Справа № 466/6926/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(Заочне)

17 грудня 2014 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

при секретарі - Кривяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільагроспецмонтаж» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

30 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просять суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж» матеріальної шкоди в розмірі 29372 гривень та моральної шкоди в розмірі 15000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.03.1980 року він, позивач по справі був прийнятий на роботу в УВК тресту "Тернопільагроспецмонтаж" електрозварником, а 14.05.2001 року був звільнений по скороченню штатів у зв'язку із реорганізацією. Правонаступником вищезгаданої організації є ВАТ "Тернопільагроспецмонтаж". В подальшому він працював у різних організаціях електрозварювальником. У 2010 році ОСОБА_1, відповідно до вимог чинного законодавства України, отримав право на пенсію на пільгових умовах. При зверненні в Пенсійний фонд України йому пояснили, що у його трудовій книжці відсутні відомості, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, зокрема із записів неможливо встановити чи працював він на умовах повного робочого дня, а тому йому необхідно подати уточнюючі довідки про роботу на підприємствах електрозварювальником.

Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових мовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, для підтвердження трудового стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, необхідно подати уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Позивач неодноразово, усно і письмово звертався в ВАТ "Тернопільагроспецмонтаж", як до одної із організацій де він працював з вимогами надати йому уточнюючу довідку або внести відповідні зміни в трудову книжку, однак жодної відповіді не отримав по даний час. Також звертався в прокуратуру з приводу незаконності дій керівництва ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж». 23.10.2010 року прокуратурою Шевченківського району Львівської області надано відповідь з якої вбачається, що згідно інформації наданої в.о. голови правління ВАТ "Тернопільагроспецмонтаж", відповідні накази, документи, які стали підставою для їх прийняття та документи, що могли б бути підставою для їх прийняття та документи, що могли б бути підставою для надання необхідних відомостей на підприємстві не збереглись. Однак така інформація не відповідає дійсності, оскільки згідно довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, виданих позивачу ВАТ "Тернопільагроспецмонтаж" 23.03.2010 року вказано, що такі довідки видані на підставі особових розрахунків за відповідні роки роботи. Таким чином на підприємстві збереглися особові рахунки, які містять відомості про період роботи позивача.

Відповідно до вимог Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затв. Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, для призначення пенсій за відсутності відповідних записів у трудовій книжці, підставою для видачі уточнюючої довідки є відповідні документи, як докази підтвердження трудового стажу. Згідно з вимогами п. 3 вище згаданого Порядку, такими документами можуть бути довідки, виписки з наказів, особові рахунки, відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи. Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 р. передбачено, що у випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнені довідки підприємств, установ або їх правонаступників. Наведене свідчить, що обов'язок по видачі уточнюючих довідок про характер та умови праці покладено на підприємства та організації, з якими працівники перебували або перебувають у трудових відносинах.

Крім того зазначає, що всі ці обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06.09.2011 року у справі № 2-1670/2011р., яке набрало законної сили. Цим рішенням відповідача зобов'язано виконати свій обов'язок і видати позивачу уточнюючу довідку.

Таким чином з вини відповідача, починаючи з 06.04.2010 року (дата виникнення права на пенсію по 26.04.2012 року (дата фактичного звернення в ПФУ з уточнюючою довідкою, виданою відповідачем) ОСОБА_1 не була призначена і не виплачувалась пенсія право на яку гарантоване Конституцією України та передбачене чинним законодавством України. Відповідно до вимог чинного законодавства України, кожен місяць позивач мав прав отримувати пільгову пенсію у розмірі 1049 гривень, що за вищезгаданий період, а саме за 28 місяців в сумі становить 29 372 гривень недоотриманої пенсії. Ці кошти фактично складають суму завданої відповідачем матеріальної шкоди.

Разом з тим, позивач вважає, що йому також завдано моральної шкоди, оскільки будучи особою пенсійного віку, маючи гарантоване державною право на пенсію на пільгових умовах не мав можливості з вини відповідача отримати від держави пенсійне забезпечення. Понад два роки ОСОБА_1 вимушений був ще працювати додатково, щоб він і його дружина могли нормально харчуватись, вчасно і в повному розмірі оплачувати спожиті комунальні та інші послуги або ж жити лише на пенсію дружини - інваліда 2-ї групи, яка становить 1 000 гривень. Фактично з вини відповідача, сім'я позивача залишилась без засобів до існування. Такі зміни у його житті і у житті сім'ї не були планованими і надзвичайно важко було пристосуватись до них, оскільки позивач разом з дружиною є людьми похилого віку і будь-які зміни в їх життєвому укладі є дуже обтяжливими, а при обставинах, що склались вони фактично опинились на межі виживання.

З огляду на вищенаведене, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 15 000 гривень. Таким чином для захисту своїх прав вимушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій просив розглядати позов у його відсутності.

Представник відповідача ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж» в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки про слухання справи, на адресу суду надійшли письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З'ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав та мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював у ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж» на посаді електрозварювальника в період часу з 26.03.1980р. по 14.05.2001 р., однак був звільнений у зв'язку з реорганізацією товариства.

У 2010 році, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач отримав право на пенсію на пільгових умовах, у зв'язку з чим звернувся до Пенсійного фонду України в м. Тернополі, однак йому було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки в його трудовій книжці немає записів щодо його роботи на підприємстві в умовах повного робочого дня.

06 вересня 2011 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та зобов'язано ВАТ «Тернопільспецмонтаж» видати ОСОБА_1 довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за формою додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637. Дане рішення набрало законної сили.

Крім того, судом встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2012 року позов позивача ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірним та скасовано рішення УПФУ в м. Тернополі від 02.08.2012 року за №52 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах; визнано за ОСОБА_1 право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язано УПФУ в м. Тернополі призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення з 26.04.2012 року.

26.11.2013 року Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2012 року в частині визнання за ОСОБА_1 право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» - відмовлено. В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.03.2014 року касаційну скаргу УПФУ в м. Тернополі по вищевказаній справі залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2013 року та змінену нею постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.11.2012 року - без змін.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.2 ст. 101 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, на думку суду, з вини відповідача ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж», позивачу ОСОБА_1 не була призначена та не виплачувалась пенсія, право на яку гарантоване Конституцією України та чинним законодавством України, а відтак з відповідача слід стягнути недоотриману пенсію в сумі 29372 грн., виходячи з наступного: розмір пенсії позивача з 06.04.2010р. до 26.04.2012р. складав би 1049 грн. х 28 місяців = 29372 грн.

Відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відтак, на думку суду, у позовній вимозі щодо стягнення з відповідача - ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 15000 грн., слід відмовити за безпідставністю, оскільки суду не представлено жодних доказів на підтвердження такої.

Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 197, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, ЗУ "Про пенсійне забезпечення", -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж» в користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 29372(двадцять дев'ять тисяч триста сімдесят дві) гривні.

Стягнути з ВАТ «Тернопільагроспецмонтаж» в користь ОСОБА_1 - 443 грн.73 коп. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Ковальчук