Справа №442/7945/13-ц
Провадження №2/442/189/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3», третя особа директор Комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов»язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить поновити на роботі за сумісництво на посаді викладача диригентських дисциплін в КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3»; стягнути з КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 липня 2013 року по день поновлення на роботі; зобов'язати директора КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію подану до Самбірської ДМШ та до профспілкового комітету Самбірської ДМШ; стягнути з КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» на її користь 10000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона працювала за сумісництвом на посаді викладача диригентських дисциплін з 01 вересня 2012 року на підставі строкового трудового договору, укладеного між нею та КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3».

30 серпня 2013 року, вона з викладачем-методистом ОСОБА_5 прийшла до директора КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» ОСОБА_4 з приводу працевлаштування її на постійне місце праці. В ході розмови директор музичного училища ОСОБА_4 повідомив її, що такі вакансії відсутні та її робота за сумісництвом нібито буде припинена.

02 вересня 2013 року, коли вона з'явилася в училище для виконання своїх функціональних обов'язків їй стало відомо, що вона вже не працює на займаній посаді, однак жодних підтверджуючих документів щодо звільнення їй надано не було.

У зв'язку із неправомірними, на її думку, діями директора КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» ОСОБА_4 стосовно її звільнення, 02 вересня 2013 року вона звернулася за правовою допомогою в громадську організацію «Спілка безпеки управління «Антикорупція».

09 листопада 2013 року була отримана відповідь на її заяву з громадської організації «Спілка безпеки управління «Антикорупція» від 21 жовтня 2013 року за № 360 про проведені заходи по її заяві, а саме: звернення з даного приводу до територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області та за результатами перевірки їй рекомендовано звернутися до суду з метою відновлення порушених трудових прав.

У відповідності до ч. 1 ст. 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися до суду у справах про звільнення в місячний термін з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Оскільки вона не була ознайомлена з наказом про звільнення всупереч вимогам п. 102 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року за № 1242 «Про затвердження Типової інструкції діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади» під час ознайомлення з наказом (розпорядженням) згаданими у ньому особами на першому примірнику наказу чи на спеціальному бланку проставляються їх підписи із зазначенням дати ознайомлення.

Окрім цього, якщо працівник в день звільнення був відсутній, то працівника повідомляють про звільнення рекомендованим листом або телеграмою. Однак такі дії адміністрацією КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» здійсненні не були. Так, як вона працювала у відповідача за сумісництвом то трудова книжка знаходилася за місцем її основної праці.

У зв'язку з вищезазначеним вважає, що строки позовної давності нею не пропущені та повинні обчислюватися з моменту одержання нею відповіді про підтвердження її припущень стосовно неправомірності звільнення, оскільки жодних документів, які б підтверджували її звільнення адміністрацією училища їй надано не було.

Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області проведено перевірку за заявою громадської організації «Спілка безпеки управління «Антикорупція» від 03 вересня 2013 року та встановлено неправомірність її звільнення із займаної посади.

При проведенні перевірки адміністрація училища надала територіальній державній інспекції з питань праці у Львівській області виписку з наказу від 05.09.12 №108 «Про ОСОБА_2І.» наступного змісту: «Прийняти на посаду викладача диригентських дисциплін ОСОБА_2 з 01.09.2012р. по 30.06.13р. по сумісництву згідно поданої заяви» та наказ від 14.06.2013 № 72, в якому значиться: «...II. З 01.07.2013р. звільнити з посади викладачів, які працювали за сумісництвом: ...ОСОБА_6І», під час перевірки її заяву (трудовий договір) не представлено.

Наведене вище свідчить про те, що з нею з 01.09.2012 р. по 30.06.2013 року укладено строковий трудовий договір, який розірвано 01.07.2013 року.

Враховуючи те, що у наказі від 14.06.2013 року за № 72 відсутня підстава її звільнення та відсутні будь-які її заяви на звільнення, то відповідно до наказу від 05.09.2012 року за № 108, згідно якого вона була прийнята на роботу, строк дії закінчувався 30.06.2013 року, а звільнена вона була 01 липня 2013 року, тому строк дії контракту був продовжений на невизначений строк.

Територіальна інспекція з питань праці у Львівській області дійшла до висновку, що неправомірне її звільнення з займаної посади може свідчити про наявність в діях директора музичного училища ОСОБА_4 ознак грубого порушення законодавства про працю.

Звільняючи її із займаної посади, мотивуючи це нібито відсутністю годин для навантаження суперечить дійсним обставинам справи, оскільки в музичному училищі продовжують працювати викладачі за сумісництвом, в тому числі, дружина директора КЗ «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» ОСОБА_4. яка досягла пенсійного віку.

16 жовтня 2013 року вона з'явилася на збори трудового колективу музичного училища з метою отримання інформації щодо неправомірного її звільнення і доведення до відома трудового колективу у відповідності до ст. 34 Конституції України даної інформації.

Однак директор музичного училища намагався її примусити за допомогою психологічного тиску покинути засідання трудового колективу. Такими діями директор принизив її честь та гідність, а також її ділову репутацію серед колег в музичному училищі.

Крім цього, директор училища ОСОБА_4 доручив голові профспілкового комітету музичного училища ОСОБА_7, оформлення та надіслання листа за місцем її основної праці до Самбірської ДМШ та до профспілкового комітету Самбірської ДМШ, який містить недостовірну та неправдиву інформацію, принижено її честь та гідність, оскільки такими діями нівелюється її цінність як особи та викладача та відбувається негативна оцінка серед оточуючих також ділової репутації серед керівництва школи та її колег.

У зв'язку із неправомірним звільненням її із займаної посади та поширення КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» недостовірної інформації, яка принижує її честь та гідність, а також ділову репутацію вона зазнала душевних страждань, які у відповідності до п. 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України підпадають під поняття моральної шкоди, яка згідно до ч. 1 цієї статті підлягає відшкодування.

Її неправомірне звільнення з КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» та приниження її честі, гідності та ділової репутації потягло за собою також душевні страждання пов'язані з втратою нормальних життєвих зв'язків з оточуючим соціумом та зокрема з колегами викладачами та потрібні додаткові зусилля для нормалізації мого життя у професійній сфері.

У відповідності до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Окрім цього, у зв'язку з усіма вищезазначеними діями як наслідок вона отримала дистонію по змішаному типу та була госпіталізована на лікування, що підтверджується листком непрацездатності, у зв'язку з наведеним вважає, що їй завдано моральної шкоди на суму 10000 грн.

Позивач ОСОБА_2 та її представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених вище, додатково пояснивши, що твердження відповідача про те, що в наказі від 05.09.2013 року № 108 вказано «Прийняти на посаду викладача диригентських дисциплін ОСОБА_2 з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року по сумісництву згідно поданої заяви» не відповідають дійсності, оскільки таку не було представлено територіальній державній інспекції з питань праці у Львівській області при проведенні перевірки. В заяві про прийняття на роботу, вона просить прийняти її на роботу за сумісництвом з 01.09.2013 року, не зазначаючи по який саме строк. Оскільки вона не була ознайомлена у встановленому порядку із наказом про прийняття на роботу, то їй не були відомі терміни дії трудового договору.

Відповідно до наказу про прийняття на роботу, вона прийнята з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року, а була звільнена 01.07.2013 року, то вважає що у відповідності до ст.. 39-1 КЗпП України, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк, а тому просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_8 заперечила, щодо задоволення позову покликаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Просить в позові відмовити.

Третя особа директор Комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» - ОСОБА_4 позов заперечив, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи та просить в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_5, пояснила, що працювала разом із ОСОБА_2, і 30.08.2013 року разом ходили до директора училища ОСОБА_4, з заявою, щоб ОСОБА_2 прийняли на постійне місце праці, однак директором в цьому було відмовлено.

Свідок ОСОБА_9, яка працює «головним державним інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у Львівській області» пояснила, що вона готувала відповідь № 02-4538/07 від 03.10.2013 року по перевірці Комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3», пояснила, що під час перевірки їй не було надано заяви (трудового договору) ОСОБА_2 від 31.08.2012 року про прийом на роботу, але на даний час ця заява є в матеріалах перевірки. Вважає, що між ОСОБА_2 та КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» було укладено строковий трудовий договір з 01.09.2012р. по 30.06.2013р., оскільки ОСОБА_2 звільнили лише 01.07.2013 року то вважає даний договір пролонгованим та безстроковим.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працювала у Комунальному закладі Львівської обласної Ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім. В.Барвінського» в період з 2011-2012 навчальні роки та 2012-2013 навчальні роки за сумісництвом викладачем хорових дисциплін, концертмейстером - скрипалем оркестру баяністів-акордеоністів та оркестру українських народних інструментів. Основне місце роботи ОСОБА_2 - Самбірська дитяча музична школа, де вона працює викладачем по скрипці. В трудові відносини з музичним училищем ОСОБА_2 вступила з вересня 2012 року та пропрацювала по 01.07.2013 року, після чого була звільнена у зв'язку з закінченням трудових відносин (що було передбачено наказами № 108 від 05.09.2012 року та № 72 від 14.06.2013 р.) їй було в повному обсязі виплачено заробітну плату та відпускні.

Згідно ч.2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За наказом Комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» № 89 від 01.09.2007р. на відділ хорового диригування була прийнята на роботу за безстроковим трудовим договором ОСОБА_10 з відповідним записом у її трудовій книжці, яка двічі підряд брала відпустку по догляду за дитиною до 3-х років - починаючи з 30 червня 2010 р. - наказ по ДДМУ № 57 від 30.06.2010р. та наказ № 41 від 17.04.2012 року. На час її декретної відпустки була прийнята за сумісництвом на посаду викладача відділу хорового диригування ОСОБА_2, яка була повідомлена про тимчасовий характер її роботи в музичному училищі.

Використовуючи своє право стосовно тривалості відпустки по догляду за дитиною, викладач ОСОБА_10 повідомила дирекцію училища, що починаючи з вересня 2013 року вона приступає до роботи як викладач відділу хорового диригування - наказ по ДДМУ від 99 від 02.09.2013 р.. Про те, що викладач відділу хорового диригування ОСОБА_10 перебуває у відпустці по догляду за дитиною було відомо викладачам відділу хорового диригування, в тому числі і суміснику ОСОБА_2, тому що завдяки виходу в декрет ОСОБА_10 з'явилися вакантні педагогічні години.

В зв'язку з повним введенням нових навчальних планів у 2013-2014 навчальних років відбулося загальне зменшення педагогічного навантаження як в цілому по училищу, так і на окремих відділах, зокрема, хорового диригування, що спричинилось до того, що кількість викладачів-сумісників, які працювали у 2011-2012 навчальних роках була зменшена на 5 осіб в наступному навчальному році, а саме: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Після звільнення 01.07.2013 року ОСОБА_2 не зверталась з письмовими заявами на ім'я директора з проханням продовжити їй трудові відносини та не укладала з музичним училищем жодного контракту чи трудової угоди.

31.08.2012 року ОСОБА_2 подала заяву, в якій зазначено: «Прошу прийняти мене на посаду викладача диригентських дисциплін за сумісництвом з 01.09.2012р.» з резолюцією директора від 31.08.12р. «До наказу з 01.09.12 по 30.06.13».

Згідно наказу № 108 від 05.09.2012 року в пункті №2 зазначено наступне: «Прийняти на посаду викладача відділу хорового диригування ОСОБА_2 за 11 тарифним розрядом з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року за сумісництвом згідно поданої заяви».

Згідно наказу № 72 від 14.06.2013 року в пункті II вказано: «З 01.07.2013 року звільнити з посади викладачів, які працювали за сумісництвом (де в переліку під № 8 є прізвище ОСОБА_2І.).

Трудові відносини з ОСОБА_2 згідно наказу № 108 від 05.09.2012 року тривали з 01.09.2012 року по 30.06.2013 року, однак, враховуючи, що останній робочий день згідно наказу припадає на не робочий день (неділя), тому трудові відносини припинено наступного робочого дня, тобто 01.07.2013 року.

Висновок Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області № 02-4538/07 від 03.10.2013 року «Про розгляд звернення», в якому в графі «щодо укладення трудових відносин, звільнення з роботи» «безпідставної відмови у прийнятті на роботу» ОСОБА_2, в якому інспекція дійшла висновку, що з ОСОБА_2 було укладено строковий договір, який розірвано не у встановлений термін -« 30.06.2013 року», а лише « 01.07.2013 року», що у даному випадку є грубе порушення законодавства про працю є необ»єктивним.

Оскільки у самому висновку у графі «щодо звільнення працівників у зв'язку з порушенням керівником вимог трудового законодавства» вказано абсолютно протилежне твердження. У пункті: „для вивчення даного питання адміністрацією училища представлено: «в переліку наказів та заяв у пункті № 5 зазначено список працівників КЗ ЛОР «Дрогобицьке державне музичне училище ім. В. Барвінського», яких було звільнено протягом 2013 року, згідно з якими відповідно до наказу № 72 від 14.06.2013 року з 01.07.2013 року звільнено викладачів та концертмейстерів, які працювали у 2012/2013 навчальному році (з 01.09.2012 р. по 30.06.2013 року) за сумісництвом, в переліку прізвищ викладачів є прізвище викладача «ОСОБА_2І.» та вказано „Наведене вище вказує на те, що впродовж 2013 року звільнення працівників за ч. 3 ст. 38 КЗпП України в зв'язку з порушенням керівником вимог трудового законодавства не виявлено".

В Приписі Територіальної державної інспекції з питань праці № 13-03-046/1442-0926 від 27 вересня 2013 року, поряд з нібито порушеннями строку трудового договору з ОСОБА_2, звільнення 01.07.2013 р. замість 30.06.2013р. в 1 пункті самого Припису сказано: « 1) на усунення порушення вимог п.2 ч.1 статті 36 КЗпП України забезпечити вжиття заходів щодо приведення у відповідність порядку розірвання трудового договору з працівниками. У разі розірвання трудового договору у зв'язку із закінченням його строку таке припинення здійснюється в останній день строку трудового договору, якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день відповідно до ст. 241-1 КЗпП України від 10.12.1971 №322-VII», оскільки 30.06.2013р. це неділя, а понеділок - звичайний робочий день в музичному училищі, в який працюють його структурні підрозділи, на відміну від суботи (неробочий день для бухгалтерії та адміністративного персоналу), то звільнення відбулося в понеділок(найближчий робочий день).

Таким чином, днем закінчення строку, вважається найближчий за ним робочий день. Зазначення в наказі дати звільнення, що є вихідним днем, не допускається.

Укладений ОСОБА_2 з музичним училищем строковий трудовий договір з 01.09.2012.р. по 30.06.2013р., - на чому наголошує позивач, - розірвано не у встановлений у договорі термін 30.06.2013р. (не дивлячись на те, що це - неділя), а на наступний день - 01.07.2013р., і на її думку, згідно з вимогами ст. 39 КЗпПУ, даний договір пролонговано, і він стає безстроковим.

Разом з тим, у відповідності до ст.. 39-1 КЗпП України «Якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк».

А саме, продовження трудових правовідносин, тобто вихід працівника на роботу наступного дня після закінчення строкового трудового договору, допуск його до роботи є юридичним фактом, у силу якого строковий трудовий договір набуває характеру безстрокового, укладеного на невизначений термін. Однак такі наслідки не настають, якщо хоча б одна із сторін вимагає припинення трудових правовідносин. Вимога власника оформляється наказом про звільнення, записом у трудовій книжці і пропозицією отримати трудову книжку і розрахунок по заробітній платі. У разі відмови працівника вчинити зустрічні дії необхідно скласти акт, а у разі відсутності на роботі в останній день дії строкового трудового договору - у цей день надіслати працівникові повідомлення телеграмою або рекомендованим листом про необхідність одержати трудову книжку і розрахунок по заробітній платі.

Згідно п.1 ст. 23 КЗпП безстроковим є договір, що укладається на невизначений строк. Безстроковий договір в переважній більшості випадків укладається по місцю постійної роботи працівника і такий безстроковий договір вже був укладений ОСОБА_2 з Самбірською дитячою музичною школою з 2003р., де, згідно чинного законодавства їй була заведена трудова книжка, яка, на момент розірвання її трудового договору з Дрогобицьким державним музичним училищем ім. В.Барвінського 01.07.2013р., знаходилася за місцем її основної роботи, тобто в Самбірській дитячій музичній школі.

Згідно п.2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Постановою Кабінету Міністрів України № 245 від 03 квітня 1993 р. «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», встановлено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Сумісництво є одним із видів строкового трудового договору, і в навчальних закладах, в зв'язку із специфікою роботи, укладається щорічно (переважно з першого вересня по тридцяте червня).

Безстроковий трудовий договір не може бути укладеним одночасно на двох і більше підприємствах, установах, організаціях, тому пролонгація строкового трудового договору (сумісництва) ОСОБА_2 з 01.07.2013 р. з Дрогобицьким державним музичним училищем, тобто переведення його у безстроковий, взагалі неможлива, так як порушує Постанову КМУ № 245 від 03 квітня 1993 р., згідно якої у вільний від основної роботи час працівник може виконувати іншу, регулярно оплачувану роботу на умовах трудового строкового договору лише за сумісництвом.

Згідно п.8 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затвердженого наказом № 43 від 28.06.93 р. Мінпраці, Мін'юсту, Мінфіну» звільнення з роботи за сумісництвом проводиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги. З чого випливає, що сумісник ОСОБА_2 могла бути звільненою в будь-який час, навіть серед навчального року, ще до закінчення трудової угоди з нею, якщо б серед навчального року перервала свою післяродову відпустку по догляду за дитиною викладач відділу хорового диригування ОСОБА_10, з якою, як відомо, училище уклало 01.09.2007 р. безстроковий трудовий договір. І таке дострокове звільнення сумісника ОСОБА_2 було б проведене без виплати їй вихідної допомоги.

Твердження в судовому засіданні представника позивача про те, що трудові відносини між ОСОБА_2 та Комунальним закладом Львівської обласної ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім..ОСОБА_3» за своїм змістом, носять характер трудового контракту суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 21 КЗпПУ, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» від 23.05.91р. № 1060-ХІІ педагогічних та науково-педагогічних працівників приймають на роботу, уклавши з ними трудовий договір, зокрема, контракт. При прийнятті на роботу за контрактом науково-педагогічні працівники подають власнику або уповноваженому ним органу свої трудові книжки, які зберігаються у власника або уповноваженого ним органу. Записи до трудової книжки робляться щоразу при укладенні та припиненні контракту відповідно до вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 р. № 58. Контракт з викладачем укладається на один навчальний рік - з 1 вересня по 31 серпня (а з сумісниками, як відомо, з 1 вересня по 30 червня).

Контракт - це вид строкового трудового договору. Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП укладення трудового договору, а отже, й контракту, оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. По закінченні терміну дії контракту видається наказ про звільнення працівника за п. 2 ст. 36 КЗпПУ, що відповідачем і було зроблено.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України N 30/13/133-12 від 31.01.2012р. «Щодо закінчення строкового трудового договору»: «…звільнити працівника у зв'язку із закінченням строку трудового договору можна як у період тимчасової непрацездатності, так і в період перебування його у відпустці, оскільки частиною третьою статті 40 КЗпП України встановлено заборону щодо звільнення працівників у період тимчасової непрацездатності та перебування у відпустці лише з ініціативи роботодавця, тобто з підстав, передбачених у статтях 40, 41 КЗпП України. Припинення трудового договору по закінченні строку не потребує заяви чи якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він вже виразив, коли писав заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. Одночасно він виразив і волю на припинення такого трудового договору по закінченні строку, на який він був укладений».

Враховуючи вищенаведені обставини, перепровіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд дійшов до переконання, що звільнення ОСОБА_2 проведено на законній підставі та без порушення порядку проведення такого, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст..ст. 21, 23, 24, 36, 39, 241-1 КЗпП України, ст.. 54 ЗУ «Про освіту», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_2 до Комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім.. ОСОБА_3», третя особа директор Комунального закладу Львівської обласної ради «Дрогобицьке державне музичне училище ім.. ОСОБА_3» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобовязання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В