Справа № 1316/331/2012 Провадження № 2/450/6/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді - Данилів Є.О.

при секретарі - Ориняк Н.М.

з участю: позивача за первісним позовом ОСОБА_1, позивача за первісним позовом ОСОБА_2, представника позивачів за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4, представників відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02. 1996 року, свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 21.11. 2000 року, визнання права власності на частину будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 04.08. 2005 року на житловий будинок та земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

26.02. 2003 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02. 1996 року, свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 21.11. 2000 року, визнання права власності на частину будинку. У позовній заяві, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, позивачі за первісним позовом просять суд визнати недійсними: Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 17.02. 1996 року Підгірняк Н.С. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 531; Реєстраційне посвідчення серії КММ № 047893 від 21.11. 2000 року; визнати за ОСОБА_9 права власності на 3 / 4 частини будинку АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 1 в будинку АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 2 в будинку АДРЕСА_1.

Позивачі за первісним позовом у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликаються на наступні обставини:

позивач ОСОБА_1 зазначає, що його батьками: ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в с. Сокільники, Пустомитівського району, було збудовано будинок із господарськими будівлями. У жовтні 1988 року його батько, ОСОБА_10 помер і позивач не цікавився на кого був оформлений будинок, тому що всі члени сім'ї проживали разом і вступили в управління спадковим майном. У січні 2003 року після смерті матері ОСОБА_9, він дізнався, що при житті батько заповів половину будинку матері, а другу половину - брату ОСОБА_4, який 17.02.1996 року оформив право власності на будинок на себе й матір у рівних частинах на підставі свідоцтва про право на спадщину. 23.02. 1996 року ОСОБА_9 заповіла 1 / 2 частину будинку йому, ОСОБА_1.

Вважає, що батько не мав права заповідати по 1 / 2 частині будинку, оскільки йому належала тільки 1 / 2 частина, а мати після смерті чоловіка стала власником 3 / 4 частин будинку, тому реєстраційні дії вчиненні ОСОБА_4, щодо реєстрації за ним права власності та документи, що посвідчують право власності відповідача ОСОБА_4 є недійсними.

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що вона є дочкою ОСОБА_1, та постійно протягом часу свого життя проживає у спірному будинку та за рахунок особистої праці та праці членів її сім'ї, позивач облаштувала квартиру № 2 в будинку АДРЕСА_1, відтак вона стала власником такої.

На підставі наведеного позивачі за первісним позовом у позовній заяві просять суд уточненні позовні вимоги по первісному позову задоволити.

10.06. 2003 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшов зустрічним позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 04.08. 2005 року на житловий будинок та земельну ділянку. Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд застосувати до первісного позову строк позовної давності; визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 04.08. 2005 року, що видане ОСОБА_1 на 3 / 4 частини житлового будинку АДРЕСА_1; скасувати державну реєстрацію; визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 04.08. 2005 року, що видане ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 1353 га, яка передана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач за зустрічним позовом у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, яке скасоване ВСУ отримав свідоцтво про право на спадщину, дійсність якого є предметом зустрічного позову. У зв'язку із наведеним зазначені свідоцтва про право на спадщину є недійсними.

На підставі наведеного позивач за зустрічним позовом просить суд уточненні вимоги по зустрічному позові задоволити.

Позивачі за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, представник позивачів за первісним позовом ОСОБА_3 у судовому засіданні уточненні позовні вимоги по первісному позові підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві, заявах про уточнення позовних вимог, які знаходяться у матеріалах справи, уточненні позовні вимоги за первісним позовом просять задоволити. Зустрічного позову зазначені учасники процесу не визнали, оскільки вважають, що усі реєстраційні дії вчиненні позивачем за первісним позовом є законними, протилежного позивачем за зустрічним позовом не доведено.

Відповідач за первісним позовом, а позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 та його представники: ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому засіданні уточненні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в останній заяві про уточнення зустрічного позову, зустрічний позов просять задоволити. Первісний позов зазначені учасники процесу не визнали у його задоволення просять відмовити, оскільки позивачами за первісним позовом пропущений строк позовної давності, про що зазначив ВСУ в ухвалі від 14.12. 2005 року /т. 1 а.с.186-188/.

Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

сторонами у судовому засіданні визнано та згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню та обставина, що ОСОБА_10 1906 р.н. та ОСОБА_10 1906 р.н. є однією і тією ж особою - батьком ОСОБА_1, ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_9.

Встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 12.12. 1969 року, що стверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 12.12. 1969 року / т. 1 а.с. 4/.

Встановлено, що ОСОБА_10 за час свого життя набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_10 на зазначений будинок посвідчене виконавчим комітетом Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області 20.12. 1995 року (вже після смерті ОСОБА_10), про що свідчить Свідоцтво на право власності на жилий будинок від 20.12. 1995 року /т. 1 а.с. 273/, видане на підставі рішення виконкому Сокільницької сільської ради № 220 від 08.12. 1995 року. Законність зазначеного свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20.12. 1995 року сторонами не оспорюється.

Встановлено, що ОСОБА_10 за час свого життя, а саме 06.09. 1998 року склав заповіт /т. 1 а.с. 272 /, посвідчений Філіпченко Л.С. секретарем виконкому Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №14. Згідно вказаного заповіту належний ОСОБА_10 житловий будинок, а також інше майно де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі, все те що йому буде належати на день смерті та на що він за законом буде матиме право, останній заповів по 1 / 2 частині дружині ОСОБА_9 та сину ОСОБА_4.

Встановлено, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08.10. 1988 року /т. 1 а.с. 11/.

Встановлено, 10.02. 1996 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4 звернулися в Пустомитівську державну нотаріальну контору із заявою № 47 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом /т. 1 а.с.270/.

Встановлено, що 17.02. 1996 року Підгірняк Н.С. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 531 /т. 1 а.с. 7/. Відповідно до зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцями зазначеного в заповіт майна ОСОБА_10 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_9 та ОСОБА_4, в рівних частинах кожному. Спадкове майно складається із житлового будинку, який розміщений в АДРЕСА_1 та складається з п'яти житлових кімнат, житловою площею 79, 4 кв.м. та кухні. До житлового будинку відносяться: два гаражі, сарай, вбиральня, криниця. Цей житловий будинок належить померлому на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Сокільницької сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області 20.12. 1995 року, яке зареєстроване у Львівському МБТІ 20.12. 1995 року за р. № 911. До Свідоцтва про право на спадщину не включається самовільно збудована прибудова, житловою площею 29, 7 кв.м.

Встановлено, що 23.02. 1996 року (вже після отримання Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 531) ОСОБА_9 склала заповіт, посвідчений Пастушенко О.Б. секретарем виконкому Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 6 /т. 1 а.с. 59/. Згідно вказаного заповіту ОСОБА_9 належну їй на праві особистої власності 1 / 2 частину житлового будинку, а також все інше майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і, взагалі, все те що буде її належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, остання заповіла своєму синові ОСОБА_1.

Оцінюючи заяву № 47 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 від 10.02. 1996 року до Пустомитівської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 531, видане 17.02. 1996 року Підгірняк Н.С. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори; заповіт ОСОБА_9 від 23.02. 1996 року, посвідчений Пастушенко О.Б. секретарем виконкому Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, а також хронологію складення зазначених документі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_9 за час свого життя не претендувала на 1 / 2 частину житлового будинку, який розміщений в АДРЕСА_1, як на спільне сумісне майно набуте за час шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_9. Крім того, заповіт ОСОБА_9 від 23.02. 1996 року, посвідчений Пастушенко О.Б. секретарем виконкому Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області (складений після отримання ОСОБА_9 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_10), підтверджує той факт, що ОСОБА_9 вважала себе власником 1 / 2 частини житлового будинку, який розміщений в АДРЕСА_1, як майна, що набуте нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10.

Беручи до уваги зазначене вище; те що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї; те що ОСОБА_9 за час свого життя та до дня смерті (ІНФОРМАЦІЯ_2) не заявляла вимог про визнання її права на 1 / 2 частину житлового будинку, який розміщений в АДРЕСА_1, як на майно набуте спільною працею з ОСОБА_10 за час перебування у шлюбу, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_10 складаючи заповіт на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому, діяв в межах своїх прав, без порушення прав ОСОБА_9.

Із наведеного слідує, що Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 17.02. 1996 року Підгірняк Н.С. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 531, є правомірним, виданим державним нотаріусом із дотриманням ст.ст. 524 - 527, 534, 548, 549 ЦК України 1963 року. У свою чергу Реєстраційне посвідчення серії КММ № 047893 від 21.11. 2000 року, видане на підставі Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 17.02. 1996 року Підгірняк Н.С. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 531 є законним.

Встановлено, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 29.01. 2003 року /т. 1 а.с. 12/.

Згідно положення ст. 9 ЦК України 1963 року, цивільна правоздатністю особи (здатність мати цивільні права і обов'язки) виникає в момент її народження і припиняється з смертю.

Згідно положення ст. 10 ЦК України 1963 року, яка визначає зміст правоздатності громадян, - громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно, обирати рід занять і місце проживання, мати права автора твору науки, літератури і мистецтва, відкриття, винаходу, раціоналізаторської пропозиції, промислового зразка, а також мати інші майнові та особисті немайнові права.

Згідно положення ст. 11 ЦК України 1963 року, здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов'язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Згідно вищевказаних норм Закону, поняття цивільної правоздатності є ширшим поняттям ніж цивільна дієздатність. Цивільну дієздатність може мати особа, яка має цивільну правоздатність. Очевидно, що цивільна дієздатність, як і цивільна правоздатність припиняється у зв'язку із смертю особи. Після смерті фізичної особи, вона не може набувати цивільних прав.

Із наведеного слідує, що за ОСОБА_9 не може бути визнано право власності на 3 / 4 частини будинку АДРЕСА_1, крім того остання за час свого життя таких вимог не заявляла та право власності ОСОБА_10 на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому не оспорювала.

Із Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02. 1996 року, видане Підгірняк Н.С. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 531 /т. 1 а.с. 7/, крім іншого, слідує, що спадкове майно ОСОБА_10 складається із житлового будинку, який розміщений в АДРЕСА_1 та складається з п'яти житлових кімнат, житловою площею 79, 4 кв.м. та кухні. До житлового будинку відносяться: два гаражі, сарай, вбиральня, криниця. До Свідоцтва про право на спадщину не включається самовільно збудована прибудова, житловою площею 29, 7 кв.м.

Із матеріалів цивільної справи випливає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно здійснили добудови до житлового будинку АДРЕСА_1 чим істотно збільшили його площу /т. 1 а.с. 15 - 16/. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Із аналізу зазначеної норми закону слідує, що у склад спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У зв'язку із наведеним, суд вважає, що самовільно здійсненні добудови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не стосуються складу спадкового майна ОСОБА_10 та ОСОБА_9, механізм набуття у власність самовільно збудованого майна визначається положеннями законодавства України про містобудування, яке складається, зокрема, із Конституції України, відповідних положень ЦК, ЦК 1963 року, Земельного кодексу України, законів України від 16 листопада 1992 року "Про основи містобудування", від 20 травня 1999 року "Про архітектурну діяльність", від 16 вересня 2008 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву", від 25 грудня 2008 року "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", від 17 лютого 2011 року "Про регулювання містобудівної діяльності", від 22 травня 2003 "Про землеустрій", від 19 червня 2003 року "Про державний контроль за використанням та охороною земель" та інших нормативно-правових актів, що видаються на їх виконання, з дотриманням яких повинно здійснюватися будівництво об'єктів нерухомості.

Таким чином, не підлягає визнанню за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 1 в будинку АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 2 в будинку АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, суд прийшов до переконання, що заявлені позивачами за первісним позовом позовні вимоги, що уточненні у процесі судового розгляду справи, є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Документально підтверджені судові витрати понесенні позивачами за первісним позовом, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦК України, відшкодуванню за рахунок відповідача за первісним позовом не підлягають.

У п. 11 Постанови № 14 від 18.12. 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум ВСУ роз'яснив наступне: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Беручи до уваги зазначене вище та те, що первісний позов у цій справі не обґрунтований, заява позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності до позовних вимог за первісним позовом задоволенню не підлягає.

Позивач за зустрічним позовом вказує, ОСОБА_1 04.08. 2005 року отримав Свідоцтво про право на спадщину, що видане йому на 3 / 4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0, 1353 га, яка передана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. Такі свідоцтва, отриманні та зареєстровані на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.09. 2003 року, яке скасоване ухвалою ВСУ від 14.12. 2005 року.

Судом встановлено, що 03.09. 2003 року Пустомитівським районним судом Львівської області, під головуванням судді Кукса Д.А., ухвалено рішення у цивільній справі № 2-786/2003 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання заповіту та реєстраційного посвідчення частково недійсним /т. 1 а.с.119-120/. Зазначеним рішенням, крім іншого, вирішено первісний позов задоволити; Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.02. 1996 року визнати частково недійсним; Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 21.11. 2000 року визнати частково недійсним; визнати за ОСОБА_9 на праві приватної власності 3 / 4 будинку АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_4 на праві приватної власності 1 / 4 будинку, АДРЕСА_2; зустрічний позов залишити без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24.11. 2003 року у справі № 22а-2028/203 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення місцевого суду Пустомитівського району Львівської області від 03.09. 2013 року /т. 1 а.с. 148 - 149/, апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення місцевого суду Пустомитівського району Львівської області від 03.09. 2003 року залишено без змін.

Встановлено, що ухвалою ВСУ від 14.12. 2005 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та реєстраційного посвідчення, а також про визнання права власності на будинок; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання за кожним по 1 / 2 частині будинку /т. 1 а.с. 186 -188/ касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено; рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.09. 2003 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24.11. 2003 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд у суд першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Всупереч зазначених норм закону, позивачем за зустрічним позовом не доведеного перед судом того факту, що ОСОБА_1 04.08. 2005 року отримував Свідоцтво про право на спадщину, що видане на 3 / 4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0, 1353 га, яка передана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. Також, перед судом не доведеного, що ОСОБА_1 зареєстрував право власності на 3 / 4 частини житлового будинку АДРЕСА_1, а також право власності на земельну ділянку площею 0, 1353 га, яка передана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1. У зв'язку із наведеним, суд прийшов до переконання, що зустрічний позов у цивільній справі не обґрунтований, а тому не підлягає задоволенню.

Документально підтверджені судові витрати понесені позивачем за зустрічним позовом, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 392 ЦК України, ст.ст. 524 - 527, 534, 548, 549 ЦК України 1963 року, суд,-

в и р і ш и в :

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про: визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 17.02. 1996 року Підгірняк Н.С. державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 531; Реєстраційного посвідчення серії КММ № 047893 від 21.11. 2000 року; визнання за ОСОБА_9 права власності на 3 / 4 частини будинку АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру № 1 в будинку АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_2 права власності на квартиру № 2 в будинку АДРЕСА_1, - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про: скасування державної реєстрації та визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину від 04.08. 2005 року, що видане ОСОБА_1 на 3 / 4 частини житлового будинку АДРЕСА_1; скасування державної реєстрації та визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину від 04.08. 2005 року, що видане ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 1353 га, яка переданеа для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1, -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішенням.

СуддяЄ. О. Данилів