МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2014 р. Справа № 370/1617/14-ц

Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Лизі Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Плахтянська сільська рада Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Плахтянська сільська рада Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно та просила суд визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його дружини ОСОБА_4, а саме: житловий будинок в АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилавсь на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75-ти років померла ОСОБА_4, його дружина, яка до дня смерті постійно проживала у АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина за законом, до якої, окрім іншого майна, увійшло домоволодіння, що розташовується в АДРЕСА_1.

У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ОСОБА_4 є її чоловік, позивач по справі, ОСОБА_1, а також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - діти померлої.

Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має.

Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач прийняв спадщину, що відкрилась після смерті дружини ОСОБА_5, оскільки на чac відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем.

Відповідачі, діти спадкодавця, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказану спадщину не прийняли, оскільки на час відкриття спадщини проживали окремо від спадкодавця, заяви про прийняття спадщини не подавали.

Хоча позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, що належало померлій через відсутність у померлої ОСОБА_4 свідоцтва про реєстрацію її права власності на вказане домоволодіння.

У судове засідання позивач не прибув, його представник ОСОБА_6 через канцелярію суду подав письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідачі у судове засідання не прибули, через канцелярію суду подали письмову заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, подали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх представника.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, дружина позивача по справі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, видане ІНФОРМАЦІЯ_1 відділом реєстрації смерті у місті Києві та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, яка до дня смерті постійно проживала у АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Плахтянської сільської ради від 09.11.2009р. №394.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом, до якої, окрім іншого майна, увійшло домоволодіння, що розташовується в АДРЕСА_1.

У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ОСОБА_4 є її чоловік, позивач по справі, ОСОБА_1, а також відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - діти померлої.

Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має.

Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач прийняв спадщину, що відкрилась після смерті дружини ОСОБА_5, оскільки на чac відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Плахтянської сільської ради від 09.11.2009р. №394, випискою з погосподарської книги від 09.11.2009р. №393.

Відповідачі, діти спадкодавця, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказану спадщину не прийняли, оскільки на час відкриття спадщини проживали окремо від спадкодавця, заяви про прийняття спадщини не подавали.

Хоча позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння, що належало померлій. Нотаріус пояснила, що свідоцтво про право на будинок як на спадковий, не може бути видано з причини відсутності у померлої ОСОБА_4 свідоцтва про реєстрацію її права власності на вказане домоволодіння (згідно відповіді на заяву щодо роз'яснення порядку оформлення спадщини від 24.06.2014р. №1447/02-31).

Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.05р. у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватись в судовому порядку.

Факт того, що власником домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1, дійсно була ОСОБА_5, підтверджується випискою з погосподарської книги Плахтянської сільської ради від 09.11.2009р. №393.

Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 11.03.2014р., який було виготовлено на вказане домоволодіння, спірний будинок побудовано 1986 року.

Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р).

В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Зi змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого була померла ОСОБА_4 не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства.

Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З огляду на вказані обставини вищевказана виписка з погосподарської книги Плахтянської сільської ради від 09.11.2009р. №393 є доказом належності спірного домоволодіння на праві власності ОСОБА_4

Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину за законом, що відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті його дружини ОСОБА_4, вважається, що він прийняв усе спадкове майно померлої, в тому числі і вищевказане домоволодіння, що у АДРЕСА_1.

Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності, експертна вартість спадкового нерухомо майна станом на 20.06.2014р. становить 273250,00 грн.

Вирішуючи спір суд виходить також з наступного.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Враховуючи визнання відповідачами позову, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, суд його приймає, а позов на цій підставі задовольняє.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 58-60, 174, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Плахтянська сільська рада Макарівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та яке складається з домоволодіння по АДРЕСА_1, до складу якого входить: житловий будинок, загальна площа якого 183,9 кв.м, жила - 104,9 кв.м - літ. «А», погріб - під А, мансарда житлова - над А, веранда - а, сарай - Б, літня кухня - В, сарай - Г, баня - Д, убиральня - Ж, навіс - З, ганок - а, колодязь питний - І, яма вигрібна - ІІІ, яма вигрібна - ІV, ворота з хвірткою - №1, огорожа - №10, ворота з хвірткою - №2, хвіртка - №3, хвіртка - №4, хвіртка - №5, огорожа - №6, огорожа - №8, свердловина - ІІ, огорожа - №9 вартістю 273250,00 грн.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом десяти днів з часу проголошення рішення, а для осіб, які його оскаржують, без участі яких воно було проголошено - десять днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає чинності відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя М.Ю. Устимчук