У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Павліченка С.В., Куцина М.М.

з участю секретаря : Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 червня 2014 року щодо задоволення скарги у справі за скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на постанову головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, де заінтересованою особою є : Моторно (транспортне) страхове бюро України про визнання неправомірною постанови державного виконавця

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що постановою головного державного виконавця від 06.12.2013 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.10.2013 року з тих підстав, що у виконавчому документі від 08.11.2013 року не зазначено ідентифікаційний номер боржника.

Вважаючи такі дії посадової особи Державної виконавчої служби неправомірними, Моторно (транспортне) страхове бюро України просило визнати неправомірною постанову головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 06.12.2013 року.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11.06.2014 року задоволено скаргу та визнано неправомірною постанову головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 06.12.2013 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

МВ ДВС Ужгородського МРУЮ подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги. Як на підставу своїх вимог посилається на те, що ухвала суду постановлена в порушення вимог норм процесуального та матеріального законодавства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта в особі ОСОБА_1 підтримав, доводи скарги та просив задовольнити таку з наведених підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як убачається з матеріалів справи, постановою головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 06.12.2013 року, відмовлено у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.10.2013 року з тих підстав, що у виконавчому документі від 08.11.2013 року не зазначено ідентифікаційний номер боржника.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив із того, що стягувач обмежений у праві самостійно отримати конфіденційну інформацію відносно боржника, а отримання такої інформації судом після завершення розгляду справи й видачі виконавчого листа законом не передбачено.

Та відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені ч. 1 ст. 18 ЗУ Про виконавче провадження, якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону встановлено, що в разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 даного Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Та разом із тим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відмовляючи стягувачу у відкритті виконавчого провадження посадова особа ДВС не перевірила чи мав можливість стягувач отримати конфіденційні дані відносно особи боржника, а також наявність такої можливості безпосередньо в самого головного державного виконавця.

Вищенаведені обставини зазначені й у постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року по справі №6-45цс14 прийнятою з підстав передбачених п. 1 ст. 355 ЦПК України в звязку з переглядом судових рішень. А відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені в рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу.

Отже, висновок головного державного виконавця ДВС Ужгородського МРУЮ із приводу того, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, який зазначений у постанові від 06.12.2013 року, слід вважати передчасним.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла до думки, що ухвала суду першої інстанції у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає залишенню без зміни, як така, що постановлена з додержанням вимог закону. Тоді як апеляційна скарга підлягає відхиленню, через безпідставність вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 307, 312, 315, 317 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції - відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________