РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання - Д'якович О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ПрАТ «Хмельницька зовнішньо-торгівельна виробнича фірма «Будінвест» про поверенння боргу, трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди

встановив:

В вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду до ОСОБА_4, третя особа ПрАТ «Хмельницька зовнішньо-торгівельна виробнича фірма «Будінвест» (далі - ПрАТ «Будінвест») про повернення боргу, трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що 02.05.2013р. між ним та ОСОБА_4 було укладено правочин, за змістом якого відповідача шляхом обману та зловживання довірою з боку позивача отримав суму грошових коштів в розмірі 31500 доларів США готівкою за продаж автомобіля Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1, який за інформацією наданою з боку відповідача начебто «належав його фірмі». Одночасно з отриманням грошової суми відповідач запропонував позивачу на деякий період часу оформлення необхідних процедур в Хмельницькому МРЕВ ДАІ використовувати авто та надав позивачу для цього наступні документи ПрАТ «Будінвест» довіреність, шляховий лист, наказ на відрядження, технічний паспорт на автомобіль Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1, посвідчення на відрядження. Позивач вказує, що всі вище перелічені документи (з печатками) відповідачем було надано шляхом зловживання правами та з використанням свого посадового становища, зокрема директора ПрАТ «Будінвест». Під час користування у ОСОБА_1 був вилучений автомобіль Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1 згідно постанови від 20.01.2014р. Гомельського обласного суду м. Гомель (Республіка Белорусь) та повернуто представнику підприємства лізингодавця «ТОВ «Порше Лізинг Україна» м. Київ. Після чого позивач з'ясував що спірний автомобіль Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, був придбаний в лізинг, тобто лише тільки для користування ПрАТ «Будінвест», у підприємства «ТОВ «Порше Лізинг Україна». У зв'язку з безпідставним припиненням ПрАТ "Будінвест» та ОСОБА_4 лізингових платежів, автомобіль був вилучений та за умовами договору лізингу відчужений третім особам. Таким чином відповідач незаконно передав позивачу спірний автомобіль, на який на мав права власності. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача та намагався в досудовому порядку повернути кошти надані в якості позики, але відповідач кошти не повернув, після чого позивач надіслав відповідачу письмову вимогу від 13.02.2014р. повернути (виплатити) борг. Відповідач отримав вимогу, але надав негативну письмову відповідь та категорично відмовився повернути грошові кошти в будь-якому обсязі. За таких обставин позивач просить на підставі ст.ст. 1048,1050 ЦК України стягнути з відповідача основний борг в сумі 480690,00грн., на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача 3% річних за період з 20.02.2014р. по 18.11.2014р. в сумі 491436,38грн. Крім цього, неправомірними діями відповідача щодо своєчасного повернення боргу позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевному болю та фізичних стражданнях. Позивачу терміново були потрібні запозичені кошти для лікування та відпочинку родини, відбулось приниження честі і гідності, було порушено нормальний спосіб життя позивача та членів його родини, завдану моральну шкоду позивач оцінює в 50,0тис.грн., яку просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати в сумі 4154,00грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення по суті спору, в яких вказав, що ознайомився із рекламним оголошенням про продаж автомобіля Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1, після чого зв'язався із ОСОБА_4 щодо придбання даного автомобіля і 02 травня 2013 року після зустрічі із відповідачем на залізничному вокзалі м. Хмельницький та попереднього огляду автомобіля, відповідач повідомив про неможливість термінового оформлення договору та зняття автомобіля з реєстрації, а тому запропонував написати розписку в обмін на отримані кошти від позивача. Після чого ОСОБА_4 запевнив, що є генеральним директором та повним хазяїном фірми, надав позивачу документи та ключі для управління автомобілем. Ніякої інформації з боку відповідача щодо відсутності права власності на спірне авто надано не було. Під час перетину позивачем державного кордону спірний автомобіль у нього було вилучено працівниками Гомельської митниці Республіки Беларусь і в подальшому передано представнику власника «ТОВ «Порше Лізинг Україна». Також представник лізингодавця пояснив, що ОСОБА_4 порушив умови договору лізингу, а тому втратив право на користування спірним автомобілем. Таким чином з боку відповідача мають місце шахрайські дії, за допомогою обману прийняв від позивача гроші в обмін на розписку, оскільки позивач на мав наміру передавати або позичати ОСОБА_4 будь-які кошти. Відмова ОСОБА_4 повернути кошти дала підставу позивачу вимагати повернення своїх коштів та стягнення трьох відсотків річних за період безпідставного користування грошима. Після вказаних подій позивач та вся його родина знаходиться у важкому психологічному стані, погіршився стан здоров'я, змінився звичайний для позивача та його родини спосіб життя, оскільки позивач змушений був шукати юридичну допомогу, звертатись із заявами до правоохоронних органів та суду, у зв'язку йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 50,0тис.грн.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення в яких вказав, що оскільки на письмову вимогу позивача від 13.02.2014р. повернути грошові кошти в сумі 31500 доларів США відповідач відмовився повертати кошти та за наявності розписки позивач просить стягнути борг. Також представник позивач надав додаткові письмові пояснення за наслідками судового розгляду 30.10.2014р., в яких вказав, що позивач звернувся до суду із заявою в якій просить повернути йому кошти сплачені згідно з правочин (так зазначено в поясненнях) купівлі-продажу автомобіля Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1. Позивач вважає що правочин є недійсним, як вчинений під впливом обману, також вказав, що 02.05.2013р. ОСОБА_4 видав ОСОБА_1 довіреність на керування автомобілем, при видачі якої відповідач отримав усю обумовлену суму в розмірі 31500 доларів США, після чого зобов'язався оформити договір купівлі-продажу та виконати усі необхідні дії для перереєстрації права власності на вищезазначений автомобіль, проте в подальшому відмовився від укладення договору. Під час отримання довіреності позивач не знав, що автомобіль є предметом лізингу. Також вказав на підстави визнання правочину недійсним, оскільки з вини відповідача, який обманувши позивача стосовно правомірності укладення ним договору купівлі-продажу автомобіля та заволодівши його грошовими коштами, передав позивачеві спірний автомобіль, який був на той час предметом лізингу.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтирмав, надав суду пояснення в яких вказав, що відповідач ОСОБА_4 отримав кошти від позивача в кредит, а отже має повернути борг.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що в травні 2013 року до нього звернувся ОСОБА_1 щодо придбання автомобіля Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1, і 02.05.2013р. після пояснення умов продажу вказаного автомобіля, позивач наполіг на передачі автомобіля оскільки він був йому терміново потрібен в особистих справах, а тому відповідач оформив наказ про прийняття на роботу позивача, посвідчення про відрядження, шляховий лист, довіреність і разом із свідоцтвом про реєстрацію трансопртному засобу та ключами передав позивачеві. При цьому відповідач та позивач домовились що на початку листопада позивач приїде для переоформлення автомобіля. Проте в подальшому позивач зателефонував йому і повідомив, що автомобіль вилучили на митниці, а після всього вказаний автомобіль з митного посту забрав представник «ТОВ «Порше Лізинг Україна». Оскільки автомобіль забрав лізингодавець, то договір купівлі-продажу не відбувся через дії позивача, а отже відповідач не має боргу перед ним. Кошти отримані від позивача як попередня оплата, відповідач здав в касу ПрАТ «Будінвест».

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду пояснення в яких вказала, що відповідач не отримував кошти в борг, а тому відсутні підстави стягувати кошти за позикою.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

02 травня 2013 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 31500 доларів США за продаж автомобіля Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1, про що написав розписку про отримання горошових коштів як попередньої оплати за продаж автомобіля автомобіля Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1. В цей ж день ОСОБА_1 написав заяву про прийняття його на роботу водієм в ПрАТ «Будівнест», отримав посвідчення на відрядження з терміном дії з 02.05.2013р. по 01.11.2013 року, шляховий лист автомобіля, довіреність від 02.05.2013р. на право бути представником з питань експлуатації (в т.ч. за межами України) автомобіля Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі.

Вказані обставини підтверджуються заявою ОСОБА_1 від 02.05.2013, розпискою ОСОБА_4 від 02.05.2013р., наказом про направлення працівника у відрядження № А/в-1 від 02.05.2013р., посвідченням про відрядження від 02.05.2014р. № 137/2, шляховим листом від 02.05.2013р.

05 листопада 2013р. постановою суду Центрального району м. Гомеля Республіки Беларусь ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митного законодавства Республіки Беларусь за порушення строків тимчасового ввезення транспортного засобу, з накледнням штрафу та конфіскацією транспортного засобу. В подальшому постановою голови Гомельського обласного суду від 20.01.2014р. посилання на конфіскацію тарснпортного засобу було виключено.

06 лютого 2014р. співробітниками Гомельської митниці автомобіль Фольксваген Амарок VW, д/н НОМЕР_1 передано представнику власника ТОВ «Порше лізінг Україна», скільки відповідно до договору фінансового лізінгу від 31.10.2011р., укладеному між ТОВ «Порше лізінг Україна» та ПрАТ «Будінвест», ПрАТ «Будінвест» отримав вказаний автомобіль у коирстування на умова лізінгу, а власником вказаного автомобіля до сплати лізінгових платежів у повному обсязі є ТОВ «Порше лізінг Україна».

На вимогу ОСОБА_7 від 13.02.2014р. про поверення боргу в сумі 31500 доларів США, ОСОБА_4 надав відповідь від 20 лютого 2014р., в якій вказав, що підстав для поверення боргу не має, оскільки кошти не позичав.

Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до вказаних норм договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Зі змісту написаної розписки вбачається, що позивач не передав грошові кошти ОСОБА_4 в борг, а в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що гроші в сумі 31500 доларів США ОСОБА_4 не позичав.

Відповідно до положень ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позовом є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, пред'явлена з метою судового захисту невизнаного, порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу в порядку, передбаченому процесуальним законодавством.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суудом встановлено, що позивач грошові кошти в сумі 31500 доларів США не позичав, а відтак у відповідача відстуній обов'язок щодо повернення 31500 доларів США як позики, у зв'язку чим позовні вимоги в частиння стягнення боргу в сумі 31500 доларів задоволенню не пділяють. Не підлягають задоволенню також і вимоги щодо стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та моральної шкоди, які являються похідними від вимоги про стягеннян боргу.

З урахуванням вищевикладеного, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ПрАТ «Будінвест» про поверення боргу, трьої процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 2012-215 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, суд -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ПрАТ «Хмельницька зовнішньо-торгівельна виробнича фірма «Будінвест» про поверенння боргу, трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: