Дата документу 23.05.2014
Справа 320/4545/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„23 травня 2014 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Редько О.В.

при секретарі Панченко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Держкомзему у м. Мелітополі Запорізької області про встановлення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розяснення рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 червня 2010 року за її позовом до ОСОБА_2, третя особа Управління Держкомзему у м. Мелітополі Запорізької області про встановлення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування.

Зазначеним рішенням постановлено, що ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності за життя належала земельна ділянка у розмірі 942,84 кв.м., та ОСОБА_1 в порядку спадкування належить на праві власності земельна ділянка у розмірі 942,84 кв.м.

21 травня 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом дане рішення було розяснено, виклавши резолютивну його частину в наступній редакції:

«Розяснити рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, постановлене 18.06.2010 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Держкомзему у м. Мелітополі Запорізької області про встановлення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, що ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності за життя належала земельна ділянка 942,84 кв.м., де земельна ділянка розміром 425,29 кв.м., цільове призначення присадибна ділянка, та земельна ділянка розміром 517,55 кв.м., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, 124; ОСОБА_4 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 23.07.2008, на праві власності належать земельна ділянка 942,84 кв.м., що складається з земельної ділянки розміром 425,29 кв.м., цільове призначення присадибна ділянка та земельної ділянки розміром 517,55 кв.м., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова,124.»

Відповідно до п. 4 ст. 21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011р. №1141 у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності для реєстрації речових прав на майно заявнику необхідно надати документ, що підтверджує розмір частки у праві спільної власності.

Однак, вказаним вище рішенням суду за позивачем визнано право власності на земельні ділянки визначеної площі без конкретизації розміру частки у праві спірних земельних ділянок.

Враховуючи викладене в рішенні суду, шляхом арифметичних підрахунків, округливши до десятих частин числа, що підлягають підрахунку, виходить наступне:

1. визнана за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності частина земельної присадибної ділянки (державний акт №262139), площею 425,29 кв.м. складає 9/20 частин від загальної площі ділянки -

951,84 : 100 = 9.5 1%;

425,29 : 9.5(1%) = 44.8 (%);

45% = 9/20;

2. визнана за ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (державний акт №262141), площею 517,55 кв.м. складає 17/50 частин від загальної площі ділянки -

1536,82 : 100 = 15,4 1%;

517,55 : 15.4(1%) = 33.6 (%);

34% = 17/50;

Згідно рішень суду від 18.06.2010р. та 21.05.2013р. фактично за ОСОБА_1 визнано право власності на 9/20 частин від загальної площі присадибної ділянки (державний акт №262139), а 11/20 частин від загальної площі присадибної ділянки (державний акт №262139) за відповідачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аналогічно - за ОСОБА_1 визнано право власності на 17/50 частин від загальної площі ділянки для ведення особистого селянського господарства (державний акт №262141), а 33/50 частин за відповідачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, в описовій та резолютивній частині вказаного рішення судом розмір часток у праві на спірні земельні ділянки між сторонами не зазначено, хоча фактично їх було визначено належністю кожній стороні по справі у натуральному вираженні, вказавши площі земельних ділянок.

Відсутність в рішенні суду даних фактів унеможливлює реєстрацію співвласниками своїх речових прав на земельні ділянки згідно діючого законодавства, тому заявниця змушена звернутися до суду з вказаною заявою.

Сторони в судове засідання не зявилися з невідомих причин, однак, оскільки їх неявка, згідно ст. 221 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду питання про роз'яснення рішення, суд вважає можливим розглянути це питання у відсутність сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частина 1 ст. 221 ЦПК України передбачає, що якщо рішення є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішень суду від 18.06.2010р. та 21.05.2013р. фактично за ОСОБА_1 визнано право власності на 9/20 частин від загальної площі присадибної ділянки (державний акт №262139), а 11/20 частин від загальної площі присадибної ділянки (державний акт №262139) за відповідачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аналогічно - за ОСОБА_1 визнано право власності на 17/50 частин від загальної площі ділянки для ведення особистого селянського господарства (державний акт №262141), а 33/50 частин за відповідачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Однак, в описовій та резолютивній частині вказаного рішення судом розмір часток у праві на спірні земельні ділянки між сторонами не зазначено, хоча фактично їх було визначено належністю кожній стороні по справі у натуральному вираженні, вказавши площі земельних ділянок.

Відсутність в рішенні суду даних фактів унеможливлює реєстрацію співвласниками своїх речових прав на земельні ділянки згідно діючого законодавства.

На підставі викладеного заява ОСОБА_1 про роз'яснення рішення суду підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 221 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Розяснити рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, постановлене 18.06.2010 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Держкомзему у м. Мелітополі Запорізької області про встановлення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, що ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності за життя належала земельна ділянка 942,84 кв.м., де земельна ділянка розміром 416,20 кв.м., цільове призначення присадибна ділянка, та земельна ділянка розміром 517,55 кв.м., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовані за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, буд. 124; ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 23.07.2008, на праві власності належать земельна ділянка 942,84 кв.м., що складається з земельної ділянки розміром 425,29 кв.м., що складає 9/20 частин від загальної площі присадибної ділянки (державний акт № ЯЕ 262139), та земельної ділянки розміром 517,55 кв.м., що складає 17/50 частин від загальної площі ділянки для ведення особистого селянського господарства (державний акт № ЯЕ 262141), розташовані за адресою Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Чкалова, буд. 124.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_5