Провадження № 2-з/752/79/14
У Х В А Л А

12.12.2014 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Сальникова Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду з позовною заявою про розподіл майна подружжя, яку було залишено без руху.

09.12.2014 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке у майбутньому позивач планує поділити, визнавши майно спільною сумісною власністю.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, що узгоджується із положеннями ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до вимог ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є звернення до суду особи з заявою про забезпечення позову, яка повинна бути подана з додержанням вимог, передбачених ст.151 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідженню та доведенню перед судом їх переконливості. Ці загальні правила процедури стосуються всіх стадій руху судової справи.

У поданій до суду заяві заявник не надав підтвердження, чому невжиття заходів забезпечення може утруднути або зробити неможливим виконання рішення суду, і як саме, також відсутні відомості наявності заборони на відчудження даного майна.

Відсутність зазначених відомостей у заяві позивача позбавляє суд дійти висновку про наявність достатнього обгрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Згідно керівних розяснень, що містяться у Пленумі Верховного Суду України у постанові N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити, у зв'язку з відсутністю на те законних підстав.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 151, 152, 153, ст. 210, ст. 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - відмовити.

Роз'яснити позивачу, що забезпечення позову, у випадку подання заяви про забезпечення позову з додержанням вимог ст.151 ЦПК України, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також передбачене ст. 155 ЦПК України право особи, щодо якої вжито заходи забезпечення позову на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду через Голосіївський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.М. Сальникова