Справа №442/16/14-ц
Провадження №2/442/275/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: Коваля Р.Г.

з участю секретаря: Далявської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому ОСОБА_2 міської ради Дрогобицького району, Львівської області, третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок та гараж, -

встаНовив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконкому ОСОБА_2 міської ради Дрогобицького району, Львівської області, третьої особи ОСОБА_3 та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на самочинно збудований його батьком житловий будинок з господарськими спорудами, загальним розміром 958 х 463 см. та гараж розміром 631 х 430 см., які розташовані у м. Стебнику, по вул. Дрогобицькій, 104, Дрогобицького району, Львівської області.

В обґрунтування позовних вимоги посилається на те, що з 1961 року, він разом із своїми батьками, братами та сестрою проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Згодом, за вищевказаною адресою, на присадибній ділянці його батьки побудували невелику літню кухню, в якій він проживав разом з ними. Будинок у м. Стебнику, по вул. Дрогобицькій, 104, Дрогобицького району, Львівської області, на праві сумісної власності належав його батькові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У 1987 році, його батько та ОСОБА_5, вирішили знести літню кухню та на її місці побудувати зблоковані дві літні кухні, два сараї та господарські прибудови, у відповідності й для чого рішенням виконкому ОСОБА_2 міської ради Дрогобицького району, Львівської області, від 07.05.1987 року отримали відповідний дозвіл. В подальшому був виготовлений проект будівництва двох господарських будівель, який був погоджений головним архітектором м. Дрогобича, Львівської області, та згідно складеного проекту, загальний розмір спільної споруди становив 1100 х 1400 см. Однак, під час будівництва батьком своєї частини споруди, ОСОБА_5 відмовилася від подальшого ведення будівництва своєї частини, посилаючись на те, що у неї недостатньо коштів, у звязку з чим батько вже на зведеному спільному фундаменті зменшив розміри будинку до 958 х 463 см., закінчивши його будівництво у 1991 році. Окрім цього, ним же поруч із будинком було побудовано гараж розміром 631 х 430 см. Після будівництва батьком вищевказаних споруд, ОСОБА_4 у ОСОБА_2 міській раді оформив на будинок почтову адресу, його було газифіковано та електрифіковано. Враховуючи те, що батькові під час отримання свідоцтва на право власності на вищевказані самочинно збудовані споруди було відмовлено, а тому він змушений звернутись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Дрогобицького району, Львівської області, в судове засідання не зґявився, подав суду клопотання, у якому просить розглядати дану справу без участі представника, зазначивши, що при вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не зґявилася, подала суду заяву, у якій просить розглядати дану справу без її участі, не заперечила проти позовних вимог позивача.

Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий комунальним підприємством Львівської обласної ради Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 27.12.2012 року та довідки виданої ОСОБА_1, комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» за № 50 від 29.01.2013 року, вбачається, що будинок, який знаходиться у м. Стебнику, по вул. Дрогобицькій, 104, Дрогобицького району, Львівської області, належить на праві сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Відповідно до рішення ОСОБА_2 міської ради народних депутатів Дрогобицької міської ради Львівської області за № 97 від 07.05.1987 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дозволено будівництво літньої кухні в блоці із сараєм і господарською кладовою, розмірами: ОСОБА_4 5.75 х 7.0 м. та ОСОБА_3 5.25 х 7.0 м.. загальною площею 11.00 х 14.00 м.

Як встановлено у судовому засіданні, під час будівництва ОСОБА_4 своєї частини споруд, ОСОБА_5 відмовилася від подальшого ведення будівництва своїх часток, посилаючись на те, що у неї недостатньо коштів, у звязку з чим ОСОБА_4 вже на зведеному спільному фундаменті зменшив розміри будинку до 9.58 х 4.63 м.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а в ст. 55 Конституції України записано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається даною особою. Особа, яка виготовила річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК). Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК); за особою власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Враховуючи наведене, той факт, що самочинне будівництво спірного нерухомого майна позивачем здійснено на закріпленій за ним земельній ділянці, без порушення будівельних норм і правил, а тому суд приходить до переконання, що таке будівництво не суперечить суспільним інтересам, не порушує прав інших осіб. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 60, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 331, 376 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудований його батьком ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими спорудами, загальним розміром 958 х 463 см. та гараж розміром 631 х 430 см., які розташовані у м. Стебнику, по вул. Дрогобицькій, 104, Дрогобицького району, Львівської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя: Р.Г. Коваль