Справа № 462/5931/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2014 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова

у складі:

Головуючого-судді Галайко Н.М.

При секретарі Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, просить визнати недійсною та скасувати довіреність посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 11.05.2011 року дану від імені ОСОБА_6, який у зв'язку з хворобою та похилим віком ОСОБА_6 і за його дорученням підписане ОСОБА_5, як таку, що була підписана в момент, коли ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Також просить визнати правочин - довіреність підписану за дорученням ОСОБА_6 ОСОБА_5 недійсним з моменту його вчинення.

Позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його дід ОСОБА_6, який був батьком матері позивача ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після смерті діда позивач, як спадкоємець першої черги, згідно правила спадкової трансмісії звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі вказаного правовстановлюючого документа, оскільки ОСОБА_6 уклав заповіт, згідно якого заповів усе належне йому майно ОСОБА_2. У вересні 2012 року позивач отримав копію довіреності та договору дарування і тоді дізнався, що дана довіренсіть видана 11.05.2011 року та договір дорування від 11.05.2011 року 4/9 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6. Відповідно до довіреності посвідченої 11.05.2011 року приватним нотаріусом ОСОБА_4, якою ОСОБА_6 уповноважував ОСОБА_3 або ОСОБА_2 бути його представником у різних органах. В довіреності вказувалось, що у зв'язку із хворобою та похилим віком ОСОБА_6 і за його дорученням довіреність підписана ОСОБА_5. Позивач покликається на те, що на момент підписання доручення ОСОБА_6 не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки з 1975 року майже щорічно перебував на лікуванні в КЗ «Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні», із його медкарти вбачається, що він мав зниження пам'яті на минулі і біжучі події. ОСОБА_6 в 1945 році був контужений, з 1975 року багаторазово лікувався в КЗ «Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні» з приводу наслідків черепно-мозкової травми, вираженого психоорганічного синдрому. Відповідач ОСОБА_2 закрила ОСОБА_6 в квартирі, не давала йому можливості в спілкуванні з рідними, чинила на нього моральний тиск і невдовзі ОСОБА_6 помер. Позивач стверджував, що ОСОБА_2 скорситалась тим, що ОСОБА_6 не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки мав хвору психіку, подарувала собі 4/9 частини квартири, яка належала ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на його мотиви, додатково пояснив, що ОСОБА_6 був його рідним дідом, батьком його матері. Дід протягом тривалого часу періодично перебував на лікуванні в КЗ «Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні» з приводу наслідків черепно-мозкової травми, вираженого психоорганічного синдрому. Його дід не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, чим скористалась відповідач ОСОБА_2, яка під тиском змусила діда погодитись на видачу доручення на її ім'я. В той самий день було укладено договір дарування належної ОСОБА_6 4/9 частини квартири АДРЕСА_1. Вважає, що вказану довіреність ОСОБА_6 видав оскільки не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що ОСОБА_6 був її чоловіком, він добровільно видав доручення на її ім'я, оскільки у зв'язку з хворобою та похилим віком йому було важко самостійно ходити в різні інстанції, вона доглядала за чоловіком, а тому він видав доручення на її ім'я. Просить в позові відмовити в зв'язку з безпідставністю вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що ОСОБА_6 добровільно видав доручення на її ім'я та на ім'я своєї дружини з метою укладення договору дарування належної йому частки квартири на ім'я дружини, а також отримання пенсії, всіх необхідних документів, оскільки в зв'язку з похилим віком та станом здоров'я самостійно не міг це зробити. Просить відмовити в позові.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, подала суду пояснення в яких пояснила, що 11.05.2011 року нею посвідчено довіреність від імені ОСОБА_6 для представництва його інтересів з визначенням певних повноважень. Вказана нотаріальна дія вчинена за викликом за місцем проживання довірителя та за його дорученням в його присутності та в присутності нотаріуса іншою особою, оскільки внаслідок хвороби ОСОБА_6 не міг підписатися власноручно. Текс довіреності йому нотаріусом також прочитано вглос та роз'яснено право на скасування довіреності. При посвідченні довіреності нею було встановлено особу довірителя та підписанта та з'ясоваано обсяг цивільної дієздатності. По суті документу було з'ясовано, що довіритель бажає видати довіреність з метою дарування належної йому на праві власності частки квартири АДРЕСА_1 своїй дружині ОСОБА_2

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, хоч була повідомлена про час та місце слухання справи належним чином, суд ухвалив слухати справу у її відсутності.

Заслухавши представника позивача, її адвоката, відповідачів, вислухавши думку прокурора, який просить суд в позові відмовити, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторонни, яку вона представляє.

Згідно ст.245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Як встановлено судом 11.05.2011 року ОСОБА_6 видав доручення, яким уповноважив ОСОБА_3 або ОСОБА_2 бути його представником з питань подання та отримання від його імені документів, заяв, довідок тощо; отримувати належну йому пенсію з усіма додатками до неїу сумі згідно нарахувань, в отриманні грошових сум за нього розписуватись; представляти його інтереси в усіх державних, комунальних, приватних органах, установах, організаціях, органах нотаріату з питань укладення від його імені договору дарування належної йому на праві власності частки квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, на умовах на їх розсуд. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрована в реєстрі за номером №477 (а.с.7).

Згідно договору дарування 4/9 частки квратири 11.05.2011 року ОСОБА_6, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_4, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 11.05.2011 року за реєстром №477 діє ОСОБА_3 з однієї сторонни та дружина ОСОБА_2 уклали договір про таке: ОСОБА_6 подарував, а дружина ОСОБА_2 прийняла в дар 4/9 частки квартири за адресою АДРЕСА_1, даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясинською Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №979 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 31.07.2012 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.10).

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №608 від 05.09.2014 року у звя'зку з недостатністю, суперечливістю в медичній документації даних про психічний стан ОСОБА_6 на час укладення правочинів встановити чи міг ОСОБА_6 усвідомлював значення своїх дій та керувати ними не виявляється можливим.

Згідно данного акту судово-психіатричної експертизи вказано, що у первинному огляді з 2040 року зазначені скарги на зниження пам'яті. Паралельно у всіх записах про психічний стан зазначено, що всі види орієнтації збережені. Критика до свого стану формально збережена. В багатьох щоденниках відмічено, що хворий цікавиться своїм лікуванням, долучається до культтерапії і слухає радіо. Також зазначено, що в 2007 році та в 2010 році на лікування поступав самостійно, а також з аналізу архівних історій виписувався - самостійно. У виписці (медкарта №2174-7) зазначено, що у відділенні проводить більшу частину дня, протее часто ходить додому ночувати. Госпіталізації носять реабілітаційно-підтримуючий характер. Аналізуючи медичну документацію встановлено, що описи психічного стану є малоінформативними, суперечливими і не відповідають встановленим діагнозам, тому дати відповідь на поставлені питання не виявилось можливим.

Суд критично оцінює покликання позивача на те, що підставою визнання недійсності довіреності є те, що ОСОБА_6 не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки наведене не відповідає матеріалам справи, зокрема акту судово-психіатричної експертизи.

Суд приймає до уваги пояснення відповідачів по справі, оскільки такі повністю стверджуються наявними матеріалами справи.

Крім цього, відповідно до ст. 41 Закону України "Про нотаріат" нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, чи приміщенні органів місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Як вбачається із пояснень (а.с.13) приватного нотаріуса ОСОБА_4 нею було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_6 для представництва його інтересів з визначенням певних повноважень. Вказана нотаріальна дія вчинена за викликом за місцем проживання довірителя та за його дорученням в його присутності та в присутності нотаріуса іншою особою, оскільки внаслідок хвороби ОСОБА_6 не міг підписатися власноручно. Її дії відповідали вимогам Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зі змінами від 24.05.2004 року.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, судом з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, доручення від 11.05.2011 року, було перевірено на відповідність вимогам щодо його форми та порядку посвідчення за всіма можливими доказами. Належних доказів, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження недійсності доручення за ст. 225 ЦК України не надано.

Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищенаведених фактів та обставин, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог позивача, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 58, 60, 209, 212, 213, 215,218,222 ЦПК України, ст.ст.203, 225, 237, 245 ЦК України, ст. 41 Закону України "Поро нотаріат", суд -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішенням.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Галайко Н.М.