Справа №534/1614/14-ц
Провадження № 2/534/752/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2014 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і довічно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є пенсіонером за віком та інвалідом другої групи, відповідач ОСОБА_2 є її повнолітнім сином. Вона часто хворіє , амбулаторно лікується , коштів на лікування та проживання не вистачає, інших доходів, крім пенсії вона не має. Відповідач матеріально не допомагає, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти , починаючи з дня подання позову і довічно.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини зазначені в ньому. При цьому зазначила , що має також повнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в Російській Федерації і по мірі необхідності надає їй матеріальну допомогу у виді предметів одягу, ліків та грошей. Вона не бажає предявляти до неї позовні вимоги про стягнення аліментів на своє утримання і не бажає , щоб вона залучалась до участі в справі в якості третьої особи , адресу дочки повідомити суду не може , оскільки остання недавно змінила місце проживання.

Відповідач позов визнав повністю, зазначив , що він згоден сплачувати аліменти на утримання матері в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно і просив ухвалити саме таке рішення , посилаючись на те ,що він не в змозі допомагати своїй матері в добровільному порядку в звязку з тим, що зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини та утримання дружини , яка здійснює догляд за новонародженою дитиною.

Представник третьої особи ОСОБА_5 заперечувала проти позову , посилаючись на безпідставність вимог, оскільки відповідачем повністю визнаються вимоги позивача, ніщо не заважає відповідачу надавати матеріальну допомогу матері в добровільному порядку, однак необхідність ухвалення рішення по даній справі відповідач повязує тільки з тим ,що ним сплачуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини та дружини, що здійснює догляд за новонародженою дитиною. Позивач фактично заявляє вимоги про стягнення додаткових витрат , а не аліментних платежів, і сама позивач має щомісячні доходи, які значно перевищують доходи відповідача, а також додатково отримує допомогу від своєї повнолітньої дочки і не довела суду обставин , що вона потребує в матеріальній допомозі відповідача, а позов подано лише для зменшення розміру аліментів , що стягуються з відповідача на утримання дружини. Згідно позовних вимог та доказів наданих позивачем в судовому засіданні позивач фактично заявляє вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат відповідно до ст.203СК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.02.1980 р. (а.с.5).

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи довічно , згідно посвідчення серії АВ № 197704 від 18.11.2003 р. (а.с.9).

Згідно довідки лікаря від 15.05.2014р. ОСОБА_1 є пенсіонером та постійно лікується амбулаторно і потребує постійного приймання ліків (а.с .8).

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 була звільнена з роботи 12.06.2014 р. в звязку зі станом здоровя, який перешкоджає продовженню даної роботи (а.с.16).

ОСОБА_2 перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 і мають неповнолітню доньку Вероніку, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас.17-18).

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 працює на ВАТ Полтавський ГЗК загальна сума доходу за період з грудня 2013 року по травень 2014 року 26952 грн, середньомісячна заробітна плата до 5000 грн. (а.с.19).

Згідно рішення Комсомольського міського суду від 15.05.2014 р. ОСОБА_2 зобовязаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини Вероніки, 08.03.2014 р. у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку; згідно рішення Комсомольського міського суду від 10.09.2014р. ОСОБА_2 зобовязаний до сплати аліментів на утримання дружини ОСОБА_4 в розмірі 1/5 частини його заробітку , починаючи з 15.04.2014р. і до досягнення дитиною трьохрічного віку , тобто до 08.03.2017р. включно . (а.с. 25,58).

Згідно довідки УПФ м. Комсомольська ОСОБА_1 знаходиться у них на обліку та отримує пенсію у розмірі 1036 грн щомісячно (а.с.27).

Згідно довідки Управління ВД ФССНВ у Полтавській області Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_1 одержує страхові виплати щомісячно в розмірі 1561 грн 61 коп (а.с.59).

Також, судом встановлено, що у позивачки окрім відповідача є ще одна повнолітня дочка, від якої позивач отримує матеріальну допомогу , що підтверджується поясненнями позивача в судовому засіданні та письмовими поясненнями позивача від 18.07.2014р. в яких вона вказує , що дочка ОСОБА_6 допомагає їй матеріально щомісячно в сумі 500 грн (а.с.14).

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Відповідно до ст.201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Слід зазначити, що моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід , тощо.

При цьому, суд приходить до висновку, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Відповідно до довідки про доходи позивача розмір пенсії позивача щомісячних страхових відшкодувань становить 2597 грн 68 коп., тобто ОСОБА_2 отримує дохід більший ніж встановлений Законом України Про Державний бюджет України на 2014 рік суми прожиткового мінімуму.

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який є сином позивачки ОСОБА_1 перестав надавати матеріальну допомогу на утримання своєї непрацездатної матері, яка є особою похилого віку, лише після стягнення з нього аліментів на утримання дитини та дружини. І суд задовольняючи , частково вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини , саме врахував ту обставину , що до складу сімї відповідача входить матір ОСОБА_1, яка є інвалідом другої групи загального захворювання (а.с.58) Вказані обставини відповідачем в судовому засіданні не заперечувалась, однак ним було зазначено, що він згоден сплачувати аліменти на утримання матері в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно і просив ухвалити саме таке рішення , оскільки він не в змозі допомагати своїй матері в добровільному порядку в звязку з тим , що зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини та дружини , яка здійснює догляд за новонародженою дитиною .

За правилами ч.1 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

За таких обставин, суд враховує у відповідності до ч. 2 ст. 205 СК України стан здоров'я позивачки, її похилий вік, те, що відповідач погоджується виплачувати позивачу аліменти у розмірі ? частини заробітку щомісячно, однак суду не надано належних та допустимих доказів , що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги відповідача, за обставин , що така щомісячна допомога вже надається дочкою позивача і фактичний щомісячний дохід позивача перевищує 3000 грн.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, згідно з ч.2 ст.205 СК України при визначення розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Обовязок виплачувати аліменти батькам може бути покладено лише на повнолітніх дітей;

потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у звязку із відсутністю пенсій чи їх низького розміру, а також у звязку із відсутністю у них інших джерел існування;

непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку (чоловіки - 60 років, жінки - 55 років) та інваліди I, II та III груп (стаття 1 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування).

Позов про стягнення аліментів може бути предявлений: до одного з дітей;до кількох з дітей;

до всіх дітей разом.

У випадку предявлення позову до одного з дітей, суд за власною ініціативою має право притягнути до участі у справі інших дітей, незалежно від того предявлено до них позов чи ні.

Суд позбавлений був можливості залучити до участі в даній справі повнолітньої дочки позивача , оскільки позивач заперечувала проти цього і відмовилась повідомити суду про місце її знаходження чи проживання.

Розмір аліментів визначається в судовому порядку в залежності від матеріального та сімейного становища батьків та дітей. При цьому судом враховуються всі заслуговуючи на увагу інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Таким чином, в кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків. В залежності від цих обставин і визначається розмір аліментів. Суд має право встановлювати розмір аліментів повністю чи частково, як в твердій грошовій сумі, так і в частці від заробітку (доходу). На вибір способу визначення розміру аліментів можуть впливати різні обставини: мінливість і нестабільність доходу, проживання за кордоном, одержання частини доходу в натуральній формі тощо.

Разом з тим, аліменти, що сплачують діти на утримання своїх батьків, безумовно повинні забезпечувати достатній життєвий рівень та необхідні умови для існування. Проте в сучасних умовах тяжка хвороба, інвалідність або немічність батьків потребують значних додаткових витрат, які не покриваються сумами сплачуваних дітьми аліментів. Саме з метою уникнення випадків матеріальної незахищеності батьків, стаття 203 Сімейного кодексу України встановлює обовязок дітей брати участь у додаткових витратах на батьків. При невиконанні дітьми обовязку по сплаті додаткових витрат, батьки мають право звернутися за захистом своїх прав до суду. Суд в кожному конкретному випадку визначає наявність однієї або декількох з перелічених вище обставин на підставі відповідного медичного висновку.

Відповідно до ст.206 СК України, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (тобто особа, яка не досягла 18 років) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, повязаних із лікуванням та доглядом за ними. До речі, крім сплати аліментів, дочка, син зобовязані брати участь у додаткових витратах на батьків, зумовлених тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. А оскільки у законодавстві не міститься переліку таких випадків, то до кожної конкретної обставини суд повинен підходити індивідуально. Слід лише звернути увагу, таке додаткове утримання надається в особливих випадках та незалежно від факту призначення аліментів. Умови отримання аліментів виходячи зі змісту ст.202 СК України , право на утримання від дітей батьки мають за умови, що вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Проте сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обовязку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Однак закон не визначає, в яких випадках батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Так, непрацездатних осіб держава повинна забезпечувати необхідним утриманням пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Суд не ставить у залежність доходи позивача із прожитковим мінімумом, але вважає , позивачем не доведена необхідність отримання сторонньої матеріальної допомоги і тому , відсутні підстави задоволення її вимог.

В той же час судом при вирішенні даної справи враховується той факт, що на утриманні відповідача знаходяться неповнолітня дитина та дружина , яка здійснює догляд за дитиною. Позивач отримує матеріальну допомогу від доньки приблизно 500 грн щомісячно . Також суд враховує розмір пенсії та страхового відшкодування , яку позивач отримує щомісячно. У зв'язку з чим суд приходить до висновку стосовно довічного утримання, що дані вимоги є безпідставними, оскільки аліменти стягуються виходячи із матеріального становища сторін, виходячи із необхідності їх стягнення, а тому підстав для задоволення в цих позовних вимог не має.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,30,60,61,209,213-215 ЦПК України, суд,

р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Куц