Справа № 154/714/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н.В.
Провадження № 22-ц/773/781/14 Категорія: 45 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі Захаровій Н. А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 березня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

У даному судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, просив скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів передбачених ст.1167 ЦК України підстав для стягнення із відповідачки моральної шкоди.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи і нормах матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 квітня 2013 року позов ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки із ОСОБА_1 задоволено. Однак дане рішення скасоване і в позові відмовлено рішенням апеляційного суду Волинської області від 30 травня 2013 року. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26.07.2013 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

04 березня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяною ОСОБА_2, посилаючись на протиправність поведінки відповідачки щодо нього, а саме в безпідставному зверненні до суду з позовом про розірвання договору оренди.

Звертаючись до суду із даним позовом та посилаючись при цьому на норми ст.1167 ЦК України як на підставу своїх вимог, ОСОБА_1 просив стягнути із ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у звязку з безпідставним її зверненням до суду, оскільки такі дії призвели до приниження його честі та гідності, порушили його особисте немайнове право на повагу до особистості, його доброго імені, чим спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 15 000 грн., та яку просив стягнути на свою користь.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст. ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Частина 4 ст. 60 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 зверталась до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, чим використала своє право, передбачене ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, що не заборонене законом.

Належні і допустимі докази на підтвердження моральної шкоди, а саме моральних страждань та приниження гідності, престижу чи репутації, завданих винними діями ОСОБА_2 ОСОБА_1, в матеріалах справи відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що своїми діями відповідачка спровокувала перенасичення негативними емоціями та психологічними перевантаженнями, тяжкість життєвих змін у стосунках з оточуючими людьми, і те, що постраждала його ділова репутація не знайшли свого документального підтвердження в матеріалах справи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, які ґрунтуються на повно і всебічно зясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами, перевірив належним чином доводи позивача і заперечення відповідача та відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України дав належну оцінку встановленим обставинам та наявним у справі доказам, а тому законно й обґрунтовано відмовив у задоволенні даного позову, оскільки позивачем не доведено передбачених ст. 1167 ЦК України, на яку він посилався, звертаючись до суду із даним позовом, правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Таким чином, виходячи із визначених ст. 303 ЦПК України меж розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 березня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді