Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/114/14-ц
Провадження № 2/376/58/2014
У х в а л а
"05" лютого 2014 р. Сквирський районний суд Київської області в складі головуючого судді Клочко В.М., при секретарі судових засідань - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», треті особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання додаткової угоди до кредитного договору недійсною,-
20 січня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить суд визнати додаткову угоду до кредитного договору № В-11/0221/08/43/10 від 14 липня 2008 року, кладену між кредитною спілкою «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 недійсною.
Із змісту позову вбачається, що підставою для його пред'явлення стало, неправомірність розгляду та прийняття рішень на підставі, яких були виданні виконавчі листи постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Право та обовязок», щодо спірних питань, які повязанні з виконанням умов кредитного договору.
Разом з позовом надана суду заява про забезпечення позову, в якій ставиться питання про зупинення виконавчих дій державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції по відношенню до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішень суду.
Відповідно до ст. 152 ЦПК України одним з видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії.
З матеріалів справи вбачається, що оспорювання вище зазначеної додаткової угоди призведе до скасування рішень прийнятих третейським судом та скасування виконавчих листів на підставі, яких вони були видані.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
За таких обставин вжити заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим та співмірним заявленим вимогам.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову - задовольнити.
Зупинити виконавчі дії державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції по відношенню до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до розгляду спору по суті.
Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала про забезпечення позову може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо, ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_7