Справа №635/9759/14-ц
Провадження № 2/635/3526/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

18 грудня 2014 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № R6В від 19 липня 2013 року у розмірі 79960,35 гривень. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 липня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № R6В, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 53600,00 гривень на строк до 19 липня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,0% річних. Відповідач зобов'язався щомісячно до 19 числа кожного місяця повертати кредит, сплачувати відсотки за його використання та комісійну винагороду в розмірі 1,69% від початкової суми кредиту у відповідності до графіку, який є невід'ємною частиною кредитного договору №R6В. У разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його використання та/або інших платежів згідно з умовами договору відповідач зобов'язався сплатити пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов'язань. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № R6В від 19 липня 2013 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 53600,00 гривень, відповідач кредит отримав, але свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконує та не сплачує щомісячні платежі за користування кредитом, в результаті чого, станом на 09 липня 2014 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 79960,35 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд, на підставі письмової згоди представника позивача ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 19 липня 2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № R6В, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 53600,00 гривень на термін до 19 липня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,0% річних та комісійної винагороди за управління кредитом в розмірі 1,69% від початкової суми кредиту, а відповідач зобов'язався повернути кредит до 19 липня 2017 року, сплатити відсотки та комісію за його використання у відповідності до графіку, який є невід'ємною частиною договору № R6В до 19 числа кожного місяця. У разі прострочення зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його використання та/або інших платежів згідно з умовами договору відповідач також зобов'язався сплатити пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочення зобов'язань. Вказані обставини підтверджені кредитним договором №R6В від 19 липня 2013 року.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором № R6В від 19 липня 2013 року виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 53600,00 гривень, відповідач кредит отримав, про що свідчить меморіальний ордер № 77113 від 19 липня 2013 року, але свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконує та не сплачує щомісячні платежі за користування кредитом, в результаті чого, станом на 09 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 79960,35 гривень з яких:

· заборгованість за кредитом у розмірі 45213,14 гривень;

· прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 6197,27 гривень;

· заборгованість за відсотками у розмірі 405,12 гривень;

· прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 5709,06 гривень;

· заборгованість за комісією у розмірі 905,84 гривень;

· прострочена заборгованість по комісії 7246,72 гривень;

· пеня за прострочення кредиту у розмірі 3756,42 гривень;

· пеня за прострочення відсотків та комісії у розмірі 7793,46 гривень;

· 3% річних від суми простроченого кредиту у розмірі 61,72 гривень;

· 3% річних від суми прострочених відсотків та комісії у розмірі 128,12 гривень;

· інфляційні витрати за прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 851,03 гривень;

· інфляційні витрати за прострочену заборгованість за відсотками та комісією у розмірі у

розмірі 1692,45 гривень, яка підтверджена розрахунком суми заборгованості за кредитним договором № R6В від 19 липня 2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором № R6В від 19 липня 2013 року не виконує, а позивач має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, суд вважає що сума боргу підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на корить позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 612, ч. 1 ст. 610, ст. 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - повністю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» суму заборгованості за кредитним договором № R6В від 19 липня 2013 року у розмірі 79960 (сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» суму судового збору в розмірі 799 (сімсот дев'яносто дев'ять) гривень 60 копійок.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Відповідач має право звернутися до Харківського районного суду Харківської області з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пілюгіна