Справа № 461/1834/13 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/3186/14 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.

при секретарі: Цар М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року про відмову у задоволенні заяви Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про виправлення описки

в с т а н о в и л а:

21 лютого 2013 року Галицьким районним судом м.Львова за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 8995,13 грн. та 114 грн. судових витрат.

04 березня 2013 року ЛМКП "Львівтеплоенерго" звернулося до суду із заявою про виправлення допущеної у судовому наказі описки, а саме: зазначити ідентифікаційний код боржника. Як на підставу для виправлення описки, допущеної під час видачі судового наказу, стягувач посилався на ст.369 ЦПК України.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.03.2014 року відмовлено у задоволенні заяви Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про виправлення описки.

Ухвалу суду оскаржила представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки така розглянута у відсутності представника ЛМКП «Львівтеплоенерго», який належним чином не був повідомлений про час і місце розгляду справи, повістка на їхню адресу не надсилалась. Крім цього, зазначає що у звязку із не зазначенням індивідуального ідентифікаційного номеру боржника державним виконавцем було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Також зазначає, що оригінал наказу № 461/1834/13ц не був повернутий на адресу ЛМКП «Львівтеплоенерго». На підставі наведеного просить суд, скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити ухвалу про усунення недоліків у виконавчому листі вказати індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні данні про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, а відповідно до відповіді Міндоходів та зборів, фізичну особу (боржника) неможливо однозначно ідентифікувати.

Проте з таким висновком погодитись в цілому колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Згідно ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Як убачається з матеріалів справи та в порушення вимог процесуального законодавства, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторін виконавчого провадження, яких не повідомив належним чином про день, час та місце слухання справи. Окрім цього, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які дані про повідомлення стягувача і боржника про розгляд такої заяви.

Відповідно до процесуального законодавства встановлено певний порядок вручення судових повісток, недодержання якого є однією з підстав для скасування ухвали суду з направленням справи на новий судовий розгляд. При цьому, можливість розгляду справ даної категорії у відсутності сторін, не звільняє суд від обов'язку їх належного повідомлення про день час та місце слухання справи.

Таким чином, відмовляючи ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" у виправленні описок у виконавчому документів, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення даного питання, що призвело до неповного зясування обставин справи, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, є підставами для скасування ухвали з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського МУЮ від 24.10.2013 року на підставі п.6 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з підстав відсутності у судовому наказі № 461/1834/13ц, виданого 21.02.2013 року Галицьким районним судом міста Львова, індивідуального ідентифікаційного номеру боржника.(а.с.17).

У ч.1 ст.95 ЦПК України зазначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення.

На зазначене звернуто увагу судів і в п.23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв в порядку наказового провадження".

Згідно ч. 2 ст. 103, ч. 1 ст. 369 ЦПК судовий наказ як виконавчий документ має відповідати вимогам виконавчого документу, встановленим, зокрема, п.3 ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого у виконавчому документі зазначається індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) ) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону (п. 6 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження").

Право і процедура виправлення помилки при оформленні виданого судом виконавчого документа передбачена ст. 369 ЦПК України, на яку як на підставу для задоволення заяви посилався стягувач. Зазначена норма, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 23 постанови від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв в порядку наказового провадження", поширюється на судові накази щодо вирішення процесуальних питань, пов'язаних з їх виконанням.

При розгляді заяв такої категорії суди мають дотримуватися Порядку надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів, затвердженого спільним наказом ДСА України та ДПС України від 26.02.2013 року № 30/44.

Вивчення матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції неповно використав можливості щодо встановлення інформації про реєстраційний номер облікових карток платників податків боржника ОСОБА_3, а тому дійшов передчасного висновку про неможливість внесення виправлень до судового наказу щодо зазначення індивідуального ідентифікаційного номеру боржників, на що обґрунтовано посилається заявник в апеляційній скарзі.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про відмову у задоволенні заяви ЛМКП "Львівтеплоенерго", оскільки судом порушено порядок, встановлений для вирішення питання щодо виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 2 п. 2, 312 ч. 1 п. 3, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14 березня 2014 року скасувати з передачею питання про виправлення описки у судовому наказі визнаного Галицьким районним судом м. Львова від 21.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за надані послуги з теплопостачання в сумі 8995,13 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 114,70 грн. на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_5