Справа № 415/202/14-ц
Провадження № 2/415/501/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2014 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Мягкій І.В., Добуграй В.К.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ЦМЛ ім. Тітова про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ЦМЛ ім. Тітова про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона з 01.11.1991 року по теперішній час працює на посаді лікаря лаборанта клінічної лабораторії Лисичанської поліклініки. 12 грудня 2013 року було винесено протокол засідання комісії з службового розслідування за рапортом завідуючої КДЛ ОСОБА_3 18 грудня 2013 року було видано наказ № 204 року про винесення догани стосовно позивача, з чим вона незгодна з наступних підстав. По-перше, під час винесення протоколу засідання комісії вона не була присутня на зборах, оскільки її ніхто належним чином не повідомив, чим позбавив її можливості надати пояснення та зробити запитання членам комісії. Натомість вказали, що пояснень щодо її відсутності на засіданні вона не надала. По-друге, в вищезазначеному протоколі жодним чином не зазначено кількість аналізів, яку вона повинна робити згідно з посадовою інструкцією та скільки аналізів вона робить фактично, не розібравшись в цьому питанні передчасно роблять висновки про те, що вона неправомірно відмовляється робити підрахунок деяких аналізів та виносять передчасне рішення, щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

На підставі викладеного, позивач просила суд визнати неправомірним наказ № 204 від 18 грудня 2013 року про дисциплінарне стягнення. Скасувати Наказ № 204 від 18 грудня 2013 року про дисциплінарне стягнення.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача подав до суду заперечення проти позовної заяви про скасування наказу № 204 від 18.12.2013 року, у якому зазначив, що вважає вимоги, викладені в позовній заяві ОСОБА_1, незаконними та безпідставними, а отже і такими, що не підлягають виконанню, з огляду на наступне. 20.11.2013 року на імя головного лікаря ЦМЛ ім. Тітова надійшов рапорт від завідуючої жіночою консультацією ОСОБА_5, в якому вона повідомила, що лікар лаборант КДЛ ЦМЛ ім. Тітова ОСОБА_1 не проводить належним чином дослідження крові, а саме: під час дослідження клінічних аналізів крові у вагітних припинила підрахунок тромбоцитів та лейкоцитів, що є обовязковим відповідно до наказу МОЗ України № 417 від 15.07.2011 року. Дослідити та розібратись чи не має в діях ОСОБА_1 ознак порушення трудової дисципліни було доручено міському позаштатному лаборанту ОСОБА_4, яка в свою чергу запропонувала ОСОБА_1 надати пояснення у письмовому виді, що робити остання відмовилась та натомість направила на імя головного лікаря ЦМЛ ім. Тітова скаргу, в якій просила розібратися з навантаженням покладених на неї обовязків згідно нормативними показниками. Також, 15.11.2013 року та 09.12.2013 року на імя головного лікаря ЦМЛ ім. Тітова надійшли рапорти від завідуючої КДЛ ЦМЛ ім. Тітова ОСОБА_3 в яких вона повідомила, що ОСОБА_1 не виконує свою посадову інструкцію щодо проведення дослідження клінічних аналізів крові пацієнтів Центральної поліклініки ЦМЛ ім. Тітова, а саме: з 05.11.2013 року під час дослідження клінічних аналізів крові не проводить підрахунок тромбоцитів та лейкоцитів та надсилає матеріал для дослідження клініко-діагностичну лабораторію, яка знаходиться в терапевтичному корпусі ЦМЛ ім. Тітова. Наказом ЦМЛ ім. Тітова № 199 від 10.12.2013 року, було створено комісію з проведення службового розслідування з питань викладених у скарзі ОСОБА_1 та в рапортах завідуючої КДЛ ОСОБА_3 та назначено засідання комісії з розгляду цих питань на 12.12.2013 року, про що було повідомлено ОСОБА_1 Під дач розгляду документів та усних пояснень комісія дійшла до висновку, що проводячи належним чином необхідні дослідження ОСОБА_1 систематично порушує права пацієнтів та лікуючих лікарів на отримання своєчасної та достовірної інформації про стан здоровя обстежуваних. Враховуючи це, комісія дійшла до висновку, що в діях ОСОБА_1 є прямі ознаки порушення трудової дисципліни та запропоновано винести їй дисциплінарне стягнення у виді догани. За результатами засідання комісії з службового розслідування було складено протокол від 12.12.2013 року, який 13.12.2013 року було надано для ознайомлення ОСОБА_1, а також запропоновано надати з цього приводу письмові пояснення, які надати вона відмовилась, про що в подальшому було складено акт від 13.12.2013 року. Враховуючи результати розгляду комісії з службового розслідування, наказом ЦМЛ ім. Тітова № 204 від 18.12.2013 року на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді догани. Крім того, ОСОБА_1 вже попередньо попереджалась, що самовільна відмова від проведення нею лабораторних досліджень є порушенням її посадових обовязків та тягне за собою дисциплінарне стягнення. Позивач у позовній заяві посилається на те, що порушення її прав повязано з тим, що вона не була присутня на засіданні комісії. Так, медрегістратором довідкового бюро ОСОБА_6 під час ознайомлення 11.12.2013 р. ОСОБА_1 зі змістом наказу ЦМЛ ім. Тітова № 199 від 10.12.2013 року, остання була усно повідомлена про час та місце засідання комісії та вона на засідання комісії не зявилась, а також заява або повідомлення про перенесення засідання у письмовій або усній формі нею не надавалось. Враховуючи вище викладене, вважає що в діях ОСОБА_1 є протиправне умисне невиконання (виконання не належним чином) її трудових обовязків та вважаючи те, що дисциплінарне стягнення було накладене з дотриманням вимог кодексу законів про працю, то наказ ЦМЛ ім. Тітова № 204 від 18.12.2013 року скасуванню не підлягає. На підставі викладеного, просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у звязку з необґрунтованістю та безпідставністю.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила факти, вкладені у позовній заяві, та просила суд задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав письмові заперечення, підтвердив факти, викладені в письмових запереченнях, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення позовних вимог, суду пояснила, що вона працює завідуючою КДЛ ім. Тітова. ОСОБА_1 є її підлеглою. Позивач систематично порушує трудову дисципліну та п. 2.2. своєї посадової інструкції. У 2006 році це питання вирішувалося на рівні адміністрації. Інших наказів щодо накладення дисциплінарного стягнення на позивачку протягом 2013 року, окрім наказу № 204 від 18.12.2013 року, не було. Вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, а наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом.

Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Відповідно до ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Звичайний порядок оскарження дисциплінарного стягнення передбачає звернення працівника із заявою до комісії по трудових спорах, як це передбачено ст.ст. 221, 225 КЗпП України. Разом з тим, відповідно до ст. 124 Конституції України працівник може звернутись безпосередньо до суду з позовом про оскарження дисциплінарного стягнення. В цьому випадку оскаржується безпосередньо дисциплінарне стягнення, яке може бути визнане судом недійсним (незаконним).

Позивач ОСОБА_1 скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом до ЦМЛ ім. Тітова про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, у звязку з тим, що вважає наказ про застосування дисциплінарного стягнення необґрунтованим і незаконним.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязаний виконувати роботу, визначену цією угодою. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому, зокрема, строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін, умови розірвання договору можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією трудової книжки ОСОБА_1, 24.04.2007 року ОСОБА_1 поновлена на посаді лікаря-лаборанта Лисичанської поліклініки клініко-діагностичної лабораторії ЦГБ імені Тітова на підставі наказу № 32 від від 24.04.2007 року (а.с.53-58).

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 уклала з відповідачем трудовий договір на невизначений строк та перебуває у трудових відносинах з відповідачем - ЦГБ імені Тітова як така, що поновлена на роботі з 24.04.2007 року.

Відповідно до ст. ст. 21, 139 КЗпП України, працівник зобов'язується виконувати роботу визначену трудовим договором чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу додержуватися трудової дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника.

Функціональні обовязки, права та відповідальність лікаря-лаборанта з клінічної діагностики клініко-діагностичної лабораторії поліклініки визначення Посадовою інструкцією лікаря-лаборанта з клінічної діагностики клініко-діагностичної лабораторії поліклініки, затвердженою 08.09.2011 року головним лікарем ЦМЛ ім. Тітова (а.с.24-25).

Згідно з п.1.4. зазначеної інструкції, лікар-лаборант КДЛ у своїй діяльності керується чинним законодавством України, наказами та розпорядженнями начальника Управління охорони здоровя, головного лікаря лікарні, посадовою інструкцією за дорученням завідуючого лабораторією (а.с.24-25).

Згідно з п.2.1. зазначеної інструкції, лікар-лаборант з клінічної діагностики лабораторії керується чинним законодавством України про охорону здоровя та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність Управління та закладів охорони здоровя, організацією лабораторної служби (а.с.24-25).

Згідно з п.4.1. зазначеної інструкції, лікар-лаборант КДЛ несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання посадових обовязків, що передбачені цією інструкцією (а.с.24-25).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до довідки № 99 від 06.06.2014 року, наданої ЛКП ЦМЛ ім. Тітова, ОСОБА_1 працює в Центральній міській лікарні ім. Тітова на посаді лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії з 26.02.2007 року (наказ № 26-к від 23.02.2007 року) по теперішній час, що також підтверджується копіями трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 56-58).

Згідно з п. 1.2. посадової інструкції лікаря-лаборанта з клінічної діагностики клініко-діагностичної лабораторії поліклініки, затвердженою 08.09.2011 року головним лікарем ЦМЛ ім. Тітова, лікар-лаборант КДЛ призначається та звільняється з займаної посади наказом головного лікаря лікарні з дотриманням вимог чинного законодавства України (а.с. 24-25).

Згідно з витягом № 152/2 від 06.10.2005 року по Управлінню охорони здоровя Лисичанської міської ради ОСОБА_9 призначено головним лікарем ЦМЛ ім.. Тітова з 01.11.2005 року (а.с.74), права та обовязки якого передбачені статуом Лисичанської КПУ ЦМЛ ім.. Тітова від 25.04.2006 року (а.с.75-78).

Відповідно до наказу Головного лікаря ЦМЛ ім. Тітова № 204 від 18.12.2013 року «Про результати службового розслідування скарги лікаря лаборанта КДЛ ім. Тітова ОСОБА_1, рапортів зав. жіночої консультації ОСОБА_5, міського позаштатного лаборанту ОСОБА_4, зав. КДЛ ОСОБА_3В.» було наказано: 1) за систематичні порушення посадової інструкції лікарю-лаборанту КДЛ ім. Тітова ОСОБА_1 винесено дисциплінарне стягнення догана; 2) заборонити ОСОБА_1 направляти на дослідження у лабораторію стаціонарів мазки крові для дослідження на тромбоцити і лейкоцитів пацієнтів поліклініки та жіночої консультації; 3) прийняти до відома п. 1.2., 1.4. пропозиції комісії. З наказом ознайомити лікаря-лаборанта КДЛ ОСОБА_1, завідуючого КДЛ ОСОБА_3 (а.с. 2, 18).

Таким чином, в порушенні вимог ст. 147 КЗпП України, адміністрація ЦМЛ ім. Тітова застосовуючи дисциплінарне стягнення до позивача не зазначила за які конкретно систематичні порушення посадової інструкції або за невиконання яких обов'язків, покладених Посадовою інструкцією лікаря-лаборанта з клінічної діагностики клініко-діагностичної лабораторії поліклініки, затвердженою 08.09.2011 року головним лікарем ЦМЛ ім. Тітова на ОСОБА_1, застосовано стягнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

В статті 149 КЗпП України, зазначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, зміст вищезазначених норм закону зобов'язує адміністрацію при вирішенні питань щодо дисциплінарної відповідальності працівника довести до відома особу про встановлені факти порушень з її сторони, зажадати від неї пояснення та при застосуванні дисциплінарного стягнення в наказі зазначити за які конкретно порушення застосовано стягнення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Однак, при застосуванні дисциплінарного стягнення до позивача встановлений законом порядок застосування дисциплінарних стягнень не був дотриманий.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Законодавством установлено, що днем виявлення проступку є день, коли про нього дізналася посадова особа, яка має право на застосування дисциплінарного стягнення. Відповідно, перебіг зазначеного терміну розпочинається, коли проступок виявлено посадовою особою, до обов'язків якої входить контроль за додержанням трудової дисципліни, а не тільки керівником установи чи підприємства.

Як вбачається з наказу № 204 від 18.12.2013 року підставою для накладення стягнення на ОСОБА_1 є скарга лікаря лаборанта КДЛ ім. Тітова ОСОБА_1, рапорти зав. жіночої консультації ОСОБА_5, міського позаштатного лаборанту ОСОБА_4, зав. КДЛ ОСОБА_3

Згідно з п. 1.3. посадової інструкції лікаря-лаборанта з клінічної діагностики клініко-діагностичної лабораторії поліклініки, затвердженою 08.09.2011 року головним лікарем ЦМЛ ім. Тітова, лікар-лаборант КДЛ безпосередньо підпорядкований завідуючому лабораторією (а.с. 24-25).

Так, відповідно до рапорту завідуючої КДЛ ОСОБА_3 від 09.12.2013 року, який розглядала комісія по службовому розслідуванню 12.12.2013 року, вбачається, що 11.11.2013 року ОСОБА_3 на імя Головного лікаря ЦМЛ ім. Тітова написаний рапорт про те, що лікар-лаборант ОСОБА_1 з 05.11.2013 року не виконує свою посадову інструкцію з лабораторного обстеження пацієнтів Центральної поліклініки… (а.с. 21).Ї

Отже, з вищенаведеного вбачається, що днем виявлення проступку слід вважати 11.11.2013 року. Крім того, інший рапорт зав. КДЛ ім. Тітова датований 15.11.2013 р. (а.с. 22).

У рапорті позаштатного лаборанта ОСОБА_4 взагалі відсутня дата написання (а.с. 26). У рапорті зав. жіночої консультації ОСОБА_5 (а.с. 20) теж відсутня дата написання, однак є дата реєстрації « 20.11.2013», яка має помітні виправлення, а відтак рапорт не може бути визнаний судом як належним доказ.

Таким чином, оскільки основною підставою для видачі наказу про дисциплінарне стягнення був рапорт завідуючої КДЛ ОСОБА_3 від 09.12.2013 року, з якого вбачається, що 11.11.2013 року ОСОБА_3 на імя Головного лікаря ЦМЛ ім. Тітова написаний рапорт про те, що лікар-лаборант ОСОБА_1 з 05.11.2013 року не виконує свою посадову інструкцію та рапорт зав. КДЛ ім. Тітова датований 15.11.2013 р., тому 11.11.2013 року слід вважати днем виявлення проступку, в той час як наказ Центральної міської лікарні імені Тітова № 204 складений 18.12.2013 року, тобто порушено місячний строк, передбачений ст. 148 КЗпП України, для застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до наказу Головного лікаря ЦМЛ ім. Тітова № 199 від 10.12.2013 року «Про службове розслідування», було наказано: 1) Провести службове розслідування з питань, викладених у скарзі ОСОБА_1 та в рапортах завідуючої КДЛ ОСОБА_3 2) Для проведення службового розслідування створити комісію (склад комісії зазначений в наказі). 3) Комісії провести службове розслідування з запрошенням усіх зацікавлених осіб (ОСОБА_1, ОСОБА_3, лікарів лаборантів КДЛ, співробітників лабораторій стаціонарів). 4) з наказом ознайомити членів комісії, ОСОБА_1, ОСОБА_3 (а.с. 17).

Однак, особистий підпис ОСОБА_1, який би свідчив, що остання ознайомлена з наказом, під вищевказаним наказом відсутній.

Відповідно до протоколу засідання комісії по службовому розслідуванню від 12.12.2013 року, комісія запропонувала адміністрації за систематичне порушення посадової інструкції лікарю лаборанту ОСОБА_1 винести дисциплінарне стягнення догану. Рекомендувати адміністрації у подальшому не розглядати скарги ОСОБА_1 з питань, які були розглянуті раніше в її скаргах, так як вони були розглянуті комісією по суті. Заборонити ОСОБА_1 направляти на дослідження у лабораторію стаціонарів мазки крові для дослідження на тромбоцити і лейкоформули. Розглянути у подальшому можливість реформування лабораторної служби ЦМЛ ім. Тітова (а.с. 3, 19).

У протоколі засідання комісії по службовому розслідуванню від 12.12.2013 року зазначено, що ОСОБА_1 не зявилась, пояснення відсутності не надала. Водночас, як вбачається з наказу № 153-п від 11.12.2013 року, ОСОБА_1 знаходилася у відпустці 12.12.2013 року (а.с.81).

Відповідно до акту від 13.12.2013 року, ОСОБА_1 ознайомлена з протоколом засідання комісії по службовому розслідуванню від 12.12.2013 року, відмовилась від написання пояснювальної записки з приводу фактів, викладених у протоколі. При цьому зробила відмітку у вищевказаному протоколу про те, що вона не згодна (а.с. 28).

До проведення засідання комісії по службовому розслідуванню від 12.12.2013 року, позивача не ознайомили та не повідомили про час та місце проведення вищевказаного засідання під особистий підпис з наказом № 199 від 10.12.2013 року, а відтак остання була позбавлена можливості дати пояснення щодо можливого порушення дисципліни з її боку.

Кодекс законів про працю України зобовязує адміністрацію при вирішенні питань щодо дисциплінарної відповідальності працівника довести до відома особу про встановлені факти порушень з її сторони, зажадати від неї пояснення та при застосуванні дисциплінарного стягнення в наказі зазначити за які конкретно порушення застосовано стягнення.

Однак, при застосуванні дисциплінарного стягнення до позивача встановлений законом порядок застосування дисциплінарних стягнень не був дотриманий.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ЦМЛ ім. Тітова про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, підлягає задоволенню.

Відповідно до підп. 1 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 43, 124 Конституції України, ст.ст. 7, 8 Загальної декларації прав людини, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 21, 139, 147, 147-1, 148, 149, 150 КЗпП України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ЦМЛ ім. Тітова про скасування наказу № 204 від 18 грудня 2013 року, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, задовольнити частково.

Наказ Центральної міської лікарні імені Тітова № 204 від 18 грудня 2013 року в частині оголошення ОСОБА_1 догани визнати незаконним.

Скасувати Наказ Центральної міської лікарні імені Тітова № 204 від 18 грудня 2013 року в частині оголошення ОСОБА_1 догани.

Стягнути з Центральної міської лікарні імені Тітова на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА