АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2477/14 Головуючий у І інстанції Кузьміна О.І.
Категорія 24 Доповідач: Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року вересня місяця 02 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 14 липня 2014 року у цивільній справі за позовом Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

ВСТАНОВИЛА:

у червні 2014 року позивач звернувся з вказаним позовом з посиланням на те, що відповідачка проживає у АДРЕСА_1, який обслуговує позивач, отримані послуги з подачі теплової енергії не оплачує, у позові поставлено питання про стягнення заборгованості за період з грудня 2002 року по травень 2014 року включно в розмірі 5434,90 гривні.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 14 липня 2014 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з січня 2008 року по червень 2014 року включно у сумі 3342,48 гривні, вирішено питання стягнення судових витрат, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на вимогу відповідачки судом не було застосовано позовну давність щодо усіх вимог позову.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді справи представник відповідачки вимоги апеляційної скарги підтримав, представник позивача до суду не зявився при належному повідомленні, у запереченнях на апеляційну скаргу вважав її такою, що підлягає частковому задоволенню із скасуванням рішення суду про стягнення заборгованості за період з січня 2008 року по квітень 2008 року в сумі 596,77 гривні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідачкою не заперечується факту, що послуги з теплопостачання до її квартири надаються позивачем, за матеріалами справи ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1, вказаний будинок обслуговує позивач, який виконує певний обсяг послуг з відповідними витратами, які відповідачкою належним чином не оплачуються, розмір заборгованості відповідачки за період з жовтня 2001 року по червень 2014 року становить 5434,90 гривні, 26 травня 2001 року за заявою позивача було видано наказ про стягнення з відповідачки суми заборгованості, ухвалою суду від 03 квітня 2011 року цей наказ було скасовано (а.с. 4, 5, 7, 28, 33).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати.

Таким чином відсутність договору між сторонами не звільняє відповідачку від обовязку оплачувати спожиті послуги, які надані позивачем.

Відповідачкою заявлено про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах, відповідно до ст. ст. 256, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст. ст. 253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У відповідності до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а також у разі пред'явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Заборгованість відповідачки по оплаті послуг виникла у жовтні 2001 року, остання оплата нею здійснювалася у лютому-квітні 2011 року, листопаді 2011 року - квітні 2012 року, листопаді 2012 року квітні 2013 року, листопаді 2013 року - квітні 2014 року, з позовом до суду позивач звернувся у червні 2014 року, проте у травні 2011 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, у даних правовідносинах за положеннями ст. 118 ЦПК України зверненню з позовом має обовязково передувати звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, який був виданий 26 травня 2011 року та скасований 03 квітня 2014 року, отже строк позовної давності було перервано у травні 2011 року, з врахуванням такої обставини і слід обраховувати строк позовної давності, в межах якого слід проводити стягнення, а саме з квітня 2008 року, оскільки розмір та характер сплати відповідачкою сум у 2011 році свідчить лише про визнання нею поточної заборгованості, а не всієї суми заборгованості за минулий період.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду в частині визначення розміру та періоду стягнення змінити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 14 липня 2014 року в частині визначення розміру стягнення та періоду змінити та викласти її в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з квітня 2008 року по червень 2014 року включно в сумі 2734,49 гривні.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _