АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7142/14 Справа № 175/5777/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бойко О. М. Доповідач - Тамакулова В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

01 грудня 2014 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Макарова М.О.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на проживання та користування житловим будинком, вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 листопада 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на проживання та користування житловим будинком АДРЕСА_1, про вселення в будинок.

Рішенням Дніпропетровського районного суду, Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року позовні вимоги залишено без задоволення. Додатковим рішенням суду від 31 липня 2014 року доповнено мотивувальну частину рішення від 26 червня 2014 року стосовно стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати й постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 14 грудня 1991 року по 27 травня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 та рішенням суду від 27 травня 2014 року про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3).

Із матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 1996 року позивач зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 і проживала там до 28 жовтня 2013 року. На час вселення ОСОБА_2 будинок належав відповідачеві на підставі договору дарування та є його особистою приватною власністю, оскільки набутий ним до шлюбу, що відповідає положенням ст. 57 СК України.

Частиною 1 ст. 156 Житлового кодексу України та ч.1 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їхньому вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

При відмові в позові, суд посилався на те, що рішенням суду від 27 травня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, між ними припинено родинні відносини, тому посилання позивача на те, що відповідач неправомірно перешкоджає їй в здійсненні законного права на користування житловим будинком є необґрунтованими та суперечать нормам чинного законодавства бо позивач не є членом його родини, будинком відповідач може розпоряджатися на свій розсуд.

Погодитися з таким висновком суду неможливо, враховуючи наступне.

Як слідує із матеріалів справи, позивач є бувшим членом сім'ї відповідача, що не оспорюється сторонами та підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних стосунків членів сім'ї з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Однак при розгляді справи суд першої інстанції на вказану норму Закону належної уваги не звернув та помилково дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права. Суд допустив такі порушення, тому колегія суддів вважає за необхідне оскаржуване рішення суду основне та додаткове, як складову частину основного, скасувати, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права на проживання та користування житловим будинком, вселення в будинок АДРЕСА_1 зі стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 229 грн.40коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2014 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду, Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року скасувати.

Постановити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права на проживання та користування житловим будинком, вселення задовольнити. Визнати за ОСОБА_2 право на проживання та користування будинком АДРЕСА_1 та вселити її у вказаний будинок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі у розмірі 229 грн.40 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Макаров М.О.