Справа № 450/1211/13-ц Провадження № 2/450/182/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

за участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути в його користь з відповідача ОСОБА_5 суму заборгованості в розмірі 31 792 гривень.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 покликається на те, що він у 2008 році надав відповідачу грошову позику в розмірі 40 000 грн. на термін з 26 грудня 2008 року по 1 березня 2009 року.

Оскільки позивач особисто знав ОСОБА_5 і не сумнівався у тому, що борг ним буде повернуто, тому будь-яких письмових догорів, розписок чи інших письмових зобовязань між нами не оформлялось, та вказаний договір був укладений між сторонами в усній формі.

У домовлений термін відповідач борг не повернув, після чого позивач неодноразово звертався до нього з письмовими вимогами про необхідність повернення боргу.

Позивач вказує, що вказані вимоги відповідач не оскаржував та в період з 2009 р. по 2013 р. повернув 21 500 грн.

У 2010 та 2011 роках, у звязку з неправомірними діями відповідача позивачем подавались відповідні заяви у Пустомитівський РВ МВСУ у Львівській області, за наслідками розгляду яких у порушенні кримінальної справи проти відповідача було відмовлено, однак матеріалами, зібраними в ході перевірки встановлено факти отримання відповідачем від позивача вказаних коштів та останньому рекомендовано звернутися в суд в порядку цивільного судочинства.

Станом на 01.04.2013 р. ОСОБА_5 не повернув позивачу 18 500 грн. боргу і добровільно сплачувати борг не бажає.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання зявився, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_5 заявлених позовних вимог не визнав, вказав, що грошей він в ОСОБА_6 не позичав та ніякого письмового договору чи розписки про таке не давав, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в матеріалах справи містяться копії вимоги та нагадування-вимоги адресовані відповідачу від ОСОБА_6 про повернення боргу вказаного вище, який той позичив в останньому.

Ухвалою суду від 02.12.2013 року, у звязку зі смертю позивача ОСОБА_6, такого було замінено на належного позивача, як правонаступника, ОСОБА_4.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Положеннями ст. 1049 ЦК України встановлено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, позивач стверджує, що між ним та відповідачем, шляхом усного договору, було укладено договір позики, що суперечить ст.1049 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд не в змозі достовірно встановити чи було отримано відповідачем у позику грошові кошти за договором позики. За таких обставин, враховуючи викладене вище, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 58, 60, 209, 215, 216, 222 ЦПК України, ст.ст. 526,1046, 1047, 1051 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу в розмірі 31 792 (тридцять одна тисяча сімсот девяносто дві гривні) відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1