Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів : Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі : Свіді Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, 3-ї особи приватного нотаріуса ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому вказувала на те, що 27 травня 2012 року померла ОСОБА_4, залишивши їй згідно заповіту усе майно, що належало їй на час смерті. Після смерті ОСОБА_4 вона в шестимісячний строк звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак оформити право на спадщину, а саме квартиру АДРЕСА_1, власником якої на момент смерті була ОСОБА_4, так як рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12.02.2013 року було визнано недійсним договір купівлі-продажу цієї квартири від 15 грудня 2006 року та визнано власником цієї квартири на момент смерті 27 травня 2012 року ОСОБА_4, - вона не може, тому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану квартиру.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2013 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом за померлою ОСОБА_4.

Зобов»язано відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області зареєструвати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити. Вказує на те, що рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12.02.2013 року, на підставі якого судом першої інстанції було задоволено позов ОСОБА_2, скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 липня 2013 року. Вона, ОСОБА_1, є власником квартири №43 в м.Ужгороді по вул.Грушевського буд.53, право власності на яку суд безпідставно визнав за ОСОБА_2, внаслідок чого порушив її права на належне їй майно. Тому просила скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав.

Представник Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 апеляційну скаргу визнала.

Позивачка ОСОБА_2 та приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засідання не з»явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому їх неявка згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12.02.2013 року ОСОБА_4 визнано власником спірної квартири на час її смерті 27.05.2012 року, спадкоємцем майна якого є позивачка, яка оформити право власності на спірну квартиру не може, а тому за нею слід визнати право власності на цю квартиру в порядку спадкування за заповітом за померлою ОСОБА_4.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 травня 2012 року померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть, спадкоємцем майна якої, згідно заповіту від 25.10.2010 року, є ОСОБА_2 (а.с.4,5).

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12 лютого 2013 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2012 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15.12.2006 року. Застосовано наслідки недійсності правочину, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52200 грн. Визнано ОСОБА_4 власником зазначеної квартири на час її смерті 27.05.2012 року.

Тобто задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що власником спірної квартири була ОСОБА_4, спадкоємцем майна якого, згідно заповіту, є позивачка.

Однак, з доданої до апеляційної скарги ОСОБА_1 ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року слідує, що рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 лютого 2013 року скасовано, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2012 року залишено без змін.

Враховуючи, що рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12 лютого 2013 року, на підставі якого було задоволено позов ОСОБА_2, скасовано і згідно договору купівлі-продажу квартири від 15 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, який є дійсним, остання набула право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1, яке було зареєстровано в установленому законом порядку, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим КП «Ужгородське міське бюро технічної інвентаризації» 19.01.2007 року, тому відсутні передбачені законом підстави для визнання в порядку спадкування за заповітом права власності за ОСОБА_2 на квартиру, яка не належала до спадкового майна померлої ОСОБА_4.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 березня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, 3-ї особи приватного нотаріуса ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :