АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2367/14 Справа № 202/223018/13 Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л.П. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді - Осіяна О.М.,

суддів - Кіктенко Л.М., Глущенко Н.Г.,

при секретарі - Бец Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради, третя особа - ОСОБА_3, про перерахунок розміру плати за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в квітні 2013 року звернулася з позовом до відповідача КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради про перерахунок розміру плати за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території.

Також просила зобов'язати відповідача підготувати до укладання договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території і укласти його з позивачем на умовах, встановлених попереднім договором, його проектом. Крім того, провести ремонт конструктивних елементів будинку, стягнути із відповідача моральну шкоду.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №53» Дніпропетровської міської ради, третя особа - ОСОБА_3, про перерахунок розміру плати за послуги по утриманню будинку і прибудинкової території - відмовлено.

На рішення суду позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів 21 листопада 1994 року, відповідно до розпорядження №3/3103/94 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5.

19 жовтня 2012 року за реєстровим номером 3-2052 Шостою дніпропетровською державною нотаріальною контрою видано Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини квартири після ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.106).

Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., серія та номер 2286, виданий 28.12.2012 року ОСОБА_2 є власником ? частки квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки КП ЖЕП №53 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( а.с.64).

Відповідно до витягу з особового рахунку НОМЕР_1, який було відкрито на власника квартири АДРЕСА_1 батька позивача - ОСОБА_4, КП «ЖЕП № 53» ДМР щомісячно здійснюється перерахунок плати за ненадані та надані не в повному обсязі послуги, незважаючи на те, що станом на що станом на 01.04.2013 року сума заборгованості перед КП «ЖЕП № 53» ДМР складає 712,42 грн. ( а.с.93-96). Так, в березні 2013 року, сума перерахунку склала 47,25 грн., при місячному нарахуванні 118,81 грн.

КП «ЖЕП № 53» ДМР надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в повному обсязі, що підтверджується відомістю по видам послуг по будинку за період з 01.01.2012 року по 28.02.2013 року ( а.с.91-92).

Як вказав представник відповідача КП «ЖЕП № 53» ДМР не заперечує проти укладення договору з позивачкою, але відповідний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, укладається між підприємством та власником або наймачем квартири.

Оскільки згідно з правовстановлюючими документами, які є в КП «ЖЕП № 53» ДМР власником квартири АДРЕСА_1 був батько позивача - ОСОБА_4 з ним і було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 05.04.1995 року з КВЖРЕП Індустріального району, на підставі якого було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1. У зв'язку з фактом смерті 23.02.2011 року ОСОБА_4, договір припинив свою дію.

Для укладання з позивачем договору та переоформлення на нього особового рахунку, було потрібно надати до КП «ЖЕП № 53» ДМР документ, який підтверджує право власності за нею на квартиру АДРЕСА_1. В ході розгляду справи 04.09.2013 року позивачкою надані КП ЖЕП №53 ДМР необхідні документи ( а.с.137-138) .

При вирішенні питання щодо укладення договору та оплати наданих послуг суд обґрунтовано посилався на вимоги ст. 162 ЖК України, ч. 4 ст.319, ст. 322,638 ЦК України, ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідач надав проект договору на участь у витратах по утриманню будинку і прибудинкової території на погодження позивачці, що не заперечується позивачкою.

Законом встановлено, що процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Суд не прийняв до уваги посилання позивача на те, що саме відповідач ухиляється від укладання договору, та те що між сторонами не узгоджено тарифи, оскільки відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», саме на споживачеві лежить обов'язок в укладенні цього договору та оплаті наданих послуг, а згідно зі ст. 14 цьоого Закону, ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Крім того, всі зміни по розрахунку тарифів на комунальні послуги та послуги з утримання будинків, затверджені в установленому законом порядку органами виконавчої влади.

Виходячи із цього, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача підготувати до укладання договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території і укласти його з позивачем на умовах, встановлених попереднім договором, його проектом та визнання дії керівника ЖЕП №53 ОСОБА_7 неправомірними не знайшли свого підтвердження і задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивачки в частині зобов'язання відповідача проаналізувати тарифи і їх відповідність, визначити обґрунтований розмір економічних витрат на їх виробництво і визначити розмір щомісячної плати в договорі на даний набір послуг не вище ніж в м. Києві, то суд також не вбачав законних підстав для їх задоволення.

Відповідно до рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 року № 964 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади міста», розпорядження управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 10.01.2008 року № 15 «Про здійснення нарахувань за фактично надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» протягом кожного місяця, наступного за звітним, КП «ЖЕП № 53» ДМР здійснюється нарахування розміру квартирної плати лише за фактично надані у звітному місяці послуги. За всі ненадані або надані не в повному обсязі споживачам послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, КП «ЖЕП № 53» ДМР здійснює перерахунок квартплати.

Щодо заявлених позовних вимог в частині звільнення від оплати за спожиті послуги, у зв'язку з не проживанням в квартирі, суд зазначив про те, що відповідно до довідки СТ «Верстатобудівник» від 21.01.2013 року за №21-01/ід ОСОБА_2, в зв'язку з професійною діяльністю проживає в осінньо - зимовий період з першого жовтня 2012 року по перше травня 2012 року на території садівничого товариства « Верстатобудівник» Марянівської сільської ради. Час перебування 24 години на добу ( а.с.57).

Статтею 66 ЖК України встановлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Відповідно до п.2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викупних квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Тому витрати на утримання житла зобов'язані оплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Розмір тарифів (нормативних витрат, пов'язаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) визначається згідно з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.09 № 529.

Ці витрати не залежать від того, проживає особа в квартирі (власник або наймач) чи ні.

Тарифи розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що передбачений додатком до Порядку.

Оплата цих послуг повинна здійснюватися з моменту отримання права власника на квартиру. Зменшення розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в разі відсутності споживача, чинним законодавством не передбачено.

Щодо позовних вимог про застосування до плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території 25 відсоткову знижку, відповідно до п.5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», як дитині війни, то позивачка не має статусу дитини війни. Тому суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Статус «дитини війни» має третя особа ОСОБА_3, однак нею позовні вимоги до суду не заявлялись ( а.с.140).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Щодо заявлених позовних вимог в частині складання актів виконаних робіт між позивачем та відповідачем, то такий обов'язок відповідача не передбачений чинним законодавством.

Відповідно до п. 7 рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 р. № 964 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади міста» факт надання послуг має підтверджуватись актом виконаних робіт, підписаним представником виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з Порядком контролю за наданням послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим розпорядженням департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради від 10.11.2011 року № 837, акт виконаних робіт підписується щомісячно між представником житлово-експлуатаційного підприємства та головою органу самоорганізації населення. Оскільки орган самоорганізації населення (будинковий комітет) в будинку АДРЕСА_1 не створено та не зареєстровано у виконкомі Індустріальної районної в м. Дніпропетровськ раді, відповідно підстав для підписання актів виконаних робіт щомісячно не має.

Відповідно до ст. 18 Закону України 24.06.2004 року № 1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги»: «У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі».

Оскільки представник КП «ЖЕП № 53» ДМР для складання акту-претензії не викликався, акти-претензії надані до суду позивачем складені без участі представників відповідача, такі акти-претензії не є належним доказом по справі та не є підставою для проведення перерахунку за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

В уточненій позовній заяві позивачка просила суд зобов'язати КЖЕП №53 провести ремонт конструктивних елементів, а зібрані додатково 80 грн. із кожної квартири, повернути шляхом перерахунку в сторону зменшення в наступних періодах. Як вбачається із долученої до позовної заяви розписки кошти від мешканців кв.44 в розмірі 80 грн. КП ЖЕП №53 не отримував, а отримала ОСОБА_8 (а.с.144).

Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди у сумі 1190 грн.із КП «ЖЕП № 53» ДМР, позивачка вказує на використання дверей тамбуру в якості засобу повідомлення про борг якого не існує, без її згоди, розповсюдження недостовірної інформації, пов'язаної з використанням її персональних даних, напруження страху, погроз, образливий тон начальника ЖЕК в період вияснення відносин, приниження честі і гідності є протиправними діями, які порушують її інтереси, попирають її право невтручання і особисте життя.

Як вбачається із долучених же самою позивачкою повідомлень про борг вказано прізвище ОСОБА_4, а не ОСОБА_3.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, роз'яснених в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати: чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано доказів понесеної ним моральної шкоди, що унеможливлює задоволення позову без встановлення судом всіх необхідних фактів та обставин. Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають.

Щодо заявлених позивачкою вимог про зобов'язання відповідача компенсувати витрати, які виникли в результаті необхідності вияснення відносин з ЖЕК: вартість канцелярських товарів (папір, ручка), вартість юридичної літератури -248,5 грн., поштові витрати -31,9 грн., то такі витрати відповідно до ст.79 ЦПК України не відносяться до судових витрат та витрат пов'язаних з розглядом справи, а тому відшкодуванню не підлягають.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що: суд не з'ясував всіх обставин у справі; застосував закон, який не розповсюджується на ці правовідносини; не враховані підстави для перерахунку суми за послуги, які відповідачем не надаються; відповідач не виконує обов'язку щодо укладення договору про надання послуг; відсутність позивачки у окремі періоди року у спірній квартирі.

Відповідно до витягу з особового рахунку НОМЕР_1, який було відкрито на власника квартири АДРЕСА_1, КП «ЖЕП № 53» ДМР щомісячно здійснюється перерахунок плати за ненадані та надані не в повному обсязі послуги, незважаючи на те, що станом на що станом на 01.04.2013 року сума заборгованості перед КП «ЖЕП № 53» ДМР складає 712,42 грн. ( а.с.93-96). КП «ЖЕП № 53» ДМР надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в повному обсязі, що підтверджується відомістю по видам послуг по будинку за період з 01.01.2012 року по 28.02.2013 року ( а.с.91-92).

КП «ЖЕП № 53» ДМР не заперечує проти укладення договору із позивачкою, але відповідний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, укладається між підприємством та власником або наймачем квартири.

Оскільки згідно з правовстановлюючими документами, які є в КП «ЖЕП № 53» власником квартири АДРЕСА_1 був батько позивача - ОСОБА_4 з ним і було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 05.04.1995 року з КВЖРЕП Індустріального району, на підставі якого було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1. У зв'язку з фактом смерті 23.02.2011 року ОСОБА_4, договір припинив свою дію.

Для укладання з позивачем договору та переоформлення на нього особового рахунку, було потрібно надати до КП «ЖЕП № 53» документ, який підтверджує право власності за нею на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги.

Доводи позивачки про те, що саме відповідач ухиляється від укладання договору, та те що між сторонами не узгоджено тарифи, оскільки відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач також зобов'язаний укласти договір та оплачувати надані послуги, а згідно зі ст. 14 цього Закону, ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Всі зміни по розрахунку тарифів на комунальні послуги та послуги з утримання будинків, затверджені в установленому законом порядку органами виконавчої влади.

Відповідно до вимог ст.66 ЖК України, п.2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» витрати на утримання житла зобов'язані оплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Розмір тарифів визначається згідно з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.09 № 529.

Зменшення розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в разі відсутності споживача, чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до п. 7 рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 13.07.2011 р. № 964 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку окремо для житлово-експлуатаційних підприємств комунальної власності територіальної громади міста» факт надання послуг має підтверджуватись актом виконаних робіт, підписаним представником виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з Порядком контролю за наданням послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим розпорядженням департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради від 10.11.2011 року № 837, акт виконаних робіт підписується щомісячно між представником житлово-експлуатаційного підприємства та головою органу самоорганізації населення.

Оскільки представник КП «ЖЕП № 53» ДМР для складання акту-претензії не викликався, акти-претензії надані до суду позивачем складені без участі представників відповідача, такі акти-претензії не є належним доказом по справі та не є підставою для проведення перерахунку за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За таких обставин відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.307,308,315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із моменту її проголошення.

Судді: