Справа №442/1242/14-ц
Провадження №2/442/705/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працював на ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» на посаді «токара» до 28 січня 2014 року.

Проте, по даний час з ним не проведено повного розрахунку. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з ним повний розрахунок - отримує відмову. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду.

Окрім цього, просить стягнути з відповідача компенсацію за затримку виплати розрахунку при звільненні в розмірі середнього заробітку за весь час такої затримки та просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в 2000 грн., оскільки внаслідок невиплати йому заробітної плати, змушений був звертатись в різні установи, організації за захистом своїх порушених прав, позичати гроші в знайомих, чим порушено його нормальні життєві зв»язки.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в розмірі 15483,01 грн.. на користь позивача. Щодо задоволення решти позовних вимог просить відмовити, з підстав викладених у запереченні проти позову.

З»ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивач працював у відповідача на посаді токара. Згідно наказу № 6-К від 28.01.2014 року був звільнений за власним бажанням

Згідно довідки ПАТ «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» від 27.02.2014 року № 206 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 27.02.2014 року становить 15483,01 грн.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено, що в день звільнення працівника йому проводиться виплата всіх сум, що належить йому від підприємства.

Зазначені положення Кодексу відповідачем порушено, так як виплати заробітку та сум, що належать працівнику при звільненні відповідачем не проведена.

Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 «Про захист заробітної плати» 1994р. та ст.47 КЗпП України у день звільнення роботодавець зобов»язаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підставний та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих зв»язків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

А тому, враховуючи вимоги п.п.3, 5, 6, 9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивача 500 грн. моральної шкоди.

Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги в частині стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення компенсації частини втрати доходів у зв»язку із порушенням строків їх виплати - за недоведеністю.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 214 ЦПК України, ст.43 Конституції України, ст. 115-117, 237-1 КЗпП України, п.п.3,5,6,9,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» в користь ОСОБА_1, 15483 грн. 01 коп. заборгованості із заробітної плати та 500 гривень моральної шкоди, а всього: 15983 гривні 01 копійку.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дрогобицького заводу автомобільних кранів» в дохід держави 243.60 гривень судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.