АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/6901/14 Головуючий1 інстанції - Комплєктова Т. О.
Справа №428/1691/13-ц Доповідач - Кіпенко І.С.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2013 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

У лютому 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що між ним та ОСОБА_2 22 травня 2006 року був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 22 675,79 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік з кінцевим терміном повернення 21 листопада 2009 року.

Оскільки ОСОБА_2 належним чином не виконує свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором станом на 29 грудня 2012 року у розмірі 202 024,43 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ПАТ КБ «Приватбанк» рішення суду оскаржив в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права та просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позов.

Інші особи, що брали участь у справі рішення суду не оскаржили.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 12 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2006 року в розмірі 124 398,82 грн. Вирішено питання про розподіл судові витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2014року рішення апеляційного суду Луганської області від 12лютого 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав, передбачених п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Згідно зі ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судовим розглядом встановлено, що 22.05.2006 року між ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір. Відповідно до умов договору від 22.05.2006р. відповідачеві по справі було надано строковий кредит в сумі 22675.80грн.на придбання меблевого комплекту та сплати комісії.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2, позичальник доручає Банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання в сумі 18 197 грн. 00 коп. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ПП ОСОБА_3 на р.НОМЕР_1, а також комісію Компанії, зазначену в п. 2.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам., для придбання меблів, які передаються у заставу. Предмет застави знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 тобто за місцем реєстрації ОСОБА_2

Як передбачено договором ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за дорученням позичальника перерахував кошти ПТСМ ЧП "ОСОБА_4" на р.НОМЕР_1 саме за придбання відповідачем ОСОБА_2 меблевого комплекту та комісію, що підтверджується копіями меморіальних ордерів від 23.05.2006 року, долучених матеріалів справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що банком не було перераховано кошти ПТСМ ЧП "ОСОБА_4" на р.НОМЕР_1 за придбання відповідачем меблевого комплекту та комісію не відповідає встановленим обставинам справи.

Факт придбання відповідачем у ПТСМ ЧП "ОСОБА_4" 22.05.2006 року меблевого комплекту «Віка» вартістю 18197 грн. підтверджується актом прийому передачі товару та рахунком НОМЕР_2 від 22-05.2006 року (а.с.8,36).

Статтями 526, 610, 611 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Взятих не себе зобов'язань, щодо повернення коштів у відповідності до строків зазначених у договорі позики ОСОБА_2, не виконував, в зв'язку з чим виникла заборгованість, строк сплати якої минув.

Як вбачається з матеріалів справи 29.12.2008 року було видано судовій наказ від 17.11.2008 року про стягнення з відповідача на користь Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором DNН4ТР8S190618 від 22.05.2006р. в розмірі 55876 грн. та судових витрат.

Ухвалою Сєверодонецького міського суду Луганської області від 29.12.2008 року зазначений судовій наказ скасовано.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 29.12.2012 року позивачем нарахована заборгованість у розмірі 202 824 грн. 43 коп., яка складається з 22675 грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом, 71 588 грн., 52 коп. - заборгованість по процентам, 98425 грн. 61 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 9634 грн. 50 коп. - штраф процентна складова).

При розгляді справи 4.11.2014р. в судовому засіданні апеляційного суду Харківської області відповідач вказував, що він не отримував кредит та у заяві про надання кредиту не його підпис.

За таких обставин, апеляційний суд враховуючи, пояснення ОСОБА_2, та ті обставини, що на момент укладення кредитного договору від 22 травня 2006 року він не мав паспорта серії НОМЕР_3, виданого 27 грудня 1995 року Сєвєродонецьким МВ ГУ МВС України у Луганській області, оскільки втратив його 15 квітня 2005 року, для усунення розбіжностей при вирішенні даного спору, суд в порядку ст. 10 ЦПК України роз'яснив ОСОБА_2 про необхідність надати вільні зразки його підпису у необхідній для експерта кількості, а також роз'яснив сторонам про необхідність призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, та оголосив у зв'язку з цим перерву до 11.11.2014р.

В судове засідання11.11.2014р. сторони не з'явились будь яких клопотань про призначення у справі почеркознавчої експертизи не надали.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10, частин 1, 4 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не надано належних доказів на підтвердження доводів щодо неотримання ним коштів за кредитним договором та товару оплаченого за рахунок кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільно-правових обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З позовом про визнання недійсним договору кредиту від 22 травня 2006 року ОСОБА_2 не звертався, та не позбавлений такої можливості. Укладений між сторонами кредитний договір недійсним не визнавався, у зв'язку з цим, відсутні підстави вважати договір неправомірним, чи не дійсним в якійсь частині.

Не визнаючи позов та наполягаючи на тому, що він не отримував кредит, відповідач в судовому засіданні апеляційного суду Луганської області просив зменшити суму неустойки.

Колегія суддів відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України вважає за можливим зменшити розмір неустойки до 20 000 грн., оскільки розмір нарахованої неустойки в сумі 98425 грн. 61 коп. значно перевищує розмір збитків позивача.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 124398грн.82к.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зазначені витрати складають: судовий збір 1243грн.98к. у суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та судовий збір 104грн. у суді апеляційної інстанції, всього 1347грн.98к, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 вересня 2013 року скасувати.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» , - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № DNН4ТР8S190618 від 22.05.2006 року у розмірі 124398 грн. 82 коп. (сто двадцять чотири тисячі триста дев'яносто вісім), яка складається з 22675 грн. 80 коп. - заборгованість за кредитом, 71 588 грн. 52 коп. - заборгованість по процентам, 20 000 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 9634 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 1243грн.98к. судовий збір у суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та 104,41 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді