Справа № 534/557/14-ц
Провадження № 2/534/462/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Куц Т.О.

при секретарі Ребриній О.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів за первісним позовом ОСОБА_2,ОСОБА_3

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1, ОСОБА_4 про вселення в житлове приміщення, виселення ,

В С Т А Н О В И В:

КЖЕП №1 звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою № 218 по вул. Портовій, 3 в м. Комсомольську Полтавської області. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ордеру № 23 серії Г від 17.02.2005 року в кімнату № 218 по вул. Строни, 23 в м. Комсомольську зареєструвався ОСОБА_2, 28.03.2007 р. зареєструвалася ОСОБА_3 і 09.01.2008 р. було зареєстровано неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Фактично відповідачі з моменту реєстрації в кімнату тривалий час не проживали. З 21.08.2008 р. до цього часу в кімнаті проживає орендар ОСОБА_6 до цього часу відповідачі в квартиру не поверталися.(а.с.2).

17.07.2014 р. від ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява про вселення в житлове приміщення , посилаючись на те, що вони самі надали згоду на тимчасове проживання за договором оренди ОСОБА_4, оскільки вони розривали шлюб , а потім знову поновили свої стосунки , потім дружина захворіла і потрапила до Київського інституту , їх дочку тимчасово на період захворювання дружини відвезли на виховання до бабусі , а ОСОБА_7 працював , оскільки потрібні були кошти на лікування дружини. Просять виселити ОСОБА_4 з кімнати № 218 по вул. Строни, 23 в м. Комсомольську та вселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 в зазначену кімнату (а.с.44-46).

В судовому засіданні представник КЖЕП № 1 свій позов підтримала повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 не визнала повністю, посилаючись на його необґрунтованість.

В судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов КЖЕП № 1 не визнали повністю, посилаючись на його не обґрунтованість та повністю підтримали свій зустрічний позов.

Представник Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій просить дану справу розглядати у відсутність їх представника.

Представник органу опіки та піклування Виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява в якій просить дану справу розглядати у відсутність їх представника

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4 просила задовольнити позов КЖЕП №1 повністю , позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 про їх вселення в житлове приміщення та її виселення не визнала ,просила відмовити в задоволенні зазначеного позову , посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність.

Свідок ОСОБА_8 показала суду, що працює комендантом гуртожитку, що знаходиться за адресою :м. Комсомольськ , вул. Строни ,23. В кімнаті № 218 останній час з дозволу виконкому Комсомольської міської ради за договором оренди проживала ОСОБА_4 Позивач ОСОБА_2 звертався з вимогами про виселення ОСОБА_4 із спірної кімнати , посилаючись на те, що вони з дружиною ОСОБА_3 були відсутні за місцем проживання з поважних причин , пов»язаних з хворобою та тривалим лікуванням останньої та хворобою та лікуванням неповнолітньої дитини.

Свідок ОСОБА_9 показала суду , що дуже давно знає ОСОБА_3,їх діти ходили до одного дитячого садка . Протягом останніх років ОСОБА_3 дуже сильно захворіла , внаслідок чого тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні та в санаторії в Карпатах. Неповнолітня дитина ОСОБА_3 також сильно хворіла і в зв»язку з хворобою матері дитина деякий час проживала в селі у матері відповідачки.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача , свідків, суд вважає, що позов КЖЕП № 1 та зустрічний позов ОСОБА_10, ОСОБА_3 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Вирішуючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, суд враховує, що з в даному випадку не може бути застосована також норма ЖК України, яка регулює порядок користування гуртожитками, оскільки відповідно до положень ст.127 ЖК України гуртожитки надаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин.

Приймаючи до уваги, що спірні відносини не врегульовані Законом, суд відповідно до положень ч.8 ст.8 ЦПК України застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини в даному випадку аналогію закону і погоджується з позицією позивача про можливість застосування до спірних відносин положень ст.ст.71,72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Комсомольської міської ради №165 від 31.08.1998р. будинок № 23 по вул. Строни, в м. Комсомольську, в якому розташована спірна кімната, прийнятий у комунальну власність , як майно ВАТ «Полтавський ГЗК », яке знаходиться на балансі дочірнього підприємства «Виробниче підприємство « Житлово комунального господарства ».

Згідно п.11 зазначеного рішення використовувати будинок №23 , як жилий будинок для тимчасового проживання сімей, котрі мають потребу в соціальному захисту (житловий фонд соціального призначення.) (а.с. 8).

На підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку № 23 серії Г від 17.02.2005 р. ОСОБА_2 надано право на зайняття з сім»єю із одного чоловіка житлової площі в гуртожитку №23 по вул. Строни, кімната № 218 в м. Комсомольську (а.с.4) .

Відповідно до довідки КЖРЕП № 1, в спірній кімнаті зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Згідно акту перевірки дотримання правил проживання від 26.02.2014р., ОСОБА_2 в кімнаті №218 по вул. Строни, 23 в м. Комсомольську не проживає, в ній проживає ОСОБА_4 Зазначений акт складений комендантом ОСОБА_8, мешканцями ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13 (а.с.8).

Згідно договорів оренди починаючи з 2008 р. по 2014 р., які укладені між КЖЕП № 1 та ОСОБА_4 на проживання в кімнаті № 218 по вул. Строни, 23 в м. Комсомольську (а.с. 9-14).

Відповідно до виписки із історії хвороби ОСОБА_3 перебувала на лікуванні у «Національному інституті фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського з 14.10.2013 р. по 28.02.2014 р. та продовжує хворіти (а.с.50).

Вирішуючи питання про факт проживання або непроживання ОСОБА_2,ОСОБА_3 у період з 2008р. до 2014 р., суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.6 ст.29 ЦК України , фізична особа може мати кілька місць проживання. Аналогічні норми містить і ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

За змістом ст.ст.71, 72 ЖКУ, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї протягом шести місяців поспіль без поважних причин, вони можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст.ст.10,60,61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, подані позивачем докази, враховуючи вимоги ст.71 ЖК України та ст.29 ЦК України, повинні дати змогу суду встановити факт безперервної відсутності відповідачів за місцем проживання без поважних причин протягом шести місяців поспіль.

Суд вважає, що позивач не надав суду на підтвердження своїх позовних вимог доказів, які з достовірністю підтверджували б відсутність відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3 понад шість місяців без поважних причин в спірному жилому приміщенні.

Факт не проживання відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_14 в спірному жилому приміщення без поважних причин не доведено позивачем. Фактів тимчасової відсутності в спірному жилому приміщенні не заперечували в судовому засіданні відповідачі , однак пов»язували це з напруженою роботою ОСОБА_2, щоб заробити кошти на лікування дружини та неповнолітньої дитини , тривалою хворобою та лікуванням ОСОБА_3, позивач суду не надав. Заперечення відповідачів проти позову в частині поважності причин не проживання в спірному жилому приміщенні КЖЕП №1 не спростовані , а тому позов до задоволення не підлягає .

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймачем, а в випадках спору судом.

Суд, дослідивши докази надані сторонами, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді не знайшов свого підтвердження факт непроживання відповідачів у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 01.11.96 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. В цьому контексті суд враховує також положення ст.43 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

З врахуванням закріпленого ст.8 Конституції України принципу верховенства права та враховуючи те, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не мають іншого житлового приміщення, не проживали в спірному жилому приміщенні в зв»язку з хворобою та лікуванням ОСОБА_3 та її неповнолітньої дочки і це є підставою для суду дійти висновку про поважність причини відсутності відповідачів у спірному жилому приміщенні і збереження за ними права на проживання у ньому.

Суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2,ОСОБА_3 про виселення ОСОБА_4 з кімнати № 218 по вул. Строни, 23 в м. Комсомольську та їх вселення в зазначену кімнату не підлягають до задоволення, оскільки як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 саме в зв»язку з тимчасовою відсутністю відповідачів з поважних причин була вселена в спірну кімнату на підставі договору тимчасового проживання в гуртожитку і строк дії останнього договору спливає лише 31.12.2014р. (а.с.14). Суд вважає , що зустрічний позов ОСОБА_2,ОСОБА_3 не підлягає до задоволенню , оскільки право ОСОБА_4, яка тимчасово правомірно проживає в спірній кімнаті за договором, який діє до 31.12.2014р. не може бути порушено, тому в цих позовних вимогах суд відмовляє позивачам за зустрічним позовом .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212- 215 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд ,

ВИр і ш и в:

В позові Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 до ОСОБА_2, ОСОБА_15 про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням кімнатою № 218 по вул. Строни, 23 в м. Комсомольську - відмовити.

В позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_15 до Комунального житлового ремонтно експлуатаційного підприємства №1, ОСОБА_4 про вселення в житлове приміщення, виселення відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Куц