Справа № 589/6875/13-ц р.
Провадження № 2/589/78/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014 р. Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Лєвші С.Л.,

з участю секретаря судового засідання Паристої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шостка Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Топаз ЛТД.»

- про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку по день винесення рішення по суті та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Приватного підприємства «Топаз ЛТД.» (далі ПП «Топаз ЛТД.») у якому просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2013 року по 23 серпня 2013 року в сумі 10599 гривень 07 копійок;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі за період з 27 серпня 2013 року по день винесення рішення по суті;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 гривень 00 копійок.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно із наказом 26-КА від 16.06.2011 pоку позивача було прийнято з 16 червня 2011 року на посаду оператора АЗС ПП «Топаз ЛТД.». В подальшому, наказом №101-ЗB від 23.08.2013 року позивача з 23 серпня 2013 року звільнено з роботи за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).

На день звільнення з роботи відповідачем нараховано позивачу заробітну плату за період з 01 січня 2013 року по 23 серпня 2013 року в сумі 10599 гривень 07 копійок, але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відповідач відмовився.

Крім того, внаслідок неодноразового порушення відповідачем трудових прав позивача, нервових напружень і конфліктів, що тривали довгий час, інших психологічних факторів, повязаних з не регулярною виплатою заробітної плати та затримки виплати всіх сум, що належать позивачу від відповідача при звільненні, ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду.

Також, моральну шкоду заподіяно тим, що узвязку з затримкою виплати позивачу заробітної плати, останньому приходилося нервувати кожного дня для того, щоб вирішувати питання про те, чим прокормити свою сімю. Позивач та члени її родини були змушені жити на позичені позивачем від друзів та знайомих кошти. Це призводило до моральних страждань, порушення нормальних життєвих звязків. У позивача ускладнились родинні відносини. Моральна атмосфера в сімї погіршилася, позивач втратив вплив і повагу не тільки серед своїх колег по роботі, а і серед членів своєї родини. Негативні емоції та переживання вплинули на спокій позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданняне зявилася, але надала заяву у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. (а.с.35).

Представник відповідача ПП «Топаз ЛТД.» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суду не

повідомлено. (а.с.34).

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, із паспорта громадянина України МА 331808 виданого Шосткинським РВ УМВС України в Сумській області 12 листопада 1997 року вбачається, що ОСОБА_1 народилася 15 жовтня 1976 року у селищі Вороніж Шосткинського району Сумської області. (а.с.3, 4).

Із трудової книжки БТ-І №4912507 заповненої 29 липня 1998 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається наступний запис:

- ПП «Топаз ЛТД.»: запис №24, 16.06.2011 року прийнято на посаду оператора АЗС, наказ №26-К від 16.06.2011 року; запис №25, 23.08.2013 року звільнено з посади оператора АЗС за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, наказ №101 від 23.08.2013 року. (а.с.7).

Із розрахункового листа за червень 2013 року виданого ПП «Топаз ЛТД.» вбачається, що:

- за 9 (девять) днів червня 2013 року нараховано суму 1919,97 грн.;

- всього утримано 346,75 грн.;

- до виплати 1573,22 грн.;

- борг підприємства на початок місяця 5427,80 грн.;

- борг підприємства на кінець місяця 7001,02 грн. (а.с.8).

Із індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 сформованих Пенсійним фондом України 30.10.2013 року вбачається, що:

1) сума заробітку для нарахування пенсії становила (ПП «Топаз ЛТД.»):

- у січні 2013 року 1493 грн.31 коп.;

- у лютому 2013 року 1493 грн. 31 коп.;

- у березні 2013 року 1706 грн. 64 коп.;

- у квітні 2013 року 1706 грн. 64 коп.;

- у травні 2013 року 1493 грн. 31 коп.;

- у червні 2013 року 1919 грн. 97 коп.;

- у липні 2013 року 2044 грн. 53 коп.;

- у серпні 2013 року 1553 грн. 52 коп.;

2) сплачено страхових внесків для пенсії

- у січні 2013 року із розміру 1493 грн.31 коп.;

- у лютому 2013 року із розміру 1493 грн. 31 коп.;

- у березні 2013 року із розміру 1706 грн. 64 коп.;

- у квітні 2013 року несплачено;

- у травні 2013 року несплачено;

- у червні 2013 року несплачено;

- у липні 2013 року несплачено;

- у серпні 2013 року несплачено. (а.с.10).

Відповідно до ст.43 Конституції України прийнятої на пятій сесії Верховної Ради України 28 червня 1996 року, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього ж Кодексу, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-ІV (далі ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними

вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказів про поважність причин не виплати заробітної плати відповідач суду не надав. Всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідач не надав суду переконливих доказів відсутності своєї вини в несвоєчасному розрахунку з позивачем, а також доказів наявності обєктивних перешкод в належній організації свого виробництва.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач своїх заперечень не надав, суд вважає, що стягнення заборгованості із заробітної плати підлягає до часткового задоволення, а саме у розмірі 8717 гривень 97 копійок, оскільки саме із цієї суми не сплачено відповідачем страхові внески за позивача (квітень серпень 2013 року, 1706,64+1493,31+1919,97+2044,53+1553,52=8717,97).

Згідно із ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Всупереч вимогам ст.10 ЦПК України, доказів про поважність причин, або обєктивних перешкод, не виплати заробітної плати відповідач суду не надав.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Постанова КМУ №100 від 08.02.1995 року), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідно виплата. Згідно з п.5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 року за №9050/0/14-12/13 встановлена наступна кількість робочих днів по місяцям у 2013 році:

- квітні 22;

- травні 19;

- червні 18;

- липні 23;

- серпні 21;

- вересні 21;

- жовтні 23;

- листопаді 21;

- грудні 22.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України 04.09.2013 року за №9884/0/14-13/13 у січні 2014 року встановлено 21 робочий днень, а в лютому 2014 року 20 робочих днів.

Крім того, для обчислення середньої заробітної плати необхідно врахувати 4 робочих дні серпня 2013 року та 9 робочих днів за березень 2014 року, що були в період з 01.03.2014 року по 14.03.2014 року (день ухвалення рішення).

Оскільки, на запити суду (а.с.19, 33) відповідачем не надано довідки розрахунку середнього

заробітку ОСОБА_1, тому суд для цього розрахунку бере дані із індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 сформованих Пенсійним фондом України 30.10.2013 року.

Враховуючи, що заборгованість виникла з квітня 2013 року, тому для обрахування середнього заробітку судом взято заробітну плату за два останні місяці що передують цьому місяцю, а саме, лютий 2013 року 1493 гривні 31 копійка та березень 2013 року 1706 гривень 64 копійки.

Відповідно, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1, для обрахування середнього заробітку дорівнює 80 гривням 00 копійкам «(1493,31+1706,64)/40».

Тому, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку ОСОБА_1 за період з 27 серпня 2013 року по день ухвалення рішення по суті буде становить 12960 гривень 00 копійок «(4+21+21+23+21+22+21+20+9)х80,00», які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через не отримання заробітної плати вона несе моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань, їх тривалість, розмір заборгованості, інші конкретні обставини справи, а тому встановлює його в сумі 1000 гривень.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З врахуванням вимог ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VI, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок.

Керуючись ст.43 Конституції України, ст.47, ч.1 ст.94, ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст.3, 7, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Топаз ЛТД.» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки по день винесення рішення по суті та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Топаз ЛТД.» () на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 квітня 2013 року по 23 серпня 2013 року в сумі 8717 (вісім тисяч сімсот сімнадцять) гривень 97 копійок.

Стягнути з Приватного підприємства «Топаз ЛТД.» () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 27 серпня 2013 року по 14 березня 2014 року у розмірі 12960 (дванадцять тисяч девятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного підприємства «Топаз ЛТД.» () на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в межах заробітної плати за один місяць.

Стягнути з Приватного підприємства «Топаз ЛТД.» () в дохід держави судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_2