У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.,

при секретарі - Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 3 вересня 2014 року за позовом КП «Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства м.Ужгород» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

КП «Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства м.Ужгород» звернулся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 вересня 2014 року вказаний позов задоволено в повному обсязі: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 2724, 16 грн. заборгованості на користь КП «Виробниче управління водопровідного-каналізаційного господарства м.Ужгород», а також судовий збір.

Відповідачі не погодилися з таким рішенням, порушили питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу з наведених підстав підтримали.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за період з 01.02.2011 року по 01.02.2014 року відповідачі заборгували позивачу за надані послуги з водопостачання та водовідведення 2724, 16 гривень.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження апелянтів про те, що з боку позивача було порушення законодавства перед Закарпатським обласним територіальним управлінням Антимонопольного комітету України; також стверджують, що оскільки позивач затягував із взяттям на облік води в квартирі, то відповідачі не мали змоги фіксувати використання води в кількостях. Крім того, вказують що періоди, протягом яких нараховувалась заборгованість визначені неправильно.

Але зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі по справі. Згідно Договору №6945 від 30.07.2004 року (а.с.8) позивач по справі забезпечує подачу питної води для потреб будинку, в якому проживають відповідачі та приймає стічні води.

Також з вищевказаного договору вбачається, що у вказаній квартирі було встановлено та взято позивачем на облік лічильник води №153027.

Згідно з актом від 08.11.2013 року позивачем було розпломбовано лічильник води з метою подання його відповідачами на періодичну повірку. Однак, відповідачі всупереч вимогам закону не подали лічильник на повірку.

Згідно з чинним законодавством надавач послуг має право вимагати від споживача дотримання нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов'язані своєчасно подавати засоби вимірювальної техніки на повірку.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказана норма закону відповідачами не виконана.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 цього Кодексу.

Обставини, на які посилаються апелянти в апеляційній скарзі не підтверджені ним жодними належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не ґрунтуються на вимогах закону.

Тому колегія суддів констатує, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон, дотримано процедури розгляду справи та вирішено спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307,308,314 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03 вересня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :