441/2497/13-ц 2/441/690/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2014 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.

з участю секретаря - Цап І.М.

представника позивачів - ОСОБА_1

представника відповідача Великолюбінської селищної ради - Федини Т.Ю.

представника відповідача Релігійної громади - Суптеля В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, Городоцька района державна адміністрація, Комісія з питань захисту прав дитини Городоцької районної державної адміністрації до Городоцької районної ради Львівської області, Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, Релігійної громади римсько-католицької церкви в смт. В.Любінь, треті особи які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів - Комунальне підприємство Городоцького районного бюро технічної інвентаризації, Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції Львівської області про визнання права спільної сумісної власності на будівлю гуртожитку в цілому, та права власності на кімнати гуртожитку, визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування Великолюбінської селищної ради та скасування правових актів, та відновлення становища позивачів,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до Городоцького районного суду Львівської області з позовом до відповідачів про визнання права спільної сумісної власності на кв. № 1, № 2, № 6 в житловому будинку по АДРЕСА_1 та в цілому на житловий будинок по АДРЕСА_2, як на безхазяйну річ, яка не має власника та власник якої невідомий, визнати визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування Великолюбінської селищної ради, скасування правових актів: рішення від 05.08.2011 р., 18.04.2011 р., №65 від 30.04.2010 р., №27 від 20.02.2009 р., №952 від 16.12.2009 р. №61 від 26.03.2010 р., №215 від 10.06.2011 р., №107 від 30.09.2011 р. виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради та Великолюбінської селищної ради, розпорядження та реєстраційного свідоцтва серії КММ № 001147 від 18.05.1998 р. виданим Самбірським бюро технічної інвентаризації, та відновлення становища позивачів до видачі актів.

24.10.2014 р. представник позивачів ОСОБА_1, збільшив позовні вимоги позивачів, крім вищенаведених позовних вимог, просив відновити становище позивачів до видачі актів індивідуальної дії та визнати за ними право власності на кімнати № 1,2,3,5,6,7,8 в гуртожитку АДРЕСА_3 та право спільної сумісної власності на будівлю гуртожитку в цілому. Позов мотивують тим, що в будинку (гуртожитку) АДРЕСА_3, в кожного з них є приватизована квартира, проте мають бажання на збільшення житлової площі за рахунок кімнат №№ 1,2,6, які неправомірно займає релігійна громада Римсько - католицької Церкви. Крім того, вважають, що мають право бути співвласниками всієї будівлі гуртожитку.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 та позивачі позов підтримали. Суду пояснили, що Римсько-Католицька релігійна громада не має права на володіння й користування кімнатами у спірному гуртожитку, оскільки будівля АДРЕСА_3 відноситься до колишнього колгоспного гуртожитку, який збудований за кошти колгоспу ім. ХХ з'їзду КПРС (в подальшому неодноразово реорганізованому, в ССГ, а востаннє в ТЗоВ «Любінське»), отже Великолюбінська селищна рада неправомірно прийняла рішення, якими вчинила розпорядження кімнат №№ 1,2,6 у спірному будинку на користь релігійної громади. Натепер, потребують збільшення житлової площі, яка може мати місце за рахунок кімнат неправомірно переданих релігійній громаді. Кожен із них має право на майно пайового фонду члена колгоспу. Таким чином, просили відновити своє становище, яке існувало до видачі Великолюбінською селищною радою актів індивідуальної дії (рішень від 05.08.2011 р., 18.04.2011 р., № 65 від 30.04.2010 р., № 27 від 20.02.2009 р., № 952 від 16.12.2009 р.№ 61 від 26.03.2010 р., № 215 від 10.06.2011 р., № 107 від 30.09.2011 р.), які порушують їх цивільні права.

Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, Федина Т.Ю. позов не визнав, не заперечуючи факту, що колгосп ім. ХХ з'їзду КПРС мав відношення до невеликої частки спірного гуртожитку, проте зауважив, що забудову здійснювала релігійна громада, таке не заперечили в судовому засіданні і самі позивачі.

В подальшому гуртожиток використовувався як лікарня. Після переміщення лікарні в інше місце, з 2005 р. вирішувалось питання про заселення гуртожитку, органом місцевого самоврядування були прийняті рішення видати ордери на право вселення позивачам, крім позивачів на кімнати №№ 1,2,6 ордери отримали ОСОБА_23, ОСОБА_31 і ОСОБА_30. Релігійна громада із-за етичних поглядів не ставила питання про виселення з частини гуртожитку жильців, коли Великолюбінською селищною радою були виділені земельні ділянки кожному із мешканців гуртожитку для будівництва індивідуального житла в тому числі і позивачам, офіційно з гуртожитку, а саме кімнат 1,2,6 виселилися тільки ОСОБА_23, ОСОБА_31 і ОСОБА_30, вказані кімнати були передані у 2009 р. релігійній громаді, усвідомлюючи, що добудова гуртожитку проводилася релігійною громадою при вивільненні кімнат в той час на такі ніхто не претендував. Спірний будинок (гуртожиток) не було передано на баланс за не підтвердження конкретного власника. Крім того, пояснив, що всі рішення та акти прийнятті Великолюбінською селищною радою на які покликаються позивачі, оскаржувалися ними ж порядку адміністративного судочинства. Покликаючись на викладене просив відмовити в задоволенні позову.

Представник Релігійної громади Римсько-Католицької Церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області Суптель В.О. позов не визнав, дав ідентичні пояснення представника Великолюбінської селищної ради, крім того доповнив, що релігійна громада займає тільки кімнати №№ 1,2,6, інші кімнати про які просять позивачі визнати право власності перебувають у їх же власності. Ствердив, що Римо - Католицька парафія правонаступником якої є римсько-Католицька релігійна громада в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області була заснована в 1911 р. Впродовж 1930 - 1932 р.р. на зібрані кошти та працею членів громади було споруджено костел та частину спірного гуртожитку, які в 1946 р. у зв'язку з рядом історичних подій були конфісковані, в подальшому були передані у відання колгоспу. Наразі, з моральних поглядів релігійна громада не ставить питання про виселення мешканців з гуртожитку. На кімнати №№ 1,2,6 в гуртожитку якими користується релігійна громада видано правовстановлюючі документи. Просив відмовити в позові як безпідставно заявленому.

Комунальне підприємство «Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації» просили розглянути справу з постановленням рішення у їх відсутності (а.с196).

Представник служби у справах дітей просили розглянути справу без присутності працівника служби (а.с.207).

Городоцька районна рада просили розглянути справу у відсутності їх представника (а.с.209).

Городоцька районна державна адміністрація просила проводити судові засідання з прийняттям рішення у відсутності представника (а.с205).

Представник Реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції просила розглянути справу з постановленням рішення у відсутності представника (а.с.211).

Відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності представників за їх заявами.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив.

Спір витікає з цивільних правовідносин, що регулюється цивільним законодавством та спеціальними Законами України.

Спірним є житловий багатоквартирний будинок (гуртожиток) в АДРЕСА_3.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.8 ст.31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», об'єкти соціальної сфери, житлового фонду у тому числі незавершеного будівництва, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягали безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ № 1253 від 11.08.2003 р. «Про затвердження Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств - правонаступників» визначено, що об'єктами передачі є об'єкти, соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а саме: житлові будинки (разом із вбудованими та прибудованими нежитловими приміщеннями), житлові приміщення в інших будівлях, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам та гуртожитки тощо.

Судом встановлено, що будівля (гуртожиток) по АДРЕСА_3 не був збудований колгоспом ім..ХХ з'їзду КПРС за час його діяльності.

Отже, за вказаних обставин, віднесення житлового будинку АДРЕСА_3 до майна пайового фонду членів ССГ «Любінське» реорганізованого в ТЗоВ «Любінське» до основних виробничих та оборотних коштів, створених за рахунок діяльності підприємства, є неправомірним.

Відповідно до ст.334 ЦК України безхазяйною є річ, яка немає власника або власник якої невідомий.

Судом установлено, що житловий будинок (гуртожиток) АДРЕСА_3 ні за ким не рахується, право власності на вказану будівлю у бюро технічної інвентаризації не зареєстроване, на балансі ні в кого не перебуває.

Натомість, цивільним законодавством передбачено, що відповідачем за позовом про визнання права власності є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (ст..ст.15,16, 335,334 ЦК України).

Отже, право на управління майном в даному разі належить органу місцевого самоврядування, яким є Великолюбінська селищна рада Городоцького району Львівської області..

Згідно Рішення Виконкому Великолюбінської селищної ради від 13.08.1987 р.(а.с.91 т.2) кімнати №№ 1,2,6 в будинку АДРЕСА_3 були виділені та видані на них ордери ОСОБА_26, ОСОБА_28 та ОСОБА_23 які наразі фактично проживають за іншими адресами, про що ствердили в судовому засіданні позивачі по справі та відповідачі, підтвердженням також є довідка ДМС (а.с.11 т.1).

З пояснень представника позивачів, долучених до матеріалів справи копій рішення Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, правовстановлюючих документів (а.с. 9 - 31 т.1) вбачається, що власником об'єднаної квартири №1, №2 яким присвоєно єдиний № 1та квартири № 6 (а.с.30-31, 125-126 т.1) в АДРЕСА_3 є Релігійна громада Римсько-Католицької Церкви .

Наведене переконує суд в тому, що мешканці вказаних вище кімнат (квартир) звільнивши їх на користь релігійної громади правомірно розпорядилися виділеним їм житлом.

Позивач просить визнати також право власності на квартири №№ 3,5,7,8, проте з матеріалів справи вбачається, що право спільної сумісної власності на спірні квартири № № 3,5,7,8 в АДРЕСА_3 визнано за позивачами на підставі рішень Городоцького районного суду Львівської області за 2011 р. (а.с 40-48 т.1,73 т.2), які в подальшому здійснили приватизацію цих квартир.

Передача спірних квартир в АДРЕСА_3 здійснювалася на підставі Рішень Виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради, які приймалися з дотриманням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.16,26,30,125,126 т.1), вказані рішення оскаржувалися позивачами в порядку адміністративного судочинства. Визнання таких неправомірними, позивачами не підтверджено.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішеннями прийнятими Великолюбінською селищною радою (рішень від 05.08.2011 р., 18.04.2011 р., № 65 від 30.04.2010 р., № 27 від 20.02.2009 р., № 952 від 16.12.2009 р., № 61 від 26.03.2010 р., № 215 від 10.06.2011 р., № 107 від 30.09.2011 р.) право позивачів не порушено.

Що стосується частини позовних вимог, про визнання за позивачами права спільної сумісної власності в цілому на гуртожиток по АДРЕСА_3, такі є безпідставними.

Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Конституційний Суд України у 2011 р. давав офіційні тлумачення цієї статті, суть яких зводиться до того, що право власності на допоміжні приміщення, технічне обладнання, елементи зовнішнього благоустрою житлового будинку виникає одночасно з правом власності на квартиру, незалежно від підстав його набуття, та не потребує будь-яких дій для його підтвердження (створення об'єднання співвласників).

Згідно ст.382 ЦК України власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Таким чином з урахуванням наведеного, багатоквартирний житловий будинок як цілісний майновий комплекс є співвласністю власників квартир та нежитлових приміщень у ньому.

Оскільки права позивачів з боку відповідачів не порушено, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..с.10,60,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, Городоцька района державна адміністрація, Комісія з питань захисту прав дитини Городоцької районної державної адміністрації до Городоцької районної ради Львівської області, Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, Релігійної громади римо-католицької церкви в смт. В.Любінь, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів - Комунальне підприємство Городоцького районного бюро технічної інвентаризації, Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції Львівської області про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування Великолюбінської селищної ради, скасування правових актів: Рішення від 05.08.2011 р., 18.04.2011 р., № 65 від 30.04.2010 р., № 27 від 20.02.2009 р., № 952 від 16.12.2009 р.№ 61 від 26.03.2010 р., № 215 від 10.06.2011 р., № 107 від 30.09.2011 р. виконавчого комітету Великолюбінської селищної ради та Великолюбінської селищної ради, розпорядження та реєстраційного свідоцтва серії КММ № 001147 від 18.05.1998 р. виданим Самбірським бюро технічної інвентаризації, та відновлення становища позивачів до видачі актів - відмовити.

В позові позивачів про визнання за ними права власності на кімнати № 1,2,3,5,6,7,8 в гуртожитку АДРЕСА_3 та права спільної сумісної власності на будівлю гуртожитку в цілому - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області в порядку та строки визначені ст. 294 ЦПК України.

СуддяН. І. Яворська