У Х В А Л А

Іменем України

20 червня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Джуги С.Д.,

суддів - Кеміня М.П., Павліченка С.В.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 10 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Хустського районного суду від 10 квітня 2014 року, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 420 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000 грн. та 228,40 грн. понесених позивачем судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника сторорни, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив наявності та доведеності підстав для відшкодування завданої відповідачкою матеріальної та моральної шкоди.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є сусідами, тривалий час перебувають у неприязних стосунках, а вікна будинку позивача виходять на подвір'я відповідачки. 19.10.2013 року біля 15 год. дружина позивача - ОСОБА_3 почула із сторони двору відповідачки стук у вікно будинку позивача, яке розташоване на другому поверсі і побачила як відповідачка б'є по вікну дерев'яною палицею і при цьому щось викрикує, внаслідок чого відповідачкою було розбито склопакет. Наведені обставини підтверджені матеріалами Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області та висновком №2691 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 по факту пошкодження вікна, які досліджені в судовому засіданні судом першої інстанції.

Вартість заміни пошкодженого відповідачкою склопакету складє 420 грн. (а.с.10).

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що відповідачка неправомірними і винними діями порушила законні права позивача та завдала йому шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

У спорах про відшкодування шкоди, згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України, діє презумпція заподіювача шкоди. У звязку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача , а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди.

Відповідач, відповідно до вимог вказаної статті та вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України, не подав доказів і не довів відсутність своєї вини у завданні позивачу шкоди, як і не подав доказів на спростування розміру заподіяної шкоди заявленого позивачем.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодження її майна (п. 4 ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачкою моральної шкоди та вірно, з врахуванням положень ч.3-5 ст. 23 ЦК України, роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розумності і справедливості визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

Доводи апелянта на неправомірність відхилення її заяви про відвід судді, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суддя підлягає відводу при наявності підстав, які зазначені в ст.20 ЦПК України. Таких підстав апелянтом не наведено, а тому судом правомірно відмовлено в задоволенні даної заяви.

Безпідставними є також твердження апелянта ОСОБА_1 про порушення судом норм процесуального права через розгляд справи у її відсутності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що про судові засідання відповідачка повідомлялась належним чином, що стверджено розписками про вручення судових повісток (а.с.50,51, 54).

Суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів :

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 10 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Судді: