АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/979/14Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46, 50 Фай В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМіщенка С. В. , Трюхана Г. М.
при секретарі

Посипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2014 року у справі за позовом Органу опіки та піклування Драбівської райдержадміністрації в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року Орган опіки та піклування Драбівської райдержадміністрації, який діяв в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що ОСОБА_7 є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_6

ОСОБА_7 проживає в смт. Драбів Драбівського району Черкаської області і не займається вихованням свого неповнолітнього сина.

Вихованням дитини займався батько ОСОБА_6, який помер у жовтні 2013 року.

На даний час неповнолітній проживає з бабою ОСОБА_8 та дідом ОСОБА_9, які створюють умови для навчання та виховання, здійснюють догляд і лікування дитини, піклуються про фізичний та духовний розвиток, забезпечують повноцінним харчуванням, одягом, взуттям.

ОСОБА_7 протягом 10 років не цікавилась життям сина, не займалась його вихованням, навчанням та утриманням .

Згідно висновку органу опіки та піклування Драбівської райдержадміністрації, останній вважає за доцільне позбавити ОСОБА_7 батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просив суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_7 батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_6 та стягнути з неї на користь неповнолітнього аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24.02.2014 року в позові органу опіки та піклування Драбівської райдержадміністрації відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_7 відносно нього, ОСОБА_6

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_7, відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_6 суд виходив з того, що вказані позовні вимоги не будуть відповідати меті цього заходу, а саме : захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають обставинам справи та зроблені відповідно до норм матеріального та процесуального права. Під час розгляду справи в суді першої інстанції з'ясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є якщо мати, батько: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

У даній справі орган опіки та піклування, який подав позов про позбавлення батьківських прав, повинен був довести, що мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу мати повинна довести, що вона належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Позивач в обґрунтування позову зазначав, що відповідачка протягом 10 років не цікавилась життям свого сина, не займалась його вихованням, навчанням та утриманням. Інших об'єктивних даних, які були б підставою для позбавлення батьківських прав, органом опіки та піклування не наведено.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1. З акту обстеження житлово-побутових умов (а.с. 32) вбачається, що будинок, в якому проживає відповідачка, має добрий технічний стан та всі необхідні умови для проживання в ньому.

В матеріалах справи мається характеристика на відповідачку ОСОБА_7, згідно з якою, вона характеризується позитивно. (а.с. 31)

Дані про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної чи кримінальної відповідальності в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відсутні й дані про те, що ОСОБА_7 притягувалась до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 184 КУпАП - за невиконання нею обов'язків щодо виховання дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до и внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позивачем не надано безспірних доказів, які б свідчили про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідачки, свідоме нехтування нею своїми обов'язками, чи вживалися до неї заходи реагування, а також не дослідив соціально-побутові умови життя та особу відповідачки.

В матеріалах справи відсутні докази того, що з відповідачкою проводилась профілактична робота щодо неналежного виконання нею батьківських прав, як і відсутні докази попередження її про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків щодо утримання та виховання дитини.

Також, в матеріалах справи відсутні докази протиправної поведінки відповідачки та негативний вплив такої поведінки на дитину.

Позивачем не надано суду жодної негативної характеристики на відповідачку.

Частинами 4 та 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення чи поновлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.

Разом з тим, за змістом абз. 2, 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2008 року № 20) органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2342-ІУ "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" на служби у справах дітей покладається безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Висновок органу опіки та піклування оформляється на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписується головою (заступником голови) та скріплюється печаткою.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вказаний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_7, від 26.12.2013 року указаним вимогам не відповідає, оскільки не скріплений печаткою.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду, що належних доказів того, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини і, в силу ст. 164 СК України, може бути позбавлена батьківських прав, позивачем надано не було.

Разом з тим, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, поза увагою суду залишились вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_7 аліментів на користь її неповнолітнього сина ОСОБА_6

Встановлено, що ОСОБА_7 являється матір'ю неповнолітнього ОСОБА_10, який на даний час проживає з бабусею ОСОБА_8 та дідусем ОСОБА_9 в с. Пасат Балтського району Одеської області. Неповнолітній ОСОБА_6 навчається в ДНЗ «Балтське професійно-технічне аграрне училище» на денній формі навчання та потребує матеріального забезпечення.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_7 на протязі тривалого часу не брала участі в утриманні дитини, а також обставини, визначені ст. 182 СК України, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог органу опіки та піклування Драбівської райдержадміністрації щодо стягнення з відповідачки на користь її неповнолітнього сина ОСОБА_6 на його утримання аліментів в розмірі ? частини всіх видів її заробітку / доходів / щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2014 року, тобто , з часу звернення позивача з даним позовом до суду і до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_7 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2014 року у справі за позовом Органу опіки та піклування Драбівської райдержадміністрації в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - змінити.

Стягнути з ОСОБА_7, 1978 року народження, жительки АДРЕСА_3, безробітної на користь неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Пасат, Балтського району, Одеської області, проживаючого АДРЕСА_2, аліменти в розмірі ? частини всіх видів її заробітку / доходів / щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2014 року і до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :