Справа № 1325/597/2012 2/458/196/2014

УХВАЛА
7 травня 2014 року суддя Турківського районного суду Львівської області Строна Т.Г., розглянувши в місті Турці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, комунального унітарного підприємства "Самбірське міжміське бюро технічної інвенраризації", треті особи: Ісаївська сільська рада Турківського району Львівської області, Турківська державна нотаріальна контора Львівської області, публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", про витребування майна із чужого незаконного володіння,
встановила:
17.05.2012 року до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння звернулася ОСОБА_1.
Посилалася на те, що після смерті її чоловіка, ОСОБА_4, який помер 24.09.1997 року, відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 12 по вул.Другий потік у с.Ісаї Турківського району Львівської області. Після смерті чоловіка вона проживала у цьому житловому будинку сама, інші спадкоємці не заявляли своїх прав на отримання спадщини, відтак, вона фактично вступила у володіння спадковим майном, однак правовстановлюючі документи на власне нерухоме майно - житловий будинок - не оформила належним чином.
Будучи особою похилого віку, малописьменною, та маючи значні проблеми зі слухом, у 2004 році вона надала своєму сину, ОСОБА_5, всі документи, які стосувалися власного житлового будинку, та попросила його оформити за нею право власності на власне майно.
20.01.2010 року її син, ОСОБА_5, помер. Дружина покійного сина, ОСОБА_2, заявила, що їй необхідно з нею піти до нотаріуса з метою улагодження певних документальних питань, що стосуються смерті сина. В нотаріальній конторі державний нотаріус оформила якісь документи та, щось зачитавши, надала їй якийсь документ. Потім невістка, ОСОБА_2, повідомила її, що потрібно написати своє прізвище та поставити підпис на цьому документі.
Після цього її невістка, ОСОБА_2, намагалася будь-яким способом позбавити її можливості проживати у власному будинку; вимагала від неї підписувати якісь документи, користуючись тим, що зміст цих документів їй, як правило, був невідомий, а згодом виявилось, що ці документи стосувались її майна та були підготовлені невісткою з метою подальшого розпорядження її власним майном.
Пізніше їй стало відомо, що на підставі рішення № 20 від 12.08.2004 року виконавчого комітету Ісаївської сільської ради Турківського району Львівської області, вона не є власником свого житлового будинку, і що її покійний син, ОСОБА_5, у 2004 році, скориставшись її довірою та наданими нею йому документами, які стосувалися її власного житлового будинку, оформив право власності на будинковолодіння на себе, а не на неї, як фактичного власника цього будинку .
Таким чином покійний син, ОСОБА_5, позбавив її, свою матір, права власності на її власне майно.
Вона остаточно пересвідчилась у порушенні своїх прав як власника будинку із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.2011 року та свідоцтва про право власності від 15.04.2011 року, в яких зазначено, що, дійсно, її нерухоме майно - житловий будинок в с.Ісаї по вул.Другий потік, № 12 Турківського району Львівської області належав її покійному сину, набутий сином та невісткою у власність під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та на даний час право власності на нього в частині, що належала до частки сина (1/2 будинку), успадкована ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Відтак, вони є фактичними власниками даного майна.
Враховуючи наведене вище, просить витребувати майно з чужого незаконного володіння.
Із 17.05.2012 року по 02.04.2014 року справа перебувала у провадженні іншого судді Турківського районного суду Львівської області, потім Апеляційного суду Львівської області і надалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
25.12.2012 року по справі Турківським районним судом постановлено рішення.
03.09.2013 року колегією суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області рішення Турківського районного суду скасовано та постановлено нове рішення.
02.04.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Турківського районного суду від 25.12.2012 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 03.09.2013 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
06.05.2014 року автоматизованою системою документообігу суду справа розподілена у моє провадження.
Враховуючи наведене вище та керуючись ст. ст. 156,208,210,349 ЦПК України,
справу призначити до розгляду в судовому засіданні на 03.06.2014 року на 11.00 годину.
В судове засідання викликати: сторони, треті особи.
Зобовязати сторін та третіх осіб на підтвердження своїх вимог та заперечень представити суду докази.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя -