Справа № 128/6163/13-ц
УХВАЛА

28 квітня 2014 р. м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі : судді Бондаренко О.І., при секретарі Городнюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення доказів ,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького районного суду знаходиться цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Представник відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні надав суду заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування у позивача, а саме: первинну бухгалтерську документацію, повязану з виконанням сторонами зобовязань за кредитним договором №МЬ-В00/055/2007 від 30 липня 2007 року та договором про надання кредитної Лінії №СгЬ-8МЕВ02/212/2008 від 24 березня 2008 року, укладених між ОСОБА_2 та ПАТ ОТП Банк; наказ про призначення начальником відділу централізованого кредитно-депозитного бек офісу приватних клієнтів та споживчого кредитування клієнтів банку ОСОБА_4, та його посадову інструкцію; наказ про призначення старшим економістом відділу ЦКД БО приватних клієнтів та споживчого кредитування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх посадову інструкцію; наказ про призначення провідним економістом відділу централізованого кредитно-депозитного бек офісу приватних клієнтів та споживчого кредитування ОСОБА_7 та його посадову інструкцію; штатний розклад (штатний розпис), або інший документ, яким регламентовано посадову структуру відділу централізованого кредитно-депозитного бек-офісу приватних клієнтів та споживчого кредитування.

Подана заява мотивована тим, що у своїй позовній заяві позивач посилається на довідки-розрахунки заборгованості, як на письмові докази, що підтверджують існування заборгованості відповідача та третьої особи без власних вимог на стороні відповідача перед позивачем, та встановлюють її розмір.

Як вбачається із самих довідок, розрахунки проведені посадовими особами, які не є фахівцями з бухгалтерського обліку, натомість це начальник відділу централізованого кредитно-депозитного бек-офісу ОСОБА_4 та старший економіст відділу ЦКД БО ОСОБА_5 в одному розрахункові, та провідний економіст відділу ЦКД БО ОСОБА_7 і старший економіст відділу ЦКД БО ОСОБА_6 в другому, однак правомочність та володіння необхідним фахом на проведення таких розрахунків перелічених осіб не підтверджуються жодним документом, наявним в матеріалах справи.

Мало того, викликає сумнів і той факт, що розрахунки виконані в один і той самий день, як це випливає із дати на штампах, а за старшого економіста під цими розрахунками підписались дві різні особи.

На думку представника відповідача та третьої особи, підтвердити або спростувати такі обставини можуть такі документи, як накази про призначення вказаних осіб на посади одночасно із посадовими інструкціями та штатним розкладом чи будь-яким іншим документом, який встановлює структуру посад вказаного позивачем бек-офісу.

Разом із цим, розрахунки проведені працівниками та скріплені штампами централізованого бек-офісу АТ «ОТП Банк» в м. Вінниці, який не є субєктом правовідносин, в яких виник даний спір, не є стороною чи третьою особою в даному провадженні, а позивачем не надано жодного документа, який встановлював би правомочність бек-офісу АТ «ОТП Банк» на проведення таких розрахунків.

З огляду на таке, позивач надав суду навіть не власні розрахунки, а розрахунки третьої особи, не підтвердивши при цьому ані правомочність третьої особи та її посадових осіб на проведення таких розрахунків, ані існування домовленості між відповідачем та позивачем про залучення третьої сторони для проведення розрахунків поточної чи загальної заборгованості у зобовязаннях.

Жодною умовою ані кредитних договорів, ані договорів поруки, відповідач чи третя особа без власних вимог на стороні відповідача, не давала свою згоду позивачеві на залучення без погодження з нею третьої сторони для проведення розрахунків поточної чи загальної заборгованості у зобовязаннях, а відтак є всі підстави ставити під сумнів неупередженість та вірність наданих позивачем розрахунків.

Крім того, наведені розрахунки взагалі не підтверджені ані жодним належним доказом ані навіть посиланнями на них.

Отже, у відповідності до наведених правових норм, надані розрахунки повинні були проводитись на підставі первинної бухгалтерської документації, а саме:видаткових та прибуткових касових чи аналогічних операційних документах, які б відповідали встановленим вимогам до змісту та містили б підписи осіб, які брали участь у проведенні такої операції.

Фактично, позивач надав до суду не самі докази, якими є виключно первинна бухгалтерська документація або зведені облікові документи, а лише свої власні висновки з цього приводу у вигляді нічим не обґрунтованих довідок-розрахунків, позбавивши цим суд можливості надати власну повну та всебічну оцінку вказаним розрахункам, як доказам, якими обґрунтовується розмір позовних вимог, їхній обґрунтованості та доведеності.

Але висновки, або узагальнення, не є фактичними даними, а тому суд не може на підставі неналежно посвідчених, виконаними посадовими особами третьої особи, що не є стороною у справі, не підтверджених первинними документами довідок встановити наявність або відсутність обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

Тобто, така довідка не містить інформацію щодо предмета доказування, а відтак, у відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, є неналежним доказом та не може бути взятою судом до уваги.

Разом із цим, відповідач провів власні розрахунки існуючої станом на 12.08.2012 року заборгованості перед позивачем, результати яких значно відрізняються від заявлених вимог позивача.

Оскільки такі докази позивач не надав одночасно із своєю позовною заявою, а первинна бухгалтерська документація підлягає зберіганню субєктами господарювання, оригінали яких не можуть бути надані без законних підстав третім особам, та які підпадають під дію норм права щодо банківської таємниці, а інші вказані документи є внутрішніми та також не підлягають вільному розповсюдженню, тому, очевидно, що для відповідача є складним отримати власноруч такі докази у позивача, а тому, у відповідності до ч.І. ст.137 ЦПК України, суд зобовязаний їх витребувати за клопотанням однієї із сторін.

Представник позивача ПАТ «ОТП Банк» - ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти задоволення даної заяви, посилаючись на те, що заявником не конкретизовано найменування документів, які потрібно витребувати, як первинну бухгалтерську документацію, яка є обємною. Крім того, вважає, що немає необхідності витребовувати посадові інструкції спеціалістів, оскільки вони є фахівцями в цій галузі і позивач, довіряючи їм, надав ці докази в обґрунтування своїх позовних вимог, а зазначене представником відповідача це фактично заперечення відповідача проти позову.

Ознайомившись з заявою, заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення доказів підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках , коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази, а відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України витребування доказів є одним із способів їх забезпечення.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи викладене, заявник достатньо та обґрунтовано довів обставини, для підтвердження яких необхідно витребувати та оглянути зазначений доказ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.133, 134, 137 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення доказів задоволити.

Витребувати з ПАТ «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення «Подільська регіональна дирекція» АТ «ОТП Банк» м. Вінниця:

первинну бухгалтерську документацію, повязану з виконанням сторонами зобовязань за кредитним договором №МЬ-В00/055/2007 від 30 липня 2007 року та договором про надання кредитної Лінії №СгЬ-8МЕВ02/212/2008 від 24 березня 2008 року, укладених між ОСОБА_2 та ПАТ ОТП Банк;

наказ про призначення начальником відділу централізованого кредитно-депозитного бек офісу приватних клієнтів та споживчого кредитування клієнтів банку ОСОБА_4, та його посадову інструкцію;

наказ про призначення старшим економістом відділу ЦКД БО приватних клієнтів та споживчого кредитування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх посадову інструкцію;

наказ про призначення провідним економістом відділу централізованого кредитно-депозитного бек офісу приватних клієнтів та споживчого кредитування ОСОБА_7 та його посадову інструкцію;

штатний розклад (штатний розпис), або інший документ, яким регламентовано посадову структуру відділу централізованого кредитно-депозитного бек-офісу приватних клієнтів та споживчого кредитування.

ОСОБА_4 ухвали для виконання направити ПАТ «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення «Подільська регіональна дирекція» АТ «ОТП Банк».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: