Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи на рішення Рахівського районного суду від 15 липня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року, ТзОВ Кредитні ініціативи звернулось в суд із вище вказаним позовом. При цьому, посилалось на те, що 17.12.2012 року було укладено з ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк Договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 532 від 02.10.2006 року до якого в подальшому вносились зміни, який було укладено з ОСОБА_1. Та 17.12.2012 року було укладено також із ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк Договір про передачу прав за договорами забезпечення, а саме Іпотечним договором № 532/532 від 03.10.2010 року й Іпотечним договором від 17.07.2007 року, які було укладено з ОСОБА_1. Станом на 01.12.2013 року через неналежне виконання ОСОБА_1 взятих обовязків за кредитним договором у повному обсязі, утворилась заборгованість по сплаті кредитних коштів на загальну суму 72810,08 гривень. У звязку із чим у ТзОВ Кредитні ініціативи виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ОСОБА_1 не виконує свого основного зобовязання. Виходячи з наведених обставин, ТзОВ Кредитні ініціативи і просило задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Рахівського районного суду від 15 липня 2014 року відмовлено ТзОВ Кредитні ініціативи у задоволенні позовної вимоги.

ТзОВ Кредитні ініціативи подало апеляційну скаргу на рішення суду, у якій клопоче перед апеляційною інстанцією стосовно його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено вимоги норм процесуального законодавства та неправильно застосовано норми матеріального права.

У судове засідання апеляційної інстанції, сторони не зявились, але про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Заяв про відкладення розгляду справи, суду не подали. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу в їх відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 212 -214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним рішення є тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й, всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, а висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності й підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвалене в справі рішення суду не відповідає. Та через це підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів свого права як нового кредитора на звернення до суду в звязку наявністю заборгованості у відповідача за кредитним договором. Не надано доказів державної реєстрації відступлення (набуття) прав вимоги за іпотечними договорами на підставі Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року.

Проте, такі висновки суду не відповідають матеріалам справи, та вимогам норм матеріального права.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України між ТзОВ Кредитні ініціативи та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було 17.12.2012 року укладено Договір відступлення прав вимоги за кредитним договором № 532 від 02.10.2006 року до якого в подальшому вносились зміни, який було укладено з ОСОБА_1, та Договір про передачу прав за договорами забезпечення по іпотечному договору № 532/532 від 03.10.2010 року й іпотечному договору від 17.07.2007 року, які укладено з ОСОБА_1.

На підставі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підтвердження переходу прав за кредитним договором зі змінами й доповненнями та іпотечними договорами від ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк до ТзОВ Кредитні ініціативи, останнім надано засвідчену копію Договору відступлення прав вимоги й Договір про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року, а.с. 10-20, 21-24. Надано також витяг із Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року та витяг із Додатку № 1 до Договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року, а.с. 25, 26.

До апеляційної скарги додано Акт приймання передачі документації від 27.02.2013 року стосовно ОСОБА_1, а.с. 100.

А витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки за № 14344545 від 10.12.2013 року стверджено, що ТзОВ Кредитні ініціативи як іпотекодержатель здійснило державну реєстрацію обтяження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, а.с. 98-99.

Таким чином, ТзОВ Кредитні ініціативи надало відповідні докази, які стосуються безпосередньо ОСОБА_1, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 64 ЦПК України та є свідченням того, що до ТзОВ Кредитні ініціативи перейшли всі права первісного кредитора стосовно обовязків ОСОБА_1.

Відповідно до вимог підпунктів 5.2.1. і 5.2.2. Кредитного договором № 532 від 02.10.2006 року ОСОБА_1 зобовязалась погашати заборгованість по кредиту та процентах перед Банком відповідно до розробленого графіку погашення. Своєчасно сплачувати кредит, проценти за користування кредитом, суми неустойки в порядку передбаченому цим Договором, а.с. 30.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 01.12.2013 року загальна заборгованість за ОСОБА_1 по кредитному договору № 532 від 02.10.2006 року значиться в розмірі 9109,23 долари США, що по курсу НБУ на 01.12.2013 року становить 72810,08 гривень, а.с. 55.

У звязку з виниклою заборгованістю по кредитному договору, позивачем було надіслано відповідачці Повідомлення про усунення порушень і Вимога про добровільне виселення. Даним повідомленням кредитор попередив боржника, що в разі непогашення заборгованості, яка виникла станом на 01.09.2013 року протягом 30 днів то розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки, а.с. 56, 57.

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не виконує в належний спосіб узятих на себе зобовязань за кредитним договором. Тоді як, згідно положень статей 526, 527 і 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Так ч. 1 ст. 33 ЗУ Про іпотеку передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Така ж вимога міститься і в підпункті 3.1.5., пункті 5.1. Іпотечного договору № 532/532 від 03.10.2006 року та Іпотечного договору від 17.07.2007 року, а.с. 44, 46, 50, 52. А тому, ТзОВ Кредитні ініціативи як новий іпотекодержатель і звернулось з позовом до ОСОБА_1 як іпотекодавця, виходячи з вимог Договорів та норм матеріального права.

Таким чином, ТзОВ Кредитні ініціативи як новий іпотекодержатель довело своє право на звернення стягнення на предмети іпотеки належними та допустимими доказами, яке ґрунтується на вимогах норм чинного законодавства.

Заперечуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 подала, заперечення в якому покликається на ті обставини, що звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути здійснено з тих підстав, що діє ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. А також, що заборгованості згідно графіку платежів не має, а навпаки, здійснено платежі з випередженням графіка.

Проте, такі доводи ОСОБА_1 не можуть бути взятими до уваги, оскільки в ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті йдеться про заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна, що використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя. А в супереч вимог ч.ч. 1 і 2 ст. 60 ЦПК України, ОСОБА_1 не надала суду доказів того, що заборгованість нею погашена і що з випередженням графіку здійснює кредитні платежі.

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним й обґрунтованим, а це у відповідності до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України на користь ТзОВ Кредитні ініціативи підлягає стягненню з ОСОБА_1 сума 1081,45 гривню, судового збору, а.с. 4, 111.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись вимогами статей 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

р і ш и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи, задоволити.

Рішення Рахівського районного суду від 15 липня 2014 року, скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 532 від 02 жовтня 2006 року укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1, що утворилась станом на 01.12.2013 року на загальну суму в розмірі 72810,08 гривень, з якої :

- 67734,13 грн., заборгованість за кредитом;

- 4907,22 грн., заборгованість по відсоткам,

і 168,73 грн., заборгованість по пені - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 532/532 від 03 жовтня 2006 року (реєстровий № 2942), а саме:

- Нежитлову будівлю, загальною площею 332,96 кв.м., що знаходиться за адресою м. Рахів, вул. Б.Хмельницького, № 101, Закарпатської області, вартістю 1128804,00 гривні;

за іпотечним договором від 17 липня 2007 року (реєстровий № 1-2349), а саме:

- Нежитлову будівлю кафе-бар, загальною площею 59,21 кв.м., що знаходиться за адресою м. Рахів, вул. Карпатська, територія речового ринку, Закарпатської області, вартістю 153013,00 гривень.

Реалізувавши предмети іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою іпотечною ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, але в будь-якому разі не менше за вартість визначену в іпотечному договорі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи 1081,45 гривню судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : ____________________

____________________