Справа № 310/8956/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б. І., при секретарі Панченко Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, вказуючи, що вона та відповідач уклали шлюб 19.01.1983 року. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, 1983 року народження, і ОСОБА_4, 1985 року народження. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 03.04.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У період проживання з відповідачем однією сім'єю та за час шлюбу і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин між нею та ОСОБА_2 за їх кошти набуто наступне нерухоме майно: земельна ділянка № 29 площею 0,0637 га, розташована за адресою: м. Бердянськ, садове товариство «Глорія», кадастровий номер :05:002:0024, і житловий будинок АДРЕСА_1 який був ними побудований та зданий в експлуатацію у 1987 році. Право власності на зазначене майно зареєстровано за відповідачем. Позивач просив визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, а також визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної ділянки № 29 площею 0,0637 га, розташована за адресою: м. Бердянськ, садове товариство «Глорія», кадастровий номер :05:002:0024.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що з 2010 року подружжя проживало окремо й земельну ділянку він придбав за власні кошти, однак доказів цього надати не може.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу позивач та відповідач уклали шлюб 19.01.1983 року (а.с. 20).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 03.04.2014 року шлюб між подружжям розірвано (а.с.11).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 74 СК України передбачає, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України.

Судом встановлено, що подружжя у період шлюбу придбали наступне майно:

за договором купівлі-продажу від 26.11.2012 року - земельну ділянку № 29 площею 0,0637 га, що розташована за адресою: м. Бердянськ, садове товариство «Глорія», кадастровий номер :05:002:0024 (а.с.13, 14);

житловий будинок АДРЕСА_1 на який 20.04.2007 року було зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 27.11. 1978 року (а.с. 15, 16).

За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права відсутня вказівка про перерозподіл обов'язків доказування.

Статті 60, 63 СК України встановлюють презумпцію факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із них.

Стаття 57 СК України встановлює перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Зокрема, це може бути майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Також це може бути майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Сторонами не доведено, що спірне майно є особистою приватною власністю когось із них, тому вважається, що майно є спільною сумісною власністю подружжя і цей факт не потребує окремого встановлення.

За таких обставин вимоги про визнання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки №29 площею 0,0637 га, розташованої за адресою: м. Бердянськ, садове товариство «Глорія», кадастровий номер :05:002:0024 спільною сумісною власністю подружжя не підлягають задоволенню, оскільки ця обставина витікає із закону та фактичних обставин справи і не потребує додаткового встановлення рішенням суду.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки подружжя за взаємною згодою не може поділити майно, що придбано ними в шлюбі, тому воно підлягає поділу між ними в рівних частках, так як у судовому засіданні встановлено, що шлюбного договору або контракту, який би передбачав майнові права та обов'язки подружжя не укладалось, їх частки є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток, які передбачені ст. 70 СК України відсутні.

Суд вважає, що за таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки № 29 площею 0,0637 га, розташованої за адресою: м. Бердянськ, садове товариство «Глорія», кадастровий номер :05:002:0024, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70, 74 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення садівництва, кадастровий номер :05:002:0024, яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, садове товариство «Глорія», земельна ділянка №29.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя