АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Нежура В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2014 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Марінеско Андрія Вікторовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,-

В С Т А Н О В И Л А

В травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Марінеско Андрія Вікторовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2014 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Марінеско Андрія Вікторовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Зокрема в своїй скарзі представник апелянта зазначає, що дії державного виконавця щодо не розгляду клопотання боржника про звернення стягнення на житловий будинок разом із земельною ділянкою, здійснення арешту та опису автомобілю не направленні на реальне виконання рішення, а навпаки порушують права сторін виконавчого провадження.

Також, що невідповідність акту опису та арешту, це є наслідком не системного застосування законодавства, і тому підставою для визнання дії не законною.

В суді апеляційної інстанції апелянт та його представник в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У відповідності до вимог ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно(майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату(заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника,; вилучення в боржника і передачу стягувача певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Судом встановлено, між боржником та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 11, з якого вбачається, що нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк».

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що визначення черговості стягнення на кошти та інше майно боржника, а також вирішення питання про наявність потреби в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам є виключно повноваженням державного виконавця при здійсненні примусового виконання.

Також, що невідповідність акту опису й арешту майна вимогам інструкції з організації примусового виконання рішень не є підставою для визнання неправомірними діями державного виконавця по опису та арешту автомобіля, та для його скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають фактичним обставинами справи та вказаним нормам закону.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що накладання арешту на житловий будинок та земельну ділянку, які перебувають іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк» можливо за згодою останнього, проти чого він заперечував, як вбачається з матеріалів справи.

А стосовно накладання арешту на автомобіль AUDI A6, 2006 р/в, д/н НОМЕР_1, то це є повноваженням державного виконавця при здійсненні примусового виконання, оскільки боржник не надає відомостей відносно іншого майна, яке б йому належало, і за рахунок якого може бути виконано рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки вони аналогічні скарзі на дії та бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Марінеско Андрія Вікторовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» і не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому ухвала є законною і обґрунтованою і підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: