідки-розрахунку, заборгованість ОСОБА_6 за вказаним виконавчим листом станом на 25.03.2014 року становила 49508,09 грн.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свободі пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Розглядаючи подання державного виконавця, суд першої інстанції встановив, що державним виконавцем не було надано жодного доказу на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_6 ухиляється від виконання зобов'язання та вчиняє дії, які ускладнюють виконання рішення суду. Крім того, державним виконавцем не надано доказів про те, що боржник має намір покинути територію України, так само і відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорту.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог, встановлених ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для висновку про ухилення боржника від виконання судового рішення, а відтак, про відсутність правових підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 червня 2014 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: