Дата документу 17.03.2014
ЄУ № 420/1598/13-ц
Провадження №2/420/62/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Тарасова Д.С.

при секретарі Виходцевій А.Л.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання заяви про прийняття спадщини нікчемною, третя особа Новопсковська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати нікчемною заяву ОСОБА_5 від 21.01.2013 року про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 15 жовтня 2012 року. В обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 15.10.2012 року помер її батько ОСОБА_6. Вона, як спадкоємиця першої черги за законом, яка проживала та була зареєстрована на момент смерті зі спадкодавцем, 06 вересня 2013 року прийняла спадщину, фактично звернувшись до Новопсковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.09.2013 року, їй було відмовлено, так як 21.01.2013 року мати померлого ОСОБА_6, надіслала поштою до Новопсковської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі заяви ОСОБА_5, 25.01.2013 року була заведена спадкова справа № 11/13. Підпис на даній заяві нотаріально не був посвідчений, тому в той же день їй було надіслане повідомлення про неналежне оформлення заяви про прийняття спадщини. 16.06.2013 року ОСОБА_7 померла, так і не оформивши заяву про прийняття спадщини. 16.04.2013 року закінчився шестимісячний строк для прийняття спадщини. До цієї дати заява про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6, яка була написана ОСОБА_5 21.01.2013 року, належним чином оформлена не була, не був засвідчений нотаріально її підпис на заяві, особисто до державного нотаріуса з метою підтвердження свого підпису на заяві вона не зявилась. Таким чином, вона вважає заяву ОСОБА_5 від 21.01.2013 року про прийняття спадщини нікчемною, тому звернулася до суду з даним позовом, оскільки виник спір.

Представник позивача в судовому засіданні на позовних вимогах свого довірителя наполягала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно наданих раніше пояснень, з позовними вимогами не згодна, у звязку з наступним. 15.10.2012 року помер її брат ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт.Новопсков, вул.К.Маркса, 228, та житлового будинку, що знаходиться за адресою: смт.Новопсков, пров.Поштовий, 12. На той час вона проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_5, яка є спадкоємицею першої черги за законом, після смерті ОСОБА_6, як мати померлого. 21.01.2013 року вона, від імені своєї матері ОСОБА_5 написала та підписала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, оскільки остання не мала змоги цього зробити фізично, у звязку з похилим віком, та направила її поштою державному нотаріусу Новопсковської ДНК. Проте від державного нотаріуса Новопсковської ДНК надійшло повідомлення про необхідність подати до Новопсковської ДНК, заяву про прийняття спадщини з засвідченням справжності підпису. Але вони цього не зробили, оскільки на той період нотаріус ОСОБА_8 хворів, за заяву, направлену до Новопсковської ДНК, вже було сплачено, тому до іншого нотаріуса вони звертатися не вважали за потрібне. 16.06.2013 року ОСОБА_5 померла, тому засвідчити справжність підпису на заяві було неможливо.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, в задоволенні позову просив відмовити, та пояснив наступне. 15.10.2012 року помер його брат ОСОБА_6 Після чого його мати ОСОБА_5 звернулась до державного нотаріуса ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, яку було направлено поштою. На той час, його сестра відповідач по справі ОСОБА_4 проживала разом з матірю. Хто саме писав заяву, його мати, чи сестра він не знає, та оскільки підпис на заяві не був засвідчений виник даний спір. Через хворобу нотаріуса ОСОБА_8 не можливо було посвідчити підпис на заяві. Також зазначив, що мати вирішила звернутися з заявою до нотаріуса, оскільки житловий будинок, розташований за адресою: смт.Новопсков, вул.К.Маркса, 228, раніше належав їй та її померлому чоловіку, проте її чоловік вирішив переписати його лише на ОСОБА_6, що було не справедливо до інших їхніх дітей (відповідачів по справі), тому вона хотіла поділити його між іншими своїми дітьми.

Представник третьої особи Новопсковської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Згідно наданих раніше пояснень, він працює державним нотаріусом Новопсковської ДНК. 25.01.2013 року до Новопсковської ДНК поштою надійшла заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини за законом, після смерті 15.10.2012 року її сина ОСОБА_6 після чого ним, на підставі даної заяви була заведена відповідна спадкова справа, а також було направлено повідомлення ОСОБА_5 про необхідність приведення заяви про прийняття спадщини до вимог чинного законодавства, а саме засвідчення справжності підпису. Але до теперішнього часу дану вимогу виконано не було. 06.09.2013 року до Новопсковської ДНК звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право на прийняття спадщини на 1/2 частину за законом позивач ОСОБА_1, проте їй було відмовлено, оскільки 16.06.2013 року ОСОБА_5 померла так і не оформивши належним чином заяву про прийняття спадщини, тому немає можливості визнати заяву чинною або нікчемною без розгляду в судовому порядку, оскільки позивач бажає отримати 1/2 частини спадкового майна, а не 3/8 частини. Вважає, що спірна заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини, не є перепоною для звернення спадкоємців про прийняття спадщини, після смерті останньої, оскільки дана заява не була визнана судом нікчемною.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2012 року помер ОСОБА_6, згідно свідоцтва про смерть серії I-ЛЕ №861412 виданого 16 жовтня 2012 року відділом РАЦС адміністрації муніципального району «Місто Валуйки і Валуйський район» Бєлгородської області.

Згідно свідоцтва про народження серії V-СТ №424400 від 18 лютого 1989 року, виданого Якуримською селищною радою Усть-Кутського району Іркутської області, позивач ОСОБА_1, є дочкою померлого ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_6, 15.10.2012 року відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку, розташованого за адресою: вул.К.Маркса, 228, смт.Новопсков Новопсковського району Луганської області, та житлового будинку, розташованого за адресою: пров.Поштовий, 12/1, смт.Новопсков Новопсковського району Луганської області.

Позивач як спадкоємиця першої черги за законом, яка спадщину фактично прийняла, 06 вересня 2013 року звернулась до Новопсковської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Проте постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори від 06 вересня 2013 року, позивачу було відмовлено в вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових прав після померлого 15 жовтня 2012 року ОСОБА_6 на 1/2 частину спадщини, оскільки 25.01.2013 року Новопсковською ДНК за заявою матері померлого ОСОБА_5 заведена спадкова справа №11/13, на якій підпис нотаріально не засвідчено, в звязку з чим 25.01.2013 року спадкоємцю ОСОБА_5 Новопсковською НДК було надіслано повідомлення про неналежне оформлення заяви про прийняття спадщини. 16.06.2013 року ОСОБА_5 померла, так і не оформивши належним чином заяву про прийняття спадщини, в звязку з чим немає можливості визнати заяву чинною або нікчемною без розгляду в судовому порядку, та спадкоємець ОСОБА_1 бажає отримати 1/2 частини спадкового майна, а не 3/8 частини.

Судом також встановлено, що 25.01.2013 року до Новопсковської державної нотаріальної контори поштою надійшла заява ОСОБА_5, яка є матірю померлого ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження IV-УР №1653953, виданим 22 жовтня 1962 року Заайдарівською сільською радою Новопсковського району Луганської області, про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті її сина ОСОБА_6, 15.10.2012 року.

25.01.2013 року Новопсковською ДНК за заявою матері померлого (ОСОБА_6М.) ОСОБА_5 заведена спадкова справа №11/13, а також було повідомлено її про необхідність подати до Новопсковської державної нотаріальної контори, заяву про прийняття спадщини з засвідченням справжності підпису, що підтверджується відповідним повідомленням від 25.01.2013 року.

Згідно позовної заяви, та матеріалів справи 16.06.2013 року ОСОБА_5 померла.

Відповідно до ч.3 ст.202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до ч.1, 2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

У чинність ч.ч.1,2 ст.45 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII при посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо заява чи інший документ підписані за відсутності нотаріуса, особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, повинна особисто підтвердити, що документ підписаний нею.

Згідно п.п.3.5 п.3 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5 якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту глави 16 розділу ІV ЦК України, та положень Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, суд приходить до висновку про те, що правочин, визнання нікчемним якого вимагає позивач, підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

У чинність ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно ч.1 ст.219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Отже, з урахуванням зазначеного, суд вважає, що заява ОСОБА_5 від 21.01.2013 року про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 15 жовтня 2012 року, є нікчемною, оскільки складена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме п.п.3.5 п.3 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5 та ч.ч.1,2 ст.45 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Таким чином, на основі повно і всебічно зясованих обставин, доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, та доказово підтверджені матеріалами справи.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, пояснили, що вони знають позивача, та її сімю, які за адресою: смт.Новопсков, вул.К.Маркса, 228, були зареєстровані, але фактично не проживали.

Крім того, суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про існування порушень при складенні спірної заяви щодо її посвідчення, оскільки згідно пояснень відповідача, вона власноруч писала заяву про прийняття спадщини за законом, та підписувала її від імені своєї матері ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У чинність ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.219 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину, суд може визнати його дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Проте, від відповідачів, відповідної заяви про визнання одностороннього правочину у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення дійсним, до суду не надходило.

У чинність ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Встановити, що заява ОСОБА_5 від 21.01.2013 року про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 15 жовтня 2012 року, є нікчемною.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: