РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 грудня 2014 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Притуляка С.А.

при секретарі - Коверченковій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 10057,02 грн., яку обґрунтував наступними обставинами. В грудні 2005 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитні кошти. Разом із тим зазначений договір відповідачем не виконувався, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися із позовом до суду. Рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 30.09.2011 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість у розмірі 9169,29 грн. Однак, станом на 17.10.2014 року зобов'язання виконано відповідачем не було та, як зазначив позивач, у відповідача виникла перед ним заборгованість у розмірі 18271,21 грн., яка складається з: 903,51 грн. заборгованості за кредитом; 5375,58 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 11992,12 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 455,10 грн. штрафу (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

З мотивів, викладених в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, на виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, оскільки відповідач є фізичною особою, суд позбавлений можливості звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

При цьому у суду є обґрунтовані підстави вважати, що останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідача є адреса, яка, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, знаходиться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області, оскільки позивачем до позовної заяви була долучена копія паспорту відповідача - громадянина України серії НОМЕР_1.

Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 242 від 26.12.2014 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 03.12.2005 року між позивачем - Банком та відповідачем - Клієнтом, шляхом оформлення заяви на про надання кредиту, був укладений кредитний договір № DNH4KS98550054, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 1416.08 грн., на строк 12 місяців, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, зазначеними у Заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг.

Рішенням Харцизького міського суду від 30.09.2011 року, яке набуло чинності 11.10.2011 року, були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, за яким з відповідача, за невиконання умов зазначеного кредитного договору, на користь позивача було стягнуто заборгованість у розмірі 9169,29 грн., яка складалась з: 903,51 грн. заборгованості за кредитом; 3172,82 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; пені 4180,14 грн.; 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 412,82 грн. штрафу (процентна складова).

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав, у зв'язку із чим у нього виник борг, який станом на 26.09.2014 року дорівнює 18271,21 грн., яка складається зокрема з: 903,51 грн. заборгованості за кредитом; 3172,82 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; пені 4180,14 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст.. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі викладеного, враховуючи, що рішенням Харцизького міського суду від 30.09.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення суми з відповідача на користь позивача вже було стягнуто 903,51 грн. заборгованості за кредитом; 3172,82 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 2202,76 грн., що дорівнює різниці між сумою, яка була нарахована позивачем станом на 26.09.2014 року та сумою, яка було стягнута попереднім рішенням суду.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Разом із тим, рішенням Харцизького міського суду від 30.09.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1,про стягнення суми були задоволені в повному обсязі та з відповідача на користь позивача вже були стягнуті, зокрема штрафи (фіксована та процентна складова) у розмірі 500 грн. та 418,82 грн., а й отже в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафів у розмірі 500 грн. та 455,10 грн., позовна заява є такою, що не ґрунтується на законі, оскільки штрафи за порушення боржником зобов'язання вже були стягнуті, та не можуть бути стягнуті повторно оскільки вони не є триваючим видом цивільно-правової відповідальності на відміну від пені.

Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором з позивача за рішенням суду вже була стягнута неустойка у вигляді штрафу, а й отже вимоги позивача щодо повторного стягнення з відповідача суми неустойки є таким, що не ґрунтується на законі.

Позивач, посилаючись на прострочення виконання відповідачем зобов'язань за повернення кредиту, просить стягнути з нього 7811,98 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, що дорівнює різниці між розміром пені, яка вказана в розрахунку позивача та пенею, яка була стягнута рішенням Харцизького міського суду від 30.09.2011 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір неустойки (пені), яку позивач вимагає стягнути з відповідача становить 7811,98 грн., а розмір заборгованості за кредитом 903,51 грн., тобто розмір неустойки майже у 9 разів перевищує розмір боргу.

З огляду на наведене, враховуючи те, що метою неустойки є не збагачення кредитора, а відновлення його порушеного права, суд, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також зважаючи на те, що рішенням Харцизького міського суду від 30.09.2011 року з відповідача на користь позивача вже була стягнута пеня у розмірі 4180,14 грн., вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення позивачем неустойки до 900 грн.

Детального розрахунку з чого саме складається сума заявлених вимог, позивачем суду надано не було. Отже, з урахуванням викладених мотивів, з відповідача на користь позивача суд, в порядку черговості заявлених вимог, стягує 2202,76 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та пеню в розмірі 900 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 611, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 88, 197, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KS98550054 від 03.12.2005 року у розмірі 3102,76 грн., що складається з: 2202,76 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 900 грн. пені, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 75,15 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Притуляк С.А.

29.12.2014