22-ц/775/1621/2014(м)
Категорія 27 Головуючий у 1-й інстанції Соловйов О.Л.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.,

суддів Супрун М.Ю., Осипчук О.В.

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 травня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2013 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року в загальному розмірі 270 259 грн. 24 коп.; за кредитним договором № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року в загальному розмірі 585 524 грн. 24 коп.; за кредитним договором № Д098/АА-222.07.2 від 13 листопада 2007 року в загальному розмірі 700 077 грн. 93 коп.; судовий збір у розмірі 3441 грн., а всього 1 559 302 грн. 50 коп.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03 червня 2013 року виправлена описка в резолютивній частині рішення, зазначено загальний розмір заборгованості за кредитним договором № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року - 585 524 грн. 33 коп. замість 585 524 грн. 24 коп.

Ухвалою цього ж суду від 09 жовтня 2014 року в задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволені позову в частині стягнення пені та 3% річних відмовити.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що суд першої інстанції не застосував норми п.1 ч.2 ст.258 ЦК України щодо позовної давності у один рік до вимог про стягнення пені.

Поза увагою суду залишилися і положення п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими несправедливими умовами договору є умови договору щодо співмірності суми основного боргу та суми пені. Рішенням Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 11 липня 2013 року в справі №7-рп/2013 визначено, що положення про несправедливі умови мають застосовуватися судом незалежно від заяви відповідача. Апелянтом наводиться розрахунок несправедливих умов, за яким заборгованість відповідача за трьома кредитними договорами складає 8461,83 доларів США, що еквівалентно 67 635 грн. 41 коп., тоді як пеня за цими договорами нарахована в розмірі 1 480 625 грн. 48 коп.

В забезпечення повернення кредитних коштів, відповідач передав в заставу банку придбані за кредитні кошті три автомобілі, які у лютому 2011 року на вимогу банку були передані відповідачем на реалізацію. Банк, отримавши у своє володіння предмет застави, один із автомобілів продав, а стосовно ще двох не здійснив жодної дії щодо їх реалізації. Тому апелянт вважає, що не має підстав для нарахування та стягнення пені.

Порушенням є і те, що суд застосував положення ст. 625 ЦК України і стягнув з відповідача 3% за прострочення виконання зобов'язань, тоді як п. 4.4 кредитних договорів передбачено інший порядок стягнення процентів, а з часу закінчення дії договорів проценти не повинні нараховуватися взагалі.

Також вказує на те, що у суду не було підстав для ухвалення рішення у заочному порядку, оскільки відповідач був присутній в одному судовому засіданні і подавав свої заперечення проти позову, але суд належної оцінки їм не дав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, його представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, заперечення представника позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 26 жовтня 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (з 2009 року ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Д098/АА-208.07.2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7638,50 доларів США для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 26 жовтня 2010 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних (п.1.5). Згідно із п.3.1, п.3.3, п.3.3.1 кредитного договору відповідач взяв на себе обов'язок до 10 числа кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитом згідно із додатком №1 до цього договору, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця.

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом у строк, встановлений у пунктах 1.1, 3.2 договору, останнє нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у пунктах 1.1 договору, в подальшому проценти за користування кредитом не нараховуються (а.с. 8-11).

За аналогічних умов між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 26 жовтня 2007 року було укладено кредитний договір № Д098/АА-210.07.2, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7638,50 доларів США для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 26 жовтня 2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних (а.с. 20-23).

А також, 13 листопада 2007 року укладено кредитний договір № Д098/АА-222.07.2, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав від банку кредит у розмірі 7638,50 доларів США для придбання транспортного засобу з кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 13 листопада 2010 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних (а.с. 31-34).

Додатковими угодами до кредитних договорів № Д098/АА-208.07.2, № Д098/АА-210.07.2 та № Д098/АА-222.07.2, укладеними між сторонами 02 жовтня 2008 року, було змінено розміри процентів за користування відповідачем кредитами з 14% на 16 % річних (а.с. 12, 24, 35).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами 26 жовтня 2007 року та 13 листопада 2007 року між сторонами укладені договори застави транспортних засобів - автомобілів ЗАЗ-DAEWOO реєстраційні номери НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Відповідач ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за зазначеними кредитними договорами не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно довідок розрахунків позивача, з якими погодився суд першої інстанції, заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Родовід Банк» станом на 27 грудня 2012 року:

- за кредитним договором № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року становить 279 259 грн. 24 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 250 доларів США, що еквівалентно 1998 грн. 25 коп.; пеня за прострочене виконання грошових зобов'язань - 266 889 грн. 87 коп.; відповідальність за порушення грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України - 1371 грн.12 коп. (а.с. 16-18);

- за кредитним договором № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року становить 585 524 грн. 33 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 3682,24 доларів США, що еквівалентно 29 432 грн. 14 коп.; пеня за прострочене виконання грошових зобов'язань - 553 252 грн. 60 коп.; відповідальність за порушення грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України - 2839 грн.59 коп. (а.с. 28-30);

- за кредитним договором № Д098/АА-222.07.2 від 13 листопада 2007 року становить 700 077 грн. 93 коп., з яких прострочена заборгованість за кредитом - 4438,20 доларів США, що еквівалентно 35 474 грн. 53 коп.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 91,39 доларів США, що еквівалентно 730 грн. 48 коп.; пеня за прострочене виконання грошових зобов'язань - 660 483 грн. 01 коп.; відповідальність за порушення грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України - 3389 грн. 91 коп. (а.с. 39-41).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку із порушенням відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість перед ПАТ «Родовід Банк», яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача. Також з відповідача, у зв'язку з порушенням строків виконання зобов'язання, підлягають стягненню пеня та 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом положень ст. 226 ЦПК України заслуговують на увагу, оскільки з журналу судового засідання від 28 лютого 2013 року вбачається, що судове засідання у справі проводилося за особистою участю відповідача ОСОБА_2, який давав пояснення по суті пред'явлених до нього позовних вимог.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для ухвалення рішення у заочному порядку.

Апеляційний суд задовольнив клопотання представника відповідача про залучення нових доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги, а саме: договорів застави транспортних засобів (а.с. 142-150); нотаріально посвідчених довіреностей ОСОБА_2 на ім'я працівників банку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 25 лютого 2011 року на право розпорядження транспортними засобами (а.с. 155, 177); витягу з Протоколу рішення Платіжного комітету № 94 від 24 травня 2011 року щодо надання згоди на реалізацію заставного транспортного засобу за ціною 3100 доларів США та направлення цих коштів в рахунок часткового погашення заборгованості позичальника та виписки з особового рахунку (а.с.173, 174), нотаріально посвідченої довіреності від 09 червня 2011 року від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_8 щодо права розпорядження транспортним засобом та заяву ОСОБА_8 на ім'я позивача про надання дозволу на придбання заставного транспортного засобу (а.с. 175-176), оскільки такі докази мають суттєве значення по справі для правильного вирішення, що відповідає положенням ч.2 ст.303 ЦПК України.

Як пояснив в судовому засіданні представник банку, оцінка реалізованого автомобіля не проводилася, автомобіль був відчужений на підставі довіреності за ціною, визначеною довіреною особою на власний розсуд. Два інших заставних автомобіля на цей час залишаються не реалізованими.

Згідно виписки з особового рахунку за 07 червня 2011 року (а.с. 174) в рахунок сплати простроченого кредиту за договором № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року зараховано 3100 доларів США за курсом НБУ 797.3500 за 100 доларів США.

В апеляційному суді відповідач ОСОБА_2, його представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначених обставин не заперечували та не оспорювали розмір заборгованості за кредитним договором № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року в сумі 250 доларів США; за кредитним договором № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року в сумі 3682, 24 доларів США; за кредитним договором № Д098/АА-222.07.2 від 13 листопада 2007 року в сумі 4438,20 доларів США, про застосування строків позовної давності не заявляли.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для нарахування та стягнення пені у зв'язку з передачею банку заставних автомобілів є необґрунтованими, оскільки правові наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами в укладених між ними договорах.

Так, відповідно до положень п. 3.9 кредитних договорів за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов'язувався сплачувати банку за кожен день пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення платежу.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо періоду нарахування та розміру пені виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Проте, суд першої інстанції наведені положення закону не врахував, і встановивши наявність правових підстав для нарахування пені за порушення зобов'язань, помилково стягнув її за період з січня 2009 року по грудень 2012 року.

Виходячи з цього, розмір пені за останні 12 місяців, згідно наданого позивачем апеляційному суду розрахунку, складає: за договором № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року - 11 030 грн. 34 коп.; за договором № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року - 162 465 грн. 40 коп.; за договором № Д098/АА-222.07.2 від 13 листопада 2007 року - 195 819 грн. 39 коп.

Відповідно до положень ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, надає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція щодо застосування ч.3 ст.551 ЦК України викладена в постанові Верховного Суду України в справі № 6-100цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, враховуючи, що розмір пені, яка підлягає стягненню з боржника, значно перевищує розмір збитків, колегія суддів вважає, що розмір пені може бути зменшений.

Так, розмір пені за кредитним договором № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року підлягає зменшенню з 11 030 грн. 34 коп. до 3000 грн.; за кредитним договором № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року з 162 465 грн. 40 коп. до 35 000 грн.; за договором № Д098/АА-222.07.2 від 13 листопада 2007 року з 195 819 грн. 39 коп. до 40 000 грн.

Також необґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на неможливість застосування положень ст. 625 ЦК України щодо стягнення 3% річних, у зв'язку із тим, що положеннями п.4.4 кредитних договорів передбачено інший порядок стягнення процентів.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.4 кредитних договорів, на який посилається апелянт, визначено період нарахування процентів за користування кредитом, який закінчується із закінченням строку дії кредитного договору.

Разом з тим, з урахуванням наведених положень, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції щодо стягнення 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, з часу виникнення прострочення виконання зобов'язання з січня 2009 року.

Так, згідно наданого позивачем апеляційному суду розрахунку, 3% річних за прострочення виконання зобов'язання зі своєчасного повернення кредиту з часу закінчення дії кредитного договору № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року, становить 587 грн. 17 коп.; кредитного договору № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року - 1924 грн. 79 коп.; кредитного договору № Д098/АА-222.07.2 від 13 листопада 2007 року - 2303 грн. 02 коп., які підлягають стягненню з відповідача.

Визначаючи розмір пені та 3% річних, колегія суддів виходила з офіційного курсу НБУ станом на день визначення заборгованості 27 грудня 2012 року, який дорівнював за 1 долар США - 7,9930 грн., оскільки пеня та 3% річних обчислюються в гривневому еквіваленті, а справа переглядається за апеляційною скаргою сторони відповідача.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість:

- за кредитним договором № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року в загальному розмірі 5585 грн. 42 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1998 грн. 25 коп., пені - 3000 грн., 3% річних - 587 грн. 17 коп.;

- за кредитним договором № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року в загальному розмірі 66 356 грн. 93 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 29 432 грн. 14 коп., пені - 35 000 грн., 3% річних - 1924 грн. 79 коп.;

- за кредитним договором № Д098/АА-222.07.2 від 13 листопада 2007 року в загальному розмірі 77 777 грн. 55 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 35 474 грн. 53 коп., пені - 40 000 грн., 3% річних - 2303 грн. 02 коп.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм закону, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні в частині визначення пені, 3% річних та загальної суми заборгованості, у зв'язку з чим апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «Родовід Банк» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню 1497 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 травня 2013 року в частині стягнення пені, 3% річних та загальних сум заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АА-208.07.2 від 26 жовтня 2007 року в загальному розмірі 5585 грн. 42 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1998 грн. 25 коп., пені - 3000 грн., 3% річних - 587 грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АА-210.07.2 від 26 жовтня 2007 року в загальному розмірі 66 356 грн. 93 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 29 432 грн. 14 коп., пені - 35 000 грн., 3% річних - 1924 грн. 79 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № Д098/АА-222.07.2 від 13 листопада 2007 року в загальному розмірі 77 777 грн. 55 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 35 474 грн. 53 коп., пені - 40 000 грн., 3% річних - 2303 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1497 грн.20 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: