РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2014 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Чішман Л.М.

секретаря Українця Р.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ПАТ "Галичфарм" до ПП "Редакція газети "Пульс", ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи та зобов 'язання спростувати недостовірну інформацію, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Галичфарм" звернувся до суду з позовом до ПП "Редакція газети "Пульс", ОСОБА_1 в якому просить визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації ПАТ "Галичфарм" інформацію розміщену ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті "Пульс" НОМЕР_1 (НОМЕР_2) в статті ОСОБА_2 "ІНФОРМАЦІЯ_2" та зобов"язати ОСОБА_1 - спростувати недостовірну інформацію, щодо відсутності клінічних досліджень лікарського засобу L-лізину есцинат, виробництва ПАТ "Галичфарм".

В судовому засідонні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представники відповідача ПП "Редакція газети "Пульс" позовні вимоги, що стосувалися даного відповідача визнали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в газетах.

Вислухавши представника позивача, представників відповідача ПП "Редакція газети "Пульс", дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті "Пульс" НОМЕР_1 (НОМЕР_2) в статті ОСОБА_2 "ІНФОРМАЦІЯ_2" автор коментуючи виступ професора ОСОБА_1, зазначає "серйозною проблемою назвав ОСОБА_1 налагодження тісної співпраці з вітчизняними та закордонними виробниками, що виробляють та постачають в Україну, так званні інноваційні препарати, які часто теж не проходили клінічні дослідження( як приклад - L-лізину есцинат однієї з вітчизняних фармацевтичних компаній та "Мідокалм" угорської)".

Відповідно до частини першої статті 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати людині.

Статтею 94 ЦК України передбачено право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

У відповідності до ст. 41 Закону України "Про друковані засоби масової інформації /пресу/ в Україні" редакції, засновники, видавці, розповсюджувачі, державні органи, організації та об"єднання громадян несуть відповідальність за порушення законодавства про друковані засоби масової інформації, зокрема, за порушення права вимоги щодо публікації спростування та порядку його публікації, передбачених статтею 37 цього закону.

У відповідності до ст. 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації /пресу/ в Україні" громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов"язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою.

Заперечення відповідача ПП "Редакція газети "Пульс" про те, що газета не має нести відповідальності за недостовірну інформацію, оскільки спірна публікація дослівно відтворює виступ професора ОСОБА_1, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її порушила.

Поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації (стаття 14 Закону України "Про інформацію").

Відповідно до статті 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Разом з тим, статтею 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Відповідно до роз"яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов"язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Отже, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що за відсутності доказів достовірності поширеної відповідачем інформації позов про спростування цієї інформації підлягає задоволенню. Зі змісту спірних правовідносин, враховуючи принцип презумпції добропорядності, вбачається, що обов'язок доказування достовірності поширеної інформації покладається на особу, яка цю інформацію поширила, тобто на відповідачів зі справи.

Відповідач ОСОБА_1 виступ якого було надруковано в статті ОСОБА_2 "ІНФОРМАЦІЯ_2" не спростував доводів позивача, за таких обставин вказані конструкції слів за змістом підпадають під ознаки відомостей, що не відповідають дійсності як факти. Доказів на підтвердження того, що такі висловлювання мають під собою фактичне підґрунтя і є достовірною інформацією, яка відповідає дійсності та не порушує особисті немайнові права позивача, під час розгляду справи судом не здобуто.

Проте, позивач надає ряд документальних доказів, які спростовують викладене в оспорювальній статті, а саме:

Зі змісту реєстраційного посвідчення № U/2131/01/01, № UА/9507/01/01 рішенням про державну перереєстрацію лікарського засобу Затвердженого наказом МОЗ України від 25.08.2009 року № 627 лікарський засіб L-лізину есцинат, L-лізину есцинат ® перереєстрований терміном на 5 років до 25.08.2014 року.

Проходження клінічного дослідження підтверджується звітом про його проведення від 05 червня 2010 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що викладені у статті відомості в їх сукупності мають негативний характер, не відповідають дійсності, а відтак, посягають на ділову репутацію позивача, ставлять під сумнів безпечність, ефективність та якість лікарських засобів, що виробляються та реалізуються ним, а тому підлягають спростуванню.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 16, 91, 94, 270, 277 ЦК України, Законом України "Про друковані засоби масової інформації /пресу/ в Україні" , Постановою Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", Законом України "Про інформацію", ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 74,169, 209, 212-215, 218, 294,296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1.Визнати інформацію поширену ОСОБА_1 у квітні 2014 року на зустрічі з провідними спеціалістами всіх напрямків медичної галузі Житомирської області та головними позаштатними спеціалістами ДОЗ Житомирської ОДА, яка опублікована ПП "Редакція газети "Пульс" ІНФОРМАЦІЯ_1 року в НОМЕР_1 про те, що лікарський засіб L-лізину есцинат, який виробляє ПАТ "Галичфарм" не проходив клінічних досліджень недостовірною та такою, що завдає шкоди діловій репутації ПАТ "Галичфарм".

2. Зобов"язати ОСОБА_1 спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно лікарського засобу L-лізину есцинат, виробництва ПАТ "Галичфарм" шляхом повідомлення в публічному виступі перед провідними спеціалістами всіх напрямків медичної галузі Житомирської області та головними позаштатними спеціалістами ДОЗ Житомирської ОДА, що відбудеться найближчим часом інформації про те, що лікарський засіб L-лізину есцинат, який виробляє ПАТ "Галичфарм" пройшов клінічні дослідження.

3.Зобов"язати ПП "Редакція газети "Пульс" спростувати поширену ним недостовірну інформацію стосовно лікарського засобу L-лізину есцинат, виробництва ПАТ "Галичфарм", шляхом опублікування в газеті "Пульс" протягом тридцяти днів з дня набрання рішенням законної сили резолютивної частини рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_1 та ПП "Редакція газети "Пульс" по 365,40 грн. судового збору на користь Пат "Галичфарм".

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя