Справа № 201/2482/13-ц
Провадження № 6/201/367/2014
У Х В А Л А

29 жовтня 2014 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Браги А.В.,

при секретарі Громницькій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську подання Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, заінтересована особа ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання державного виконавця Жовтневого ВДВС ДМУЮ про визнання частки майна боржника ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1, яким він спільно володіє з ОСОБА_3, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаної квартири. В обгрунтування подання державний виконавець послався на те, що 09 квітня 2012 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в сумі 231 797 гривень. 03 липня 2013 року Жовтневим ВДВС ДМУЮ були відкриті виконавчі провадження. На теперішній час рішення суду боржником ОСОБА_2 добровільно не виконано. З відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану державному виконавцю стало відомо, що 16 липня 1977 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Згідно з інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно за дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_3 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2, тобто вказана квартира придбана у період шлюбу та належить подружжю на праві спільної сумісної власності. 12 червня 2014 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у задоволенні подання Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було відмовлено. 03 вересня 2014 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2014 року було скасовано та питання щодо розгляду подання Жовтневого ВДВС ДМУЮ Дніпропетровської області передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

29 жовтня 2014 року державний виконавець Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

29 жовтня 2014 року ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду подання повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Проте, надала до суду заяву, в якій просила суд розглядати подання без неї та її представника, подання Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ підтримала в повному обсязі.

29 жовтня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду подання повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, у відповідності до ч. 2 ст. 379 ЦПК України, оскільки їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні подання Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ Дніпропетровської області про визнання частки, яка належить ОСОБА_2С у квартирі АДРЕСА_2 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведення виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу, що складає 231 797, 00 гривень. В іншій частині позову відмовлено. Судові витрати у справі розподілено пропорційно задоволеного позову, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 200, 00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 2 117, 97 гривень.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2013 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2013 року було залишено без змін.

20 червня 2014 року представником позивача було отримано виконавчі листи ВП № 39043122 та ВП № 39057317, які були передані до Жовтневого ВДВС ДМУЮ для подальшого примусового виконання.

03 липня 2013 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ДМУЮ відкрито виконавчі провадження про стягнення з боржника ОСОБА_2 суми боргу та судового збору.

Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 14 листопада 2013 року Індустріальному відділу державної реєстрації актів цивільного стану виявлено актовий запис про шлюб № 689 від 16 липня 1977 року на ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Після реєстрації шлюбу нареченим присвоєно прізвище - ОСОБА_2. Однак, в матеріалах подання відсутні будь-які докази, що на даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є подружжям.

На запит державного виконавця Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ КП «ДМБТІ» було надано ксерокопії правовстановлюючого документу та плану квартири АДРЕСА_3, що підтверджують право власності за ОСОБА_3 Згідно наданої копії договору купівлі-продажу від 20 листопада 2005 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя становить, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Крім того, відповідно до положень п. 5.1.4. Інструкції від 15.12.1999, № 74/5 "Про проведення виконавчих дій" стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, потрібних для виконання за виконавчими документами, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, то стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно до положень ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Пунктом 5.1.4 Інструкції про проведення виконавчих дій передбачено, що стягнення може бути звернено на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності.

Отже, відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця судом зясовано, що в матеріалах справи № 201/2482/13-ц відсутні докази, які б могли підтвердити факт дійсності шлюбу укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на момент розгляду подання Жовтневого ВДВС ДМУЮ.

На дану обставину зважав апеляційний суд Дніпропетровської області при прийнятті ухвали від 03 вересня 2014 року (а.с. 190-192).

Частиною 2 ст. 60 ЦПК України зазначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Натомість, дані документи ані державним виконавцем ані іншими учасниками процесу суду надані не були, що вказує про недоведеність тверджень знаходження ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі на час розгляду подання.

Також відмовляючи у задоволенні подання суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування квартири АДРЕСА_2 на праві власності у ОСОБА_4, яка була придбана за договором купівлі-продажу від 20 листопада 2005 року, що вказує на не безспірність тверджень державного виконавця про те, що даний обєкт нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя.

До того, в матеріалах подання відсутні докази того, що спірна квартира була визнана спільною сумісною власністю подружжя, визначеною часткою, що дорівнює ? вказаної квартири за ОСОБА_2, не зазначена її вартість, відсутні відомості знаходження у заставі, арешті, інші обтяження.

За таких обставин, зважаючи на приписи ст.ст. 10, 60 ЦПК України, приймаючи до уваги, що державним виконавцем та іншими учасниками процесу не доведені обставини, з якими повязуються необхідність задоволення клопотання, суд приходить до остаточного висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання державного виконавця про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 210, 293, 379 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, заінтересована особа ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення частки майна боржника, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: А.В. Брага