У Х В А Л А

Іменем України

30 квітня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції на ухвалу Перечинського районного суду від 13 лютого 2014 року в справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції в особі ОСОБА_1 де заінтересованими особами є: стягувач Публічне акціонерне товариство Промінвестбанк, та боржник ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Перечинського районного суду від 13 лютого 2014 року відмовлено в задоволенні подання старшого державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника.

Відділ ДВС Перечинського РУЮ подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати ухвалу суду, та надати дозвіл державному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника. Мотивує свої вимоги тим, що ухвала суду постановлена в порушення вимог норм процесуального законодавства, а тому вважає її незаконною.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта в особі ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, підтримала вимоги скарги, так-як наявні усі підстави для задоволення подання державного виконавця.

ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги, оскільки вже частково погасила заборговану суму.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі та вивчивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що дана скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника, суд першої інстанції виходив із того, що відділом ДВС Перечинського РУЮ не надано в достатній кількості доказів того, що боржниця не знаходилась вдома при виході державного виконання по місцю проживання останньої.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

За правилами вимог ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження підставності подання про примусове проникнення до житла боржника, відділ ДВС Перечинського РУЮ посилався на те, що на примусовому виконанні за трьома виконавчими листами перебуває зведене виконавче провадження за № 41175296 на значну суму. При виході 02.12.2013 року й 30.01.2014 року державного виконавця за адресою проживання ОСОБА_2 остання не знаходилась вдома.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 10 ч. 3 ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Та державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

А як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 32 ЗУ Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

З метою звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, державним виконавцем було надіслано 26.11.2013 року і 23.01.2014 року ОСОБА_2 письмові вимоги про надання безперешкодного доступу 02.12.2013 року і 30.01.2014 року державному виконавцю до будинку. Зазначені вимоги надіслано рекомендованими поштовими відправленнями, які ОСОБА_2 отримала 27.11.2013 року та 25.01.2014 року, а.с. 41, 43, 46-47.

Про відсутність боржниці вдома на дату зазначено у вимогах, складено державним виконавцем Акт від 02.12.2013 року і від 30.01.2014 року, а.с. 44, 48.

Зазначені обставини дають підстави для зроблення висновку стосовно того, що неналежні дії ОСОБА_2 призводять до здійснення безпідставного перешкоджання державному виконавцю у виконанні вимог статей 52, 57 ЗУ Про виконавче провадження стосовно звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

ОСОБА_2 не змогла навести суду доказів поважності невиконання вимог державного виконавця, з метою проведення ним на примусове виконання рішень судів по опису майна останньої і накладення на нього арешту.

Таким чином, вимоги відділу ДВС Перечинського РУЮ наведені в поданні знайшли своє підтвердження з огляду на вище наведене.

Ураховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції не було достатніх підстав для відхилення подання про примусове проникнення до житла, у звязку із чим ухвала суду, підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права та постановленням нової ухвали про задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315, 317 і 376, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції, задоволити.

Ухвалу Перечинського районного суду від 13 лютого 2014 року, скасувати та постановити в справі нову ухвалу про задоволення подання.

Надати відділу державної виконавчої служби Перечинського районного управління юстиції дозвіл на примусове проникнення до житлового будинку №4 по вул. Горького в м. Перечин для проведення опису й арешту майна боржника ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : ____________________

Судді : ____________________

____________________