Справа № 559/2915/14-ц
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"13" жовтня 2014 р. Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Лопухович А.О. розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИЛА:

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, 31 березня 2008 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KF 48171, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 91 000 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 30.03.2023 року під 12,50 % річних. В якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором з ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого остання являється поручителем по зобов»язаннях ОСОБА_3. Відповідач своїх зобов»язань по договору належним чином не виконував, тому утворилася заборгованість в сумі 68005,95 доларів США, що еквівалентне 925273,79 гривень. Просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу за кредитним договором, а також судові витрати по справі. Крім того, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в які просить в якості забезпечення позову накласти арешт на рухоме, нерухоме майно та грошові кошти відповідачів, а також обмежити їх право виїзду за межі України.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що дана заява підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Заявлене клотання позивача про наклдення арешту на грошові кошти та майно відповідачів, в межах заявлених позовних вимог, підлягає до задоволення.

Статтею 152 ЦПК України передбачено вичерпний перелік видів забезпечення позову, серед яких як засіб забезпечення позову обмеження у праві виїзду відсутній. Вирішення питання судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК України, тобто при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, клопотання позивача про обмеження у праві виїзду відповідачів до задоволення не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст.ст.151, 152, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И ЛА :

Заяву публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову задоволити частково.

Накласти арешт на майно та грошові кошти (в межах заявлених позовних вимог), що належать відповідачам:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2;

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, жительки м.Дубно, вул..Шевченка, 22 «а» Рівненської області, які знаходяться у них чи інших осіб.

Копію ухвали для виконання направити відділу Державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції.

Копію ухвали направити сторонам для відому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання даної ухвали.

Суддя: