Справа №: 398/3381/14-цУХВАЛА
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді - Нероди Л.М.,
секретарі Борозній Л.М.,
розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову,
У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Під час судового засідання представником позивача надано заяву про забезпечення позову.
ОСОБА_1 вказує, що відповідач може розпорядитися даними житловим приміщенням на користь третіх осіб, а за таких обставин виконання рішення суду стане неможливим.
Заявник просить застосувати заходи забезпечення позову, так як існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира належить відповідачу ОСОБА_2.
Представник відповідача та відповідач заперечували щодо задоволення даного клопотання.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів у розмірі 33 600 грн. 00 коп. та в письмовій заяві просив забезпечити його позов шляхом накладення арешту на майно, належне відповідачу.
Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт належності квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2.
Витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
У поданій позовній заяві позивач навів достатньо обґрунтовані підстави щодо необхідності забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, однак не надав відповідних доказів про належність нерухомого майна відповідачу.
Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При встановлених обставинах, суд дійшов висновку, що відсутні підстави передбачені п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке не належить відповідачу.
Таким чином, необхідно відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову щодо накладення арешту на майно відповідача.
Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -
Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА