Справа №442/7366/14-ц
Провадження №2/442/2305/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді : Крамара О.В.

при секретарі : Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 серпня 2005 року, уклала шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі РАЦС м.Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 315.

Від данного шлюбу 17 листопада 2006 року в них народився син ОСОБА_3.

Проживши разом з 2005 року по 2011 рік, вони прийшли до висновку, що спільне життя у них не складається. За час шлюбу вони зрозуміли, що мають зовсім протилежні погляди на сімейне життя. Вона намагалася всіма силами зберегти сім»ю, але навіть народження сина не допомогло це зробити. Вона переконалася, що вони з відповідачем є зовсім різними людьми, як за характером так і за способом життя. З 2011 року вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Син постійно проживає з неюЮ і вона не заперечує в участі батька у вихованні дитини. Їхній шлюб носить лише формальний характер, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, а тому подальше перебування в формальному шлюбі є недоцільним.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, наполягає на розлученні, на примирення категорично не згідна, місце проживання сина після розірвання шлюбу просить визначити з нею, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що розлучатися не хоче, однак жодних вагомих підстав для збереження шлюбу суду не навів. Що стосується позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей, категорично заперечив покликаючись на безпідставність та необґрунтованість таких вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав

З свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-СГ № 013799, виданого відділом РАЦС м.Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, вбачається, що 11.08.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Ємельянова». (а.с. 4)

Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Що стосується позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 17.02.2006р.н., разом з матір»ю, то в цій частині в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 161 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 серпня 2005 року у відділі РАЦС м.Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 315.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1, залишається на прізвищі «Дуник».

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.