Справа № 1308/2867/2012 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1930/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Цар М.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання незаконним стягнення сум пені, визнання зобов'язання по кредитному договорі виконаними та стягнення коштів , -

в с т а н о в и л а:

у серпні 2012р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом про визнання недійсними пунктів Кредитного договору №LVH9AE00000111 від 20.04.2007р.: 2.2.3., п.3.2., п.3.4. - в частині визначення « 360 днів у році», п.3.7., п.5.1., п.6.3., п.7.4., п.7.1. - в частині визначення суми кредитних коштів у розмірі 18476,08 дол.США та в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту в період сплати та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 139 дол.США у момент надання кредиту». Крім того просив стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» зайво отримані кошти у гривнях в розмірі 6278,50 грн., що еквівалентно 785,50 дол.США та судові витрати у справі. В подальшому позивач змінив підставу і предмет позову(т.2 а.с.70-74) і просив визнати незаконним стягнення із нього сум пені у розмірі 185,81 дол.США - 29.01.2010 року, 59,42 дол.США - 27.07.2010 року, 3197,95 дол.США - 03.03.2012 року, визнати усі зобов'язання ОСОБА_2 по кредитному договору №LVH9AE00000111 від 20.04.2007р. виконаними повністю та стягнути із відповідача в його користь 10115,10 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти становить 80849,99 грн..

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання незаконним стягнення сум пені, визнання зобов'язання по кредитному договорі виконаними та стягнення коштів в користь позивача - відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

У поданій апеляційній скарзі зазначає що рішення не обґрунтоване та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також, зазначає що виписки надані Банком про облік сум по кредитному договору є належними допустимими доказами які повністю підтверджують його позовні вимоги про відсутність будь-якої заборгованості по кредитному договору. На неодноразові вимоги суду відповідач так і не надав виписки по рахунках, мотивуючи це надуманим, необґрунтованим поясненням з приводу того що такі рахунки належать третій стороні та не можуть бути надані. Враховуючи вищенаведене просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його змінених позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» - Гнатишака О.В. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з врахуванням наступних мотивів.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України та ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Згідно з ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає даним вимогам.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 20.04.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №LVH9AE00000111 за умовами якого Банк (п. 1.1) зобов'язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу або перерахування на рахунок, зазначений у п. 7.1 цього Договору. Термін, вид кредиту, цілі, розмір Кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати платежів, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 7 Договору. Відповідно до п. 7.1 Банк зобов'язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівкою з каси на строк з "20" квітня 2007 р. - по "20" квітня 2012 р. включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії (далі "Кредит") у розмірі 18476,08 долари США на наступні цілі: купівля б/в автомобіля 13000,00 доларів США, а також 6,77 доларів США для сплати за реєстрації Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та на сплату страхових платежів за перший рік у розмірі 892,81 доларів США, а також на сплату майбутніх страхових платежів у розмірі 4437,50 доларів США у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.14 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати . винагороди за надання фінансового інструменту у 139 доларів США у момент надання кредиту.(т.1 а.с.7-9)

Отримуючи кредит в повному об'ємі позивач не пред'являв до відповідача вимог щодо зміни Кредитного Договору, порядку та строків сплати кредиту. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України.

Отже, позивач до укладання договору був ознайомлений з умовами кредитного договору та всією інформацією про порядок його отримання, використання та обслуговування. Окрім того інформація в повному обсязі викладена в тексті Кредитного договору, з чим позивач в повній мірі погодився, особисто підписавши Кредитний договір, і на момент укладення даного договору не існувало ніяких інших умов, які б примусили Позивача підписати даний кредитний договір на вкрай невигідних для нього умовах.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надані грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно параграфу 1 Глави 71 ЦК договір є укладеним з моменту передання грошей.

Місцевим судом встановлено і не заперечується сторонами, що відповідач виконав свої зобов'язання, а саме надав кредитні кошти, а позивач, в свою чергу прийняв пропозицію Банку в розумінні ст.642 ЦК. Прийняття пропозиції виражається в певних діях, а саме в тому, що позивач добровільно погашав кредит та відсотки за користування кредитом.

На думку колегії суддів, не заслуговують на увагу доводи апеляції про те, що банк не проводив дії по зменшенню кредитних зобов'язань, оскільки як вбачається із матеріалів справи, банк проводив відповідну корекцію у зв'язку з чим кредитні зобов'язання зменшувались.

Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 11.04.2013р.(т.1 а.с.143), всі проведені позичальником оплати коштів зараховані кредитором в рахунок погашення боргу, а відтак твердження апелянта, про наявну переплату по кредитному договору, колегією суддів не береться до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Аналогічно не підлягають до задоволення вимоги позивача про визнання незаконним стягнення сум пені у розмірі 185,81 дол.США - 29.01.2010 року, 59,42 дол.США - 27.07.2010 року, 3197,95 дол.США - 03.03.2012 року, оскільки як вбачається із матеріалів справи перші дві суми взагалі не стягувались, так як являються частинами помилкових грошових переказів, які перераховані банком на рахунок належного отримувача коштів, а сума 3197,95 дол.США за 03.03.2012р. зарахована із суми оплати в рахунок погашення боргу по пені на підставі п.4.1 вище згаданого Договору.

Враховуючи викладене та те, що відповідач отримані кошти у відповідності до п 3.3 умов кредитного договору за реалізований автомобіль направив на погашення заборгованості позичальника за кредитним договором, а відтак твердження апелянта щодо неправомірних дій банку у зв'язку із розподілом сплачених позивачем коштів є безпідставними.

Крім того, на думку колегії суддів, обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання зобов'язання виконаним не передбачений діючим ЦК України. Зокрема, ч.2 ст.16 ЦК України передбачено чіткий перелік можливих способів захисту. Разом з тим, ні умовами укладеного договору, ні діючим законодавством не передбачено захист цивільного права в спосіб обраний позивачем, а відтак такий не підлягає до задоволення.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно, всебічно дослідив і оцінив обставини справи, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1.ч.1 ст.307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 17 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна