Справа № 308/2317/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород цивільну справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановив:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивує тим, що 17.12.2012 р. між Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув усі права вимоги. Згідно якого первинний кредитор передає (відступає), а Новий Кредитор приймає Кредитний портфель, унаслідок чого Новий кредитор набуває всіх прав вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань. Відповідно до договору та чинного законодавства покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 115/7-07 від 13.07.2007 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою - громадянином України яким - ОСОБА_1, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

13.07.2007 року ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа - громадянин України яким є - ОСОБА_1, уклали кредитний договір № 115/7-07, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 180000,00 гривень, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 180000,00 гривень.

У порушення умов Договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.12.2013 р., має прострочену заборгованість: за кредитом - 129367,20 грн., по відсотках - 22428,28 грн., розмір неустойки становить - 52 080,47 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа - громадянин України яким є - ОСОБА_1 , уклали Іпотечний договір №29/23-2008 від 25.02.2008 р. відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: нежитлова будівля, кафе-бар, загальною площею 104,7 кв.м, за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Кам'яниця, вул. Ужанська, 28 Б, та Іпотечний договір № 196/23-2007 від 13.07.2007 р. відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно: домоволодіння, загальною площею 74,0 кв.м, житловою площею 33,2 кв.м, за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Кам'яниця, вул. Ужанська, 26, що належить іпотекодавцю на праві власності. Сторони оцінили вищезазначені предмети іпотеки в 138 600,00 гривень та 200 000,00 гривень відповідно.

На виконання умов договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, відповідачу було направлено Вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана.

Таким чином позивач зазначає, що враховуючи невиконання відповідачем основного зобов'язання, позивач має право звернутися до останнього з вимогою про звернення стягнення предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним Договором відповідача.

А отже, враховуючи вищенаведене позивач просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 115/7-07 від 13.07.2007 року, яка станом на 26.12.2013 складає 203875,95 гривень: за кредитом - 129 367,20 грн..; по відсотках - 22 428,28 грн.,пеня -52080,47 грн..; звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на: нежитлова будівля, кафе-бар, загальною площею 104,7 кв.м, за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Кам'яниця, вул. Ужанська, 28 Б, та домоволодіння, загальною площею 74,0 кв.м, житловою площею 33,2 кв.м, за адресою Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Кам'яниця, вул. Ужанська, 26 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» у судові засідання 01.12.2014р. та 10.12.2014 року не з'явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, тобто повторно у судові засідання не з'явився, разом з тим, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі відповідно до викладених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача, заперечила проти позовних вимог, просила відмовити в позові, з підстав зазначених в письмових поясненнях.

Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, з урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів.

Дослідивши матеріали цивільної справи №308/2317/14-ц, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

13.07.2007 року ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_1, уклали Договір про іпотечний кредит № 115/7-07.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 180000,00 гривень, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві, кредит у сумі 180000,00 гривень.

Так, відповідно до наявного в матеріалах копії Договору відступлення прав вимоги, встановлено, що 17.12.2012 р. між Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув усі права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями Позичальників на заставне майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорами забезпечення.

Відповідно до п. 4.3 даного договору сторони підписують Реєстр позичальників, що є Додатком № 1, який є підтвердженням відступлення прав вимоги за кредитними зобов'язаннями.

Пунктом 5.3.4. договору про іпотечний кредит №07/8-07 від 19.01.2007 року визначено, що банк має право відступити право вимоги за цим договором з наступним повідомленням Позичальника протягом 5 днів з моменту укладення договору з цього приводу про особу нового кредитора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог п. 6.1. договору відступлення прав вимоги Первісний кредитор разом із Новим кредитором повинні виконати всі дії щодо належного повідомлення Позичальників про здійснення відступлення прав вимоги та про виконання грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити.

У якості доказу належного повідомлення ОСОБА_1 позивач надає суду повідомлення про відступлення прав вимоги яке не датоване, адресоване відповідачу, але без доказів його відправлення (а.с.38).

Суд не бере до уваги копію наявного в матеріалах справи повідомлення «про дострокове повернення кредиту» адресоване відповідачу та підписане представником позивача А.В. Мальцева, оскільки відсутні належні докази його відправлення та отримання відповідачем.

Відповідно до ч. 2 п. 5.3.2. Кредитного договору «про необхідність дострокової сплати суми заборгованості за цим Договором з вищевказаних підстав Банк зобов'язаний письмово повідомити Позичальника (поштою з повідомленням; при явці останнього в Банк; вручення Банком особисто Позичальнику під розписку) протягом 10 днів до вчинення необхідних дій по примусовому стягненню коштів.

Відповідно до п. 6.1. Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року враховуючи вимоги чинного законодавства щодо повідомлення Первісним кредитором Позичальників про здійснення відступлення Прав Вимоги на користь іншої особи та необхідність Новому Кредитору повідомити Позичальників про виконання Грошових вимог шляхом перерахування коштів на нові банківські реквізити, Сторони домовилися здійснити розсилку повідомлень кожному Позичальнику про відступлення Прав Вимоги за формою, затвердженою Додатком № 4 та повідомлення про нові банківські реквізити спільними зусиллями.

Відповідач заперечує про отримання вимоги від позивача про дострокове повернення суми кредиту, а також відповідного повідомлення від Закритого акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Жодного доказу на підтвердження такого повідомлення до матеріалів справи не додано.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже суд вважає, що новий кредитор (позивач у даній справі) не повідомив ОСОБА_1 про зміну кредитора та відступлення прав вимоги за договором про іпотечний кредит №115/7-07 від 13.07.2007 року відповідно до вимог чинного законодавства та договору відступлення прав вимоги, також не повідомив про необхідність дострокової сплати суми заборгованості за цим Договором, тому на даний час не може вимагати від відповідача погашення заборгованості. У разі ж належного повідомлення позичальника про зміну кредитора, останній може вимагати від боржника сплату такої заборгованості.

Крім того, відповідач, згідно письмових заперечень, зазначає, що із позовної заяви та доданих до неї документів Позивач не підтвердив факт отримання Відповідачем кредиту (коли і яку суму) та не надав документів бухгалтерського обліку що підтверджують та/або спростовують погашення Позичальником суми кредиту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ- є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення: фінансовою звітністю являється бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно статті 10 даного Закону для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Позивач не надав первинні бухгалтерські документи (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), що підтверджують списання та зарахування грошових коштів на рахунки Кредитора сплачених Позичальником на виконання Кредитного договору. Відсутність цих документів не дозволяє встановити ціну позову, яка обраховується згідно ст. 80 Цивільно- процесуального кодексу України, а отже і розмір позовних вимог та суму заборгованості Позичальника за Кредитним договором. Наданий Позивачем розрахунок заборгованості не відповідає ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і тому не являється первинним бухгалтерським документом.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки можливий після встановлення факту невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідач заперечує надіслання від Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» письмової вимоги про усунення порушення.

Жодного доказу на підтвердження такої письмової вимоги про усунення порушення до матеріалів справи не додано.

Крім того, судом встановлено, що предметом договору про відступлення прав вимоги № б/н від 17 грудня 2012 року укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» визначено, що первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити за нього грошову винагороду (ціну продажу) на умовах визначених цим договором. ( п. 2.1.). Внаслідок передачі ( відступлення ) Кредитного портфеля за цим договором Новий кредитор набуває всіх прав вимоги Первісного кредитора та виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення на заставлене майно. При цьому передача прав вимоги, що випливають з іпотечних договорів оформляються окремими договорами, які укладаються одночасно з підписанням Реєстру позичальників. У випадку, коли забезпеченням є іпотека, що забезпечує виконання зобов'язань позичальників Первісного кредитора, які не вказані в Реєстрі позичальників і по зобов'язанням, які не є предметом цього договору, передача прав по такому забезпеченню не породжує відступлення новому кредитору прав вимоги по зобов'язанням, що не є предметом цього договору.

Пунктом 1 визначається поняття Кредитний портфель, яким є сукупність всіх прав вимоги (включаючи основні та додаткові вимоги) та права вимоги за забезпеченнями, існуючих та майбутніх, наявних та умовних, які передаються (відступаються) первісним кредитором новому кредиторові за цим договором. Реєстром позичальників визначається перелік необхідних даних щодо позичальників та прав вимоги наведених в додатку № 1 до цього договору. Згаданий перелік до матеріалів справи позивачем не долучався, в матеріалах справи відсутній.

Згідно п. 2.2 договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, Новий кредитор набуває усіх Прав Вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставлене майно та іншими правами вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення.

Згідно термінів (ст. 1 договору): Кредитним портфелем вважається сукупність усіх прав вимоги, які передаються за цим Договором новому кредитору; «дата передання Прав Вимоги - дата фактичного підписання Сторонами Реєстру Позичальників»; «грошові зобов'язання» - розмір основних грошових зобов'язань щодо кожного окремого позичальника зазначається у Реєстрі позичальників; «Реєстр позичальників» - підписання Сторонами реєстру позичальників засвідчує передачу (відступлення) прав вимоги Первісним кредитором Новому кредитору.

Згідно п. 4.1. договору: відступлення прав вимоги Первісним кредитором Новому кредитору, набуття Новим кредитором права вимоги та заміни кредитора за правами вимоги на Нового кредитора набувають чинності у день укладення Договору, за умов належного оформлення Сторонами (підписання та скріплення відбитками печаток Сторін) Реєстру позичальників. Згідно п. 4.3. договору, Сторони підписують Реєстр позичальників, що є Додатком № 1 до Договору.

Виходячи з вищевказаного, належним доказом, який засвідчує факт відступлення (набуття) прав вимоги позивачем по кредитному і іпотечному договорах, є належно оформлені і підписані договір відступлення прав вимоги і Реєстр позичальників.

Надана позивачем копія договору відступлення прав вимоги є неповною, містить підчистки, які не застережені відповідними записами (виправленому вірити тощо), та викликає сумніви. Оригіналу договору відступлення прав вимоги під час судового розгляду позивачем не надано. Крім того, ця копія договору не містить відомостей, що за ним відступаються права вимоги конкретно по кредитному договору.

Сам лише договір відступлення прав вимоги не засвідчує факту відступлення (набуття) позивачем прав вимоги по кредитному договору. Як передбачено п. 16.3. договору відступлення прав вимоги, цей договір та інші документи, зазначені у договорі, становлять цілісний договір та домовленість сторін стосовно відступлення прав вимоги. Оскільки згідно договору Реєстр позичальників визначений додатком до нього, під терміном «інші документи» слід розуміти також Реєстр позичальників, належним чином оформлений згідно умов договору (підписаний і скріплений печатками обох сторін), тому відсутність такого Реєстру виключає цілісність договору відступлення прав вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано Реєстру позичальників, належним чином оформленого згідно умов статті 1, пунктів п. 4.1., 4.3. договору відступлення прав вимоги як Додатку № 1 до нього, підписаного обома сторонами, у т.ч. ПАТ «АКПІБ».

З наданого позивачем документа як Витяг з Додатку №1 Договору про передачу прав за іпотечним договором від 17.12.12 р. вбачається, що цей документ не є Реєстром позичальників в розумінні ст. 1, п. п. 2.1., 4.1., 4.3. договору відступлення прав вимоги, немістить підпису та відбитку печатки кредитора та складений і підписаний одноособово позивачем.

Договору про передачу прав за іпотечним договором від 17.12.2012 р., посилання на який містить наданий позивачем Витяг, матеріали справи не містять. Наданий позивачем Договір про передачу прав за договорами забезпечення, укладений з ПАТ «АКПІБ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, реєстровий № 1423 від 17.12.2012 р., також не містить відомостей про відступлення кредитором позивачу прав вимоги конкретно за кредитним договором.

Судом не береться до уваги долучений позивачем до матеріалів справи аркуш «витяг з реєстру позичальників» (Додаток № 1) до договору про відступлення прав вимоги підписана аналітиком Позивача Матяш Є. М., оскільки він не відповідає умовам договору відступлення від 17.12.2012р. та вимогам ст. 59 ЦПК України.

Відступлення прав вимоги набувають чинності в день укладення цього договору за умови належного оформлення сторонами реєстру позичальників (п. 4.1). Первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредиторові документацію за правами вимоги за кредитами та правами вимоги за забезпеченнями протягом чотирьох місяців з дати договору (п. 8.1) Документація передається цілісними кредитними справами, які повинні містити мінімальний перелік документів вказаний в додатку № 5 до цього договору. ( п. 8.2 ).

Кожен факт передачі документації новому кредитору документується актом приймання - передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін за формою, що наведена в додатку № 3 в двох примірниках. (п. 8.6.) Первісний кредитор не зобов'язаний передавати новому кредитору будь - яку документацію та здійснювати будь - які повідомлення про передання документації після спливу встановленого у п. 8.1 цього договору строку.

Позивачем до позовної заяви взагалі не долучено акту приймання передачі документації ( додаток № 3 до договору відступлення).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, що передбачено статтею 11 Цивільного Кодексу України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд захищає права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб у спосіб визначений ЦК України.

Відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 р., зі змінами і доповненнями, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 4 цього Закону державній реєстрації підлягають, зокрема, обтяження на нерухоме майно іпотекою. Згідно ст. 4 закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до пункту 57 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою КМ України № 703 від 22.06.2001 р. (чинна на момент укладення договору відступлення прав вимоги), обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором підлягають державній реєстрації.

Виходячи з наведеного, права на нерухоме майно та їх обтяження виникають з моменту державної реєстрації, а не з моменту укладення договору відступлення прав за іпотечним договором, який в такому випаду є підставою для реєстрації, а не доказом виникнення такого права. Разом з цим, позивачем не надано доказів державної реєстрації відступлення (набуття) прав вимоги за іпотечним договором на підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 р.

Статтею 8 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Статтею 1 ЦПК України зазначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, враховуючи норми ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Дійшовши висновку про те, що не повідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні не звільняє його від обов'язку виконати взяте зобов'язання, а лише може бути підставою для застосування ч.2 ст.516 ЦК України щодо виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові як належного виконання, суду позивачем не наведено доказів, які підтверджують належне повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні, як того вимагає ст. 516 ЦК України.

Статтею 518 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора.

Статтею 509 Цивільного Кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор, що визначено статтею 510 ЦК України.

Кредитор зобов'язаний прийняти виконання боржником свого обов'язку - особисто. (ст.527 ЦК України )

Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що виконання обов'язку приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги, що визначено статтею 527 ЦК України.

У договорі про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року не зазначено, що право вимоги включає або що дія поширюється на правовідносини щодо відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №115/7-07 від 13.07.2007 року укладеним між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1

Стаття 521 ЦК України встановлює, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, тобто у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Стаття 513 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно, якщо основний правочин укладений у письмовій нотаріальній формі, то й договір про відступлення права вимоги підлягатиме нотаріальному посвідченню. Якщо основний договір підлягає державній реєстрації, то й договір про відступлення права вимоги підлягатиме.

Статтями 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Поданий позивачем договір зазначеним вище вимогам не відповідає виходячи з наступного.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.