Номер провадження 2/643/5698/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2014 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Довготько Т.М.

за участю секретаря - Бахметьєвій Ю.С.

розглянувши заяву позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, в якому просять визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1, укладеного 26 вересня 2014року між позивачами та ОСОБА_3 недійсним; визнати право спільної сумісної власності на спірну квартиру.

Ухвалою Московського районного суду від 27 жовтня 2014року провадження по вище зазначеній цивільній справі відкрито.

В матеріалах справи мається заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій останні просять накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд заяви проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.197 ЦПК України).

Посилаючись на можливість відчуження відповідачем спірної кватири, позивачі звернулися з відповідною заявою.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2014року трикімнатна квартира АДРЕСА_1 передана у власність ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Накладення арешту на майно відповідача, це фактично заборона власнику вище вказаного майна користуватися ним, що порушить його права як власника на користування своїм майном.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що у даному випадку необхідним видом забезпечення позову буде заборона відчужувати майно його власником.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_1, власниками якої є ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2014року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали для виконання надіслати до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, який постановив ухвалу. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.М.Довготько