04 грудня 2014 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - ЛОСЄВОЇ Д.А.
при секретарі - ВОРОНІНІ Д.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "НБВ Плюс" про стягнення заборгованості по заробітній платі, проведення остаточного розрахунку та стягнення моральної шкоди,
Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.11.2013 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з відповідача на його користь суму заборгованості по заробітній платі в розмірі 1923,54 грн., суму заборгованості з виплати прикінцевого розрахунку за період з 22.04.2010 року по 15.07.2010 року.
07.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення, при цьому посилався на те, що відділ державної виконавчої служби Лебединського міського управління юстиції не прийняв виконавчий лист № 638/9259/13-ц про стягнення з ТОВ "НБВ Плюс" суми заборгованості з виплати прикінцевого розрахунку за період з 22.04.2010 року по 15.07.2010 року, тому що не вказана сума стягнення.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав свої вимоги, просив розглядати справу за його відсутністю, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача ТОВ "НБВ Плюс" у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне винести додаткове рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.
Середній заробіток позивача складає нарахована заробітна плата за квітень 1278,74 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 12) : на кількість робочих днів у квітні 22 = 58,12
Кількість робочих днів у розрахунковому періоді, з урахуванням святкових днів, становить 57 робочих днів.
Таким чином середній заробіток за весь час затримки виплат сум, належних позивачу, по день фактичного розрахунку становить: 58,12 * 57 = 3312,84 гривень.
Враховуючи те, що при ухвалені рішення судом не вирішено питання про суму заборгованості з виплати середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 22.04.2010 року по 15.07.2010 року, тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні.
Керуючись ст. 220 ЦПК України, суд
Ухвалити додаткове рішення до заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 18.11.2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "НБВ Плюс" про стягнення заборгованості по заробітній платі, проведення остаточного розрахунку та стягнення моральної шкоди яким:
В третьому абзаці резолютивної частині рішення додатково вказати: " у розмірі 3312,84 гривень із здійсненням відрахувань із вказаної суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів".
Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня проголошення цього рішення.
Додаткове заочне рішення суду може бути переглянути судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
СУДДЯ: