АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/531/2014 Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В. Категорія 5 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року грудня місяця 12 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до виконавчого комітету Херсонської міської ради та Херсонської міської ради, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Зустріч», про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету та про визнання свідоцтва про право власності недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до виконавчого комітету Херсонської міської ради з вимогами про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №592 від 19.02.2006 року та визнання недійсним свідоцтва на право власності на склопункт №19, розташований на пр. Ушакова, 62 в м. Херсоні, виданого 28.12.2006 року територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради на вказане приміщення. При цьому посилався, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2007 року набув право власності на вказану будівлю, яке зареєстроване в установленому законом порядку. Рішення виконкому, за думкою позивача, прийняте в порушення ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме з перевищенням наданих законом повноважень. Оскаржувані рішення та свідоцтво порушують його, позивача, права власника нерухомого майна.

Ухвалами суду до участі у справі залучено співвідповідача Херсонську міську раду та третю особу товариство з обмеженою відповідальністю «Зустріч», як орендаря спірного приміщення за договором оренди з управлінням комунальної власності виконкому.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23.12.2013 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Колегією суддів справа неодноразово зупинялася і відновлювалася.

В останнє судове засідання представник виконавчого комітету та Херсонської міської ради не зявився, просив відкласти розгляд справи.

Оскільки колегією суддів безпосередньо в попередніх засіданнях заслухані пояснення представника відповідачів /а.с. 10/, то справу переглянуто по суті.

Заслухавши доповідача, представників сторін та третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Зважаючи на неможливість уточнення позовних вимог іншим шляхом, судовою колегією з пояснень представника позивача встановлено, що ОСОБА_5 вважає незаконним рішення виконкому (п.1.20) №592 від 19.12. 2006 року щодо споруди літ. «Б», та відповідне свідоцтво про право власності на неї. Зазначення помилково в позові оскаржуваного рішення №592 як прийнятого 19.02.2006 року представник позивача пояснив отриманням від виконкому копії рішення саме з такою датою /а.с. 5/.

Помилковість дати в зазначеній копії підтвердила і представник відповідачів при розгляді справи апеляційним судом.

Оскільки неправильне визначення позивачем в тексті позовної заяви дати оскаржуваного рішення носить формальний характер, а за змістом позовних вимог вбачається, що оспорюється саме рішення виконкому, на підставі якого видане свідоцтво про право власності на споруду літ. «Б», тобто №592 від 19.12.2006 року, то, за думкою судової колегії, уточнення під час апеляційного розгляду зазначених суперечностей, не є виходом за межі позовних вимог в розумінні ч.1 ст.303 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що п.1.20 рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №592 від 19.12.2006 року доручено Управлінню комунальної власності видати територіальній громаді м.Херсона в особі Херсонської міської ради свідоцтва про право власності на окремо розташовану споруду (літ. «Б») загальною площею 103,2кв.м по пр. Ушакова, 62 та окремо розташовану споруду (літ. «В») загальною площею 21,4кв.м по пр. Ушакова, 62 /а.с. 200-201/.

На підставі вказаного рішення виконкому 28.12.2006 року територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно на споруду літ. «Б» /а.с. 252/ та споруду літ. «В» /а.с. 6/.

02.03.2007 року Управління комунальної власності виконкому уклало з ТОВ «Зустріч» договір оренди вказаного майна, строк якого, з урахуванням додаткового договору №3 від 02.04.2013 року, встановлено до 02.04.2013 року /а.с. 77/.

Рішенням Херсонської міської ради від 26.02.2010 року №1434 будівлі (літ. «Б», В») по пр. Ушакова, 62 включено до переліку обєктів, що перебувають у комунальній власності м. Херсона і підлягають відчуженню шляхом викупу орендарем ТОВ «Зустріч» /а.с. 57/.

За договором купівлі-продажу від 20.07.2007 року ОСОБА_5 купив у ОСОБА_6 склопункт №19, розташований у м. Херсоні, будинок №62, площа якого згідно схематичного плану Херсонського БТІ від 18.01.2009 року, складає 104,7кв.м /а.с. 9,11-12/.

Право власності ОСОБА_5 зареєстровано в Херсонському БТІ 20.07.2007 року /а.с. 10/.

На теперішній час даний договір купівлі-продажу є чинним.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні позову, суд виходив з того, що належна позивачу споруда є іншою, ніж зазначена в оспорюваному рішенні виконкому та оспорюваному свідоцтві, тому відповідачами права ОСОБА_5 не порушені і не підлягають судовому захисту.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, а обставини, які суд вважав встановленими, не доведено.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06.11.2013 року (у справі за позовом виконавчого комітету Херсонської міської ради до ОСОБА_5, третя особа: ТОВ «Зустріч» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.07.2007 року та за позовом ТОВ «Зустріч» до ОСОБА_5, третя особа: виконавчий комітет Херсонської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.07.2007 року та зобовязання вчинити певні дії), встановлено, що власником майна, придбаного ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 20.07.2007 року (склопункт №19) є Територіальна громада м. Херсона в особі Херсонської міської ради згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно (споруду літ. «Б») від 28.12.2006 року /а.с. 49-51/.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 23.04.2014 року на земельній ділянці за адресою м. Херсон, пр. Ушакова, 62, відповідно до інвентарної справи БТІ №22854 (справа щодо обєкта нерухомості, належного Херсонській міській раді /а.с. 252/, розташований сарай літ. «Б», відповідно до інвентарної справи №35849/459 (справа щодо обєкта нерухомості, належного ОСОБА_5М.), розташована будівля склопункту літ. «А» /а.с.240/.

За думкою експерта, у вказаних вище технічних документах відображено одну і ту саму будівлю, яка в кожній документації має свою літеру (А та Б) /а.с.154-176/.

На спростування даного висновку експерту відповідних доказів відповідачами та третьою особою не надано.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що оспорювані рішення виконкому та свідоцтво про право власності безпосередньо стосуються прав позивача, як власника нерухомого майна, право власності якого визнано державою і підлягає захисту на підставі ч.1 ст.393 ЦК України, за якою правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

Що стосується відповідності рішення виконавчого комітету №592 в частині п.1.20 від 19.12.2006 року вимогам закону, то колегія суддів виходить з наступного.

Виконавчий комітет у своєму рішенні керується п.п.10 п. «б» ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Стаття 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» регламентує повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і звязку, але в зазначеній нормі відсутні повноваження, які б надавали виконавчому комітету право приймати рішення стосовно видачі свідоцтв про право власності.

Зокрема, як зазначено в п.п. 10 п. «б» ст.30 вказаного закону в редакції, що діяла на час прийняття виконавчим комітетом оскаржуваного рішення, до відання виконавчих органів міських рад належать делеговані повноваження, в т.ч. облік та реєстрація відповідно до закону обєктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Оскільки виконавчий комітет прийняв оспорюване рішення (п.1.20) з перевищенням своїх повноважень, воно порушує право власності ОСОБА_5, то на підставі ч. 1 ст.393 ЦК України позовні вимоги щодо цього рішення є законними та обґрунтованими. Відповідно, видане на підставі цього рішення свідоцтво про право власності є недійсним.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про дотримання ним строків позовної давності, оскільки з поданої ним заяви до міського голови 17.02.2012 року про видачу копії оспорюваного рішення, вбачається, що початок перебігу строку позовної дати розпочався саме з цієї дати /а.с.8/.

Безпідставними є, за думкою судової колегії, доводи представників відповідачів та третьої особи про підтвердження судовими рішеннями відсутності у ОСОБА_6 (продавця склопункту №19 за договором з ОСОБА_5 від 20.07.2007 року) права власності на вказаний склопункт (рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20.08.2013 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2013 року) - /а.с.125,224/ з огляду на таке.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки договір купівлі-продажу від 20.07.2007 року, за яким ОСОБА_5 набув право власності на майно, є чинним, то оспорювані ним рішення виконкому та свідоцтво про право власності хоча і датовані раніше ніж він став власником порушують його права користування, володіння і розпорядження належним йому майном.

Так як судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, обставини, які суд вважав встановленими, не доведено, висновки суду не відповідають обставинам справи, то рішення суду слід скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На підставі ч.1 ст.393, ч.ч. 1,2 ст.328 ЦК України, п.п. 10 п. «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст.ст.303,316, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 1,2,3 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23 грудня 2013 року скасувати, ухвалити нове.

Визнати незаконним і скасувати п.1.20 рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 592 від 19 грудня 2006 року в частині видання управлінням комунальної власності свідоцтва про право власності територіальній громаді м.Херсона в особі Херсонської міської ради на окремо розташовану споруду літ.«Б» загальною площею 103,2 кв.м. по пр.Ушакова, 62.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28 грудня 2006 року, видане територіальній громаді м.Херсона в особі Херсонської міської ради на окремо розташовану споруду літ. «Б» по пр.Ушакова, 62 в м.Херсоні загальною площею 103,2 кв.м.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді