Справа № 512/436/14-ц
23.07.2014 Провадження №2/512/218/14
23 липня 2014 року Савранський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Бростовської Н.О.,
секретаря Пустовіт С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» в особі Одеського Регіонального Управління ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави,
В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.63).
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.61, 68), про причини своєї неявки суд не повідомила, письмове заперечення проти позову, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не надала.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.61, 67), про причини своєї неявки суд не повідомив, що не є перешкодою для розгляду даної справи.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Також ч.1 ст.224 цього Кодексу встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, враховуючи повторну неявку відповідачки, повідомленої належним чином, згоду позивача на ухвалення заочного рішення та вищенаведені положення закону, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Тобто укладений між сторонами договір є змішаним договором, а саме договором, який містить елементи різних договорів (кредитного договору та договору застави), до відносин сторін у якому застосовані у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, що відповідає приписам ч.2 ст.628 ЦК України.
Крім того, зобовязання відповідачки забезпечені порукою за договором поруки, укладеним між ВАТ КБ «НАДРА» і ОСОБА_2 21.03.2008р. (а.с.19-20).
29.11.2013р. позивач надіслав відповідачки та її поручителю досудові вимоги про погашення заборгованості за договором «Автопакет» №ОД14/03/2008/840-К/106 від 21.03.2008р. з повідомленням про те, що у разі невиконання позичальником основного зобовязання банк вправі буде задовольнити свої вимоги за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави з відшкодуванням витрат банку за рахунок сум, отриманих від реалізації предмета застави (а.с.21, 22, 23-24), однак дана вимога банку відповідачкою та її поручителем залишена без задоволення, зобовязання за договором не виконано.
Як встановлено ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до положень ст.526, ч.1 ст.530 цього Кодексу, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, та в строк встановлений договором.
Згідно ч.1 ст.546 та ст.572 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ст.589 ЦК України).
Аналогічні норми містяться і у ст.19, ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу», відповідно до яких за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом; заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України, ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу»).
З огляду на зазначене, враховуючи, що згідно ч.ч.1-3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, та приймаючи до уваги, що відповідачка не скористалася своїм правом, передбаченим ст.128 ЦПК України, щодо надання заперечення проти позову, а відтак не спростувала доводів позивача, суд вважає за можливе задовольнити вказаний позов.
Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Так, за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2004,10грн. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.88 ЦПК України також слід стягнути з відповідачки на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.526, ч.1 ст.530, ч.1 ст.546, ст.ст.572, 589, ч.ч.1, 2 ст.590, ст.ст.610, 629, ч.1 ст.1054 ЦК України, ст.19, ч.ч.1, 6 ст.20 Закону України «Про заставу», ч.ч.1-3 ст.10, ч.ч.1, 2 ст.11, ч.1 ст.88, ч.4 ст.169, ч.3 ст.208, ст.ст.209, 212-215, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» в особі Одеського Регіонального Управління ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Савранського районного суду Одеської області протягом десяти днів з дня отримання копії рішення (ст.228 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч.4 ст.231 ЦПК України).
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо таку заяву не було подано. У разі подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду цієї заяви Савранським районним судом Одеської області (ч.1 ст.223, ст.233 ЦПК України).
СУДДЯ (підпис)
Суддя Савранського районного
суду Одеської області ОСОБА_3