Дата документу 05.12.2014
Справа № 334/6453/14-ц
Провадження № 2/334/2460/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

в складі : головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22093 грн. 85 коп., вказавши в заяві, що 13.11.2007р. між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого він отримав кредит в розмірі 6000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір.

Відповідно до п.6.5. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених договором.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, більш ніж на 120 днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту (процентна частина).

Відповідно до п.9.12 Умов надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв'язку з чим станом на 31.05.2014р. за ним утворилася заборгованість в сумі 22093 грн. 85 коп., яка складається з заборгованості : за кредитом в сумі 5844 грн. 65 коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 11335 грн. 12 коп., комісії в сумі 3623,90 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн. 00 коп., та штрафу (процентна складова) в сумі 1040 грн. 18 коп. за порушення строків платежу по любому з грошових зобов`язань.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 22093 грн. 85 коп., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" - Богуславський В.В. надав пояснення по суті позовних вимог, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 позов не визнав, пояснив, що 13.11.2007р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Сторонами погоджено, що договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і тарифів. На виконання договору позивачем на ім'я відповідача був відкритий картковий рахунок.

Відповідно до пункту 3.1. Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид і строк дії визначений у заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, указаного в розділі «Відмітки банку» заяви.

Відповідно до пункту 9.12. цих же Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не попередить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

У п. 3.1.3 Правил користування платіжною картою вказано, що по закінченню строку дії відповідної карти карта продовжується банком з новим строком (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для сплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

У примітці до п. 3.5. Умов передбачено, що пам'ятка клієнта оформляється і є невід'ємною частиною договору тільки у разі оформлення і видачі карти за кредитною схемою.

Зазначені положення свідчать про те, що строк дії договору визначається Умовами, Правилами користування платіжною картою та строком дії кредитної карти.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до п. 2 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань, які щомісячно підлягають оплаті протягом строку дії картки і він складає відповідно до узгоджених сторонами тарифів 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами платежів, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Термін дії кредитної картки, яка видана ОСОБА_2 13.11.2007р., визначений до лютого 2010 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 08.07.2014р.

Отже позов подано після спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позивач знав про наявність боргу, мав змогу вчасно подати позовну заяву, отже поважних причин пропуску строків позовної давності він не мав.

Звернув увагу, що в січні 2010 року на адресу відповідача поступив лист від позивача, в якому було вказано, що станом на 30.12.2009р. його заборгованість перед позивачем по кредитному договору, за яким була видана кредитна картка «Універсальна» 819445 складає 8278,40 грн. Даний лист містив вимогу про сплату даної заборгованості у тижневий термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином позивач, користуючись правами, наданим йому ст.ст. 530, 1050 ЦК України встановив строк повернення кредиту - протягом тижня з моменту отримання листа, тобто до 31 січня 2010 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Отже перебіг позовної давності за вимогами ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості по договору від 13.11.2007р. по кредитній картці «Універсальна» 819445 почався з 31.01.2010р.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частин 3 і 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З 31.01.2010р. по 08.07.2014р. (дата подачі позову) минуло більше трьох років.

Отже строк позовної давності стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитним правочином, укладеним 13.11.2007р., в будь-якому разі вже минув.

Відповідачем було подане в суд клопотання про застосування позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012р. враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Таким чином стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є неможливим в зв'язку зі спливом позовної давності.

Просить відмовити в задоволені позову у зв'язку зі спливом строків позовної давності, та надав суду клопотання про застосування строку позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не установлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник забов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 13.11.2007р. між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого він отримав кредит в розмірі 6000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком Договір.

Відповідно до п.6.5. Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, на умовах передбачених договором.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, більш ніж на 120 днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 5 % від суми простроченої заборгованості по кредиту (процентна частина).

Відповідно до п.9.12 Умов надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання, кредит та відсотки за ним вчасно не погашав, у зв'язку з чим станом на 31.05.2014р. за ним утворилася заборгованість в сумі 22093 грн. 85 коп., яка складається з заборгованості : за кредитом в сумі 5844 грн. 65 коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 11335 грн. 12 коп., комісії в сумі 3523,90 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 250 грн. 00 коп., та штрафу (процентна складова) в сумі 1040 грн. 18 коп. за порушення строків платежу по любому з грошових зобов`язань.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушення забов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом забов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Втім, відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 та частини 1 та 5 статті 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а її перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами /щомісячні платежі/ починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному простроченому платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно умов договору від 13.11.2007 року кредит надавався на дворічний термін, зі сплатою щомісячних платежів в рахунок погашення кредиту,7% від суми непогашеної заборгованості, термін дії кредитної картки був визначений до лютого 2010 року, а з позовом до суду позивач звернувся лише в липні 2014р.

Доводи позивача про те, що строк дії кредитного договору був обумовлений сторонами тільки п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що кредитний договір діє протягом 12 місяців, а у разі не надходження письмового повідомлення він автоматично лонгується на такий же термін, а отже якщо не має письмового повідомлення сторін він є пролонгований і діє по теперішній час, безпідставні.

Відповідачу для користування була надана кредитна картка «Універсальна» № 819445.

Відповідно до п. 5.3. Правил користування платіжною карткою зазначено, що «Строк та порядок погашення Кредиту» (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам зазначений в «Пам'ятці Клієнта», що є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 5.4. Правил передбачено, що строк погашення кредиту по платіжним картам проводиться в наступному порядку :

строк погашення процентів по кредиту : щомісячно за попередній місяць строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в поле Month).

Таким чином, кредитний договір від 13.11.2007 року, укладений між позивачем та відповідачем не може кожний рік автоматично пролонговуватись, оскільки термін дії кредитної картки є кінцевим і відповідно Клієнт, що отримав її в користування не може користуватися її послугами в повному обсязі, якщо термін дії картки скінчився.

За таким договором,що визначає щомісячеі платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до особового розрахунку відповідача останній платіж за кредитним договором ним сплачено 27.09.09р. в сумі 849 грн. 61 коп. /а.с. 69/ та з цього часу почався перебіг позовної давності, т.я. позивач дізнався про порушення свого права, однак до суду з позовом звернувся в липні 2014р., тобто після спливу 3-ри річного строку позовної давності.

Оскільки відповідачем заявлено про сплив позовної давності, то маються підстави для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 257, 261, 264, 266, 267, 530, 1054, 1056-1 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк "ПриватБанк" в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22093 грн. 85 коп. та судового збору - відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Лихосенко М. О.