АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1915/4409/2012 Головуючий у 1-й інстанції Процько Я.В.
Провадження № 22-ц/789/55/14 Доповідач - Ходоровський М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевської Н. Є., Гурзеля І. В.,

при секретарі - Майка Р.Ю.

з участю - представника позивача ОСОБА_1 відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 адвокатів ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача Петриківська сільська рада про усунення перешкод в користуванні проїзною частиною дороги

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2012 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача - Петриківська сільська рада про усунення перешкод в користуванні проїзною частиною дороги.

Позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1. Напроти його господарства знаходяться земельні ділянки відповідачів, які незаконно зайняли частину дороги вул. Молодіжна, внаслідок чого ширина дороги зменшилась, у звязку з чим він не може заїхати у двір, вести його побутове обслуговування.

Просив зобов'язати відповідачів звільнити незаконно зайняту ними територію проїзної частини дороги вул. Молодіжна, в с. Петриків Тернопільського району на відстань не меншу ніж 1 метр від її проїзної частини та зобов'язати Петриківську сільську раду відновити дорожнє покриття вказаної дороги.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2, жительку АДРЕСА_2, не чинити перешкод ОСОБА_6, жителю АДРЕСА_1, в користуванні (проїзною) частиною дороги громадського користування по АДРЕСА_1 в розмірі 0,0046 га (46 м.кв.), звільнивши її від різних предметів та будівельних матеріалів.

Зобов'язано ОСОБА_3, жительку АДРЕСА_3 не чинити перешкод ОСОБА_6, жителю АДРЕСА_1, в користуванні (проїзною) частиною дороги громадського користування по АДРЕСА_1 в розмірі 0,018 га (181 м.кв.), звільнивши її від різних предметів та будівельних матеріалів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в рівних частинах у користь ОСОБА_6 107 (сто сім) грн. 30 коп. судового збору; 2496 (дві тисячі чотириста дев'яносто шість) грн. 96 коп. за проведення судової земельно-технічної експертизи.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять рішення скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду обставинам справи. Зокрема зазначили, що предметом позову була вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а суд фактично вирішив питання про їхнє право власності на належні їм земельні ділянки, незаконно позбавивши їх права власності та незаконно змінивши цільове призначення частини земельних ділянок.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали апеляційні скарги, представник позивача заперечила їх та пояснила, що рішення суду є законне.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Зобов'язуючи ОСОБА_2 звільнити від різних предметів та будівельних матеріалів земельну ділянку площею 46 кв.м. а ОСОБА_3 звільнити від різних предметів та будівельних матеріалів земельну ділянку площею 181 кв.м. суд виходив з того, що вони не є власниками земельних ділянок у зазначених площах, ці частки земельних ділянок відносяться до земель загального користування(дороги АДРЕСА_1), перебувають у комунальній власності, а відповідачі незаконно їх зайняли.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам у справі, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 та відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є жителями с. Петриків. Тернопільського району.

ОСОБА_6 проживає у будинку АДРЕСА_1, що знаходиться на належній йому на праві власності земельній ділянці площею 0.09 га;

Відповідачка ОСОБА_2 проживає у будинку АДРЕСА_2, що знаходиться на належній їй на праві власності земельній ділянці площею 0.07 га згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого на імя ОСОБА_7 та згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 травня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-799.;

Відповідачка ОСОБА_3 проживає у будинку АДРЕСА_3, що знаходиться на належній їй на праві власності земельній ділянці площею 0.081 га згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2.

Житлові будинки відповідачів знаходяться напроти житлового будинку позивача, між ними знаходиться дорога загального користування (вулиця Молодіжна).

Згідно з висновком експерта № 2-486/13-22 від 04 вересня 2013 року за результатами проведеної земельно-технічної експертизи площа присадибної земельної ділянки ОСОБА_2 АДРЕСА_2 відповідає Державному акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданому на імя ОСОБА_7; площа присадибної земельної ділянки ОСОБА_3 є меншою на 3-12 кв.м. за площу, зазначену у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2.

Отже, встановлено, що спірні земельні ділянки, перешкоди до користування якими просить усунути позивач, не є частиною дороги, а перебувають у власності відповідачів на підставі державних актів. Вимога про визнання недійсними державних актів в частині приватизації спірних площ земельних ділянок позивачем не предявлялась.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні проїзною частиною дороги відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_2.і ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 листопада 2013 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача Петриківська сільська рада про усунення перешкод в користуванні проїзною частиною дороги.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський