Справа № 203/6922/14-ц
Провадження № 2-з/0203/139/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду перебуває позовна заява ОСОБА_1, предявлена через суд позов до ОСОБА_2, Кіровського ВДВС Дніпропетровського Міністерства юстиції України, ДП «Інформаційний центр» МУЮ, УДВС ГУЮ у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання акту про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна недійсним, визнання протоколу проведення електронних торгів недійсним, витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь позивача квартири АДРЕСА_1.

02 грудня 2014 року позивач звернувся з заявою про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 36,6 кв.м.: кімната 1 18,9 кв.м., кухня 6,8 кв.м., санвузол 2,2 кв.м., коридор 6,3 кв.м., коридор 2,4 кв.м., житловою площею 18,9 кв.м., яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 12 грудня 2000 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №5/289-2000, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради та записаного к реєстрову книгу №380п за №67-123.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Разом з тим, у своїй заяві позивач не наводить обставин на підтвердження наміру з відчуження відповідачем новим власником, квартири АДРЕСА_3, а сама по собі реалізація цього майна з електронних торгів не свідчить про намір набувача майна з цих торгів відчужити або зменшити вартість цього майна. Крім зазначеного, позивачем не наведено доказів на підтвердження необхідності застосування такого способу забезпечення як арешт, який полягає за своєю суттю, з урахуванням положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», у вилученні майна із користування.

Також, вирішую заявлене клопотання про забезпечення позову, суд приймає до уваги, що позивач просить накласти арешт на квартиру, яка належить йому на підставі свідоцтва на право власності від 12 грудня 2000 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів, проте вказана квартира після проведення 22 серпня 2014 року електронних торгів, як зазначає сам позивач у позові, зареєстрована на праві власності вже за іншою особою ОСОБА_2 та на підставі іншого правовстановлюючого документу, у звязку з чим квартира, зареєстрована в органах реєстрації на підставі іншого документу і накладення арешту на квартиру зареєстровану, за попереднім правовстановлюючим документом буде невиконуваним.

Одночасно суд, вирішуючи питання забезпечення позову, приймає до уваги, що позивач відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 ЦПК України з метою запобігання зловживання забезпеченням позову заставу не вносив, про такі обставини у заяві не зазначив.

За таких обставин, позивач не довів перед судом наявність підстав для забезпечення позову у спосіб про який клопотав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення його позову до ОСОБА_2, Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3, про визнання акту про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна недійсним, визнання протоколу проведення електронних торгів недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову подається протягом пяти днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко