Справа № 199/7676/13-ц
(2/199/2830/13)
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

за участю секретаря Голубніченко В.О.,

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про встановлення фактів прийняття спадщини і про визнання права власності в порядку спадкування за законом та позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Дніпропетровської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про встановлення фактів прийняття спадщини і про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що згідно з свідоцтвом про право власності від 11.06.1998, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 2-2341, визначено, що спадкоємцями майна ОСОБА_5, померлої 26.03.1994, в рівних частинах є її діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Дане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації м. Дніпропетровська 10.07.1998 за реєстраційним № 342-63.

Відповідно до договору від 13.02.1999, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, володіючи в рівних частках житловим будинком, розташованим у м. Дніпропетровську по вулиці Робкорівська, 176 Г, належного їм на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.06.1998, встановили порядок користування вказаним житловим будинком.

08.07.1999 державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 JI.A. видано ОСОБА_6 дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.1998, зареєстрований в реєстрі за № 2-1879, замість втраченого.

09.07.1999 Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення, що посвідчує належність ОСОБА_6 на праві приватної власності ? частини домоволодіння № 176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.07.1999 та договору від 13.02.1999.

07.03.2001 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння № 176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську. Єдиним спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_6 є його батько ОСОБА_9, який фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав в зазначеному домоволодінні разом з дочкою ОСОБА_7 та користувався ним. Однак з заявою до нотаріальної контори не звертався.

13.01.2005 ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння № 176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_9 стала його донька ОСОБА_7, яка постійно проживала у спірному будинку разом з батьком, була у ньому прописана, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян, та була власницею ? частини даного домоволодіння з 1998 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.1998. Однак оформити спадщину, що відкрилася після смерті батька, у встановленому законом порядку ОСОБА_7 не мала можливості, адже батько не оформив правовстановлюючі документи на ? частину будинку по вулиці Робкорівська, 176 Г у м. Дніпропетровську, що належала за життя його сину, прийнявши дану спадщину фактично, вступивши в її управління та володіння. Без наявності відповідного документу, що підтвердив би право власності померлого ОСОБА_9 на ? частину домоволодіння, ОСОБА_7 була позбавлена можливості нотаріально оформити дану спадщину, що відкрилася після його смерті.

Так, після смерті ОСОБА_9, його дочка ОСОБА_7, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявила про відмову від спадщини, а продовжила фактично користуватися належною за життя її батькові частиною домоволодіння, тобто прийняла спадщину відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

16.05.2012 ОСОБА_7 померла. Після її смерті відсутні спадкоємці першої та другої черги.

Таким чином єдиною спадкоємицею померлої 16.05.2012 ОСОБА_7 є її рідна тітка - ОСОБА_3, яка через представника в силу похилого віку звернулася до державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Оскільки документально право власності померлої ОСОБА_7 підтверджувалося лише на ? частину будинку за адресою вул. Робкорівська, 176 Г у місті Дніпропетровську, а право власності на іншу ? частину будинку вона не оформлювала у передбаченому законом порядку, а набула у відповідністю з ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті свого батька ОСОБА_9, позивачка мала можливість звернутися до нотаріусу за оформленням спадщини, що складалася лише з тієї ? частини будинку, яку спадкодавець набула у відповідності із свідоцтвом про право на спадщину від 11.06.1998.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу ? частину домоволодіння їй було відмовлено, оскільки не надано правовстановлюючого документу.

Таким чином позивач просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську, після ОСОБА_6, померлого 07 березня 2001 року; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську після смерті її батька ОСОБА_9, померлого 13.01.2005; визнати за нею право власності на домоволодіння №176 г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську в цілому після ОСОБА_7

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, Дніпропетровської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка померлого 07 березня 2001 року ОСОБА_6 на 1/4 частину домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона з 1999 по день смерті чоловіка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. 07.03.2001 її чоловік ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську. Після смерті чоловіка позивачка звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на домоволодіння. Таким чином просить задовольнити її позов в повному обсязі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог ОСОБА_3, на задоволенні позову наполягав. Проти позовних вимог ОСОБА_2 не заперечував.

Представник відповідача Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив.

Позивач ОСОБА_2, яка вступила у справу як третя особа із самостійними вимогами, у судовому засіданні не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3, а саме про визнання на нею право власності на ? частин домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську. На задоволенні своїх позовних вимог наполягала.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, просили винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом на право на спадщину за законом від 11 червня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 2-2341, спадкоємцями після смерті ОСОБА_5, померлої 26 березня 1994 року, в рівних частинах є її діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тобто кожному належить по ? частині домоволодіння № 176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську.

Відповідно до договору від 13.02.1999, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, володіючи в рівних частках житловим будинком, розташованим у м. Дніпропетровську по вул. Робкорівська, 176 Г, встановили порядок користування вказаним житловим будинком.

07 березня 2001 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 498.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді ? частини вказаного домоволодіння. Спадкоємцем першої черги є його батько ОСОБА_9 та дружина ОСОБА_2 ОСОБА_9 після смерті сина фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується домовою книгою про реєстрацію ОСОБА_9 у домоволодінні № 176 Г по вулиці Робкорівська в місті Дніпропетровську та показами допитаних свідків.

ОСОБА_2 після смерті чоловіка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво не отримала у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами спадкової справи після ОСОБА_6

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 його частину домоволодіння успадкували по ? частині ОСОБА_9 та ОСОБА_2

13 січня 2005 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявним в матеріалах справи.

Після смерті ОСОБА_9 спадкоємцем першої черги є його донька ОСОБА_7, яка після смерті батька звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, однак оформити спадщину на ? частину домоволодіння не змогла, оскільки за життя спадкодавець належним чином не оформив спадщину після смерті сина, але фактично прийняла спадщину у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

16 травня 2012 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявним в матеріалах справи.

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємці першої та другої черги відсутні.

В нотаріальну контору після смерті ОСОБА_7 звернулися ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_3

В подальшому ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відмовилися від спадщини.

Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є її рідна тітка ОСОБА_3, яка є спадкоємцем третьої черги.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

ОСОБА_3 у передбачений законом термін звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29 березня 2013 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння № 176 Г по вулиці Робкорівська в місті Дніпропетровську.

Оскільки позивач ОСОБА_3 використала позасудовий шлях оформлення спадкових прав і отримала відмову, вона вимушена була звернутися до суду.

На підставі ви кладеного та досліджених документів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, а саме встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську, після ОСОБА_6, померлого 07 березня 2001 року; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після померлої 16 травня 2012 року ОСОБА_7 на 3/4 частин домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську.

Також судом встановлено, що ОСОБА_13, яка в подальшому змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу на ОСОБА_2, та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, наявним в матеріалах справи.

ОСОБА_6 помер 07 березня 2001 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську. Фактично ? частину спірного домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську прийняв його батько ОСОБА_9, який постійно користувався та проживав у спірному будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У передбачений законом шестимісячний строк ОСОБА_2 звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_6

05 грудня 2013 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій та було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину домоволодіння, що розташоване за адресою: вулиця Робкорівська, 176 Г м. Дніпропетровськ, оскільки останньою не надано правовстановлюючого документу на зазначену частину домоволодіння.

Оскільки позивач ОСОБА_2 використала позасудовий шлях оформлення спадкових прав і отримала відмову, вона вимушена була звернутися до суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, а саме слід визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого 07 березня 2001 року ОСОБА_6 на 1/4 частину домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську.

Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про встановлення фактів прийняття спадщини і про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м. Дніпропетровську, після ОСОБА_6, померлого 07 березня 2001 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після померлої 16 травня 2012 року ОСОБА_7 на 3/4 частин домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м.Дніпропетровську, яке складається з наступного житловий будинок А-1 загальною площею 181,4 кв.м., жилою площею 53,0 кв.м. та господарських споруд сарай літ. Б, цеглова уборна літ. В, спорудження №1,2, К, огородження №3-8,мощення І.

В іншій частині позову відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Дніпропетровської міської ради, третя особа Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 07 березня 2001 року ОСОБА_6 на 1/4 частину домоволодіння №176 Г по вулиці Робкорівська в м.Дніпропетровську, яке складається з наступного житловий будинок А-1 загальною площею 181,4 кв.м., жилою площею 53,0 кв.м. та господарських споруд сарай літ. Б, цеглова уборна літ. В, спорудження №1,2, К, огородження №3-8,мощення І.

Судові витрати віднести на позивачів.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 17 грудня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя О.Б.Подорець