Справа № 433/1287/14-ц
26.12.2014 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Суського О.І.,
при секретарі Яковлєвій В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно, -
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно та, в подальшому уточнивши позовні вимоги, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, просило звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 30 серпня 2007 року б/н), виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані й проживають у вказаній квартирі, зі зняттям їх з реєстраційного обліку.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останньому були надані грошові кошти на придбання квартири у сумі 26 400 дол. США зі сплатою 10,08 % річних та терміном повернення до 20 серпня 2037 року.
У забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним вище договором 30 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за № 1467, згідно з яким відповідач передав в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 19 грудня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 52 860,69 дол. США, банк просив позов задовольнити.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 12 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 30 серпня 2007 року б/н) ПАТ КБ «ПриватБанк», з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки за ціною, визначеною в експертному звіті суб'єкта оціночної діяльності.

Виселено ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані й проживають у квартирі АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 15 квітня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено, абзац третій його резолютивної частини викладено в такій редакції: «Виселити ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1».

В іншій частині судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 12 лютого 2014року та рішення апеляційного суду Луганської області від 15 квітня 2014 року в частині вимог про виселення скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до Троїцького районного суду Луганської області.

У решті рішення апеляційного суду Луганської області від 15 квітня 2014 року залишено без змін.

Представник позивача у судове засідання не з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через засоби масової інформації.

Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 23 серпня 2007 року укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти на придбання квартири у сумі 26 400 дол. США зі сплатою 10,08 % річних з терміном їх повернення до 20 серпня 2037 року.

У забезпечення зазначеного кредитного договору 30 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, посвідчений 30 серпня 2007 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим номером 1467, відповідно до якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 47,4 кв. м, житловою площею 32,8 кв. м по АДРЕСА_1.

Відповідач свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 19 грудня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 52 860,69 дол. США.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР.

У п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем та його представником не було підтверджено належними на те доказами факту надсилання банком повідомлення про виселення усім особам, які проживають у спірному жилому приміщенні, та отримання такого, як того вимагає ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, з огляду на безпідставність позовних вимог у частині про виселення, оцінивши всі зібрані по справі докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи та не ґрунтуються на законі, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, а тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі вищевикладеного, ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», керуючись ст.ст.10,11,33,60,88, 151-152, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог у частині виселення ОСОБА_1 та інших осіб - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Троїцьким районним судом Луганської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку він може подати до Троїцького районного суду Луганської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку: подати апеляційну скаргу про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається згідно розпорядження ВССУ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» Апеляційному суду Харківської області через Троїцький районний суд Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви відповідачем про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги позивачем.

Суддя