АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5705/14 Справа № 186/1255/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Григорченка Е.І.,

при секретарі Косенко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Першотравенську про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок смерті чоловіка, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася із вищезазначеним позовом до суду. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона, починаючи з 08 квітня 1972 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 Протягом тривалого часу чоловік позивача працював в тяжких умовах на підприємствах ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 21 липня 2002 року на підприємстві сталася трагедія внаслідок вибуху метаноповітряної суміші в 572-ому бортовому штреку загинув її чоловік, який в цей час виконував свої трудові обовязки. Відповідно до акта про нещасний випадок від 24 липня 2002 року № 59, ОСОБА_2 загинув внаслідок отруєння оксидом вуглецю внаслідок вибуху, що стався 21 липня 2002 року. У звязку з втратою чоловіка позивач переживає постійні душевні страждання, що свідчить про завдання їй моральної шкоди, яку вона оцінила в розмірі 25 000 грн та яку просила стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка під час виконання ним трудових обовязків 25000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий судовий розгляд.

Таким чином, предметом розгляду даної справи є рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що чоловік позивачки - ОСОБА_3, з яким вона перебувала в шлюбі з 08 квітня 1972 року, при виконанні трудових обовязків на ДВАТ «Шахта «Ювілейна» 21 липня 2002 року був смертельно травмований, підтвердженням чого є акт №59 про нещасний випадок від 31 липня 2002 року.

21 липня 2002 року ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть 1-КИ №461092, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області 22 липня 2002 року).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення суми моральної шкоди з ВВД ФССНВУ в м. Першотравенську за втрату нею близької людини суд виходив з того, що правилами статей 21,28 та 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено відшкодування моральної шкоди саме потерпілим, а не членам їх сімей.

Зясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами

Апелянт в своїй скарзі посилається на те, що згідно ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в ред. 17.01.2002 року на момент смерті чоловіка позивачки) передбачала, що за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Таким чином, враховуючи вимоги ст. 21 Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобовязаний своєчасно в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті особам, які перебували на його утриманні, з усіма видами соціальних послуг та виплат, передбачених цією статтею.

Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можна.

Відповідно до пн. е) ст. 21 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фондом сплачується грошова сума за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння потерпілому. Пн. 3 ст. 34 Закону визначає порядок виплати Фондом грошової суми за моральну шкоду саме потерпілому на виробництві. Абз. 2 ст. 43 Закону передбачено вичерпний перелік страхових виплат, на які мають право члени сімї потерпілого на виробництві в разі його смерті внаслідок професійного захворювання чи виробничої травми, а саме: «У разі смерті потерпілого члени його сімї мають право на одержання від Фонду соціального страхування від нещасних випадків страхових виплат (одноразової допомоги, пенсії у звязку із втратою годувальника) та послуг, повязаних з похованням померлого. Законом не передбачено право членів сімї на отримання страхової виплати за моральну шкоду внаслідок смерті потерпілого на виробництві.»

Що стосується відшкодування матеріальної шкоди у разі смерті потерпілого на виробництві членам сімї та утриманцям, які перебували на його утриманні підпунктом б п.1 та п. 2 ст. 21, п. 2 ст. 28 Закону визначено вичерпний перелік видів страхових виплат, які виплачуються за рахунок коштів Фонду, а саме: одноразова допомога в разі смерті потерпілого, відшкодування витрат на ритуальні послуги та організація поховання померлого.

Таким чином, нормами Закону не передбачено право членів сімї та утриманців на отримання страхової виплати за моральну шкоду внаслідок смерті потерпілого на виробництві.

Крім того, в частинах 7-9 ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», конкретно визначено страхові виплати у разі смерті потерпілого від нещасного випадку, де відсутня виплата відшкодування моральної шкоди членам сімї потерпілого.

Відповідно до характеру правовідносин, що виникли між померлим ОСОБА_3 та ВАТ «Павлоградвугілля» внаслідок його травмування, встановлено відповідальність роботодавця, що підтверджено актом про нещасний випадок на виробництві зі смертельним наслідком №59 від 24.07.2002 рорку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: