Справа № 2-3663/14
№ 760/9700/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «ПриватБанк» до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення заставленого майна з-під арешту та розшуку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту та розшуку.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, позивачем заявляючи до відповідача позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту та розшуку, не чітко викладено зміст позовних вимог, не зазначено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено докази та не надано докази, які підтверджують арешт майна та його розшук, не зазначено докази про те, чи звертався позивач до відповідача з вимогою про звільнення заставленого майна з-під арешту та розшуку, а також позивачем не зазначено норму права, яка передбачає звільнення майна з розшуку.

Крім того, відповідно до інформаційного листа Державної судової адміністрації України від 10.11.2011 року №12-6621/11, документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Так, позивачем додане платіжне доручення №BOK38B07L5 1 про сплату судового збору від 08.05.2014 р. в сумі 243,60 грн., в яких не заповнені усі передбачені графи, а саме відсутня дата одержання платіжного доручення банком та не підписане уповноваженою посадовою особою банку і не скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Таким чином, надане платіжне доручення не може вважатися належними та допустимими доказами сплати позивачем судового збору за пред'явлення позовних вимог до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

За наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Зазначення вказаних обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі. Виходячи з вищенаведеного, позивачу у відповідності до ч. 5 ст. 119 ЦПК України необхідно надати належний доказ сплати судового збору за пред'явлені вимоги, який підтверджує зарахування коштів в дохід бюджету за подання до Солом'янського районного суду позовної заяви з вимогами до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві визначеному розмірі.

Згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст. ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «ПриватБанк» до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення заставленого майна з-під арешту та розшуку- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків на протязі п`яти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

В разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Кушнір