Номер провадження: 22-ц/785/2778/14
Головуючий у першій інстанції Матяш Т.Л.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: позивача ОСОБА_3

та представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Білгород - Дністровська міська рада, Білгород - Дністровський районний відділ ГУДМС в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: Білгород - Дністровська міська рада, відділ державного департаменту громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб при Білгород - Дністровському МВ ГУМВС України в Одеській області про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у проживанні та користуванні квартирою,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 грудня 2012 року ОСОБА_6, ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом який в подальшому був ними уточнений до ОСОБА_4, третя особа Білгород - Дністровська міська рада, Білгород - Дністровський районний відділ ГУДМС в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.01.2009 року було визнано незаконним розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконкому міської ради м. Білгород-Дністровська №3020 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 і свідоцтво про право власності на житло від 01.12.1994 року на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а за ОСОБА_6 було визнано право на приватизацію квартири. При цьому з червня місяця 1997 року ОСОБА_4 в зазначеній квартирі не проживає, а проживають тільки позивачі, які не бажають сплачувати за ОСОБА_4 комунальні платежі.

На підставі зазначеного та керуючись ст.71 ЖК України позивачі звернулися до суду з позовом та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 первісний позов не визнав та звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив суд вселити його в спірну квартиру і зобов'язати ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у вселенні, проживанні та користуванні спірною квартирою.

Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 14.01.2009 року за ним та ОСОБА_6, ОСОБА_3 визнано право на приватизацію квартири АДРЕСА_1.

Однак, відповідачі за зустрічним позовом чинять йому перешкоди у користуванні вказаною квартирою, тим самим намагаються незаконним способом позбавити його частини квартири на яку він має право.

ОСОБА_6 у судовому засіданні свої позовні вимоги та вимоги ОСОБА_3 підтримав, та проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 заперечував.

ОСОБА_3 у судовому засіданні свої позовні вимоги та вимоги ОСОБА_6 підтримала, та проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 заперечувала.

До судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_4 не з'явився, та його представник підтримав зустрічну позовну заяву свого довірителя та просив відмовити ОСОБА_6 і ОСОБА_3 у задоволенні їх позовних вимог.

Представник Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у судовому засіданні залишив вирішення справи на розсуд суду.

Справа розглянута за відсутності представника Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області, який у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2013 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач за первісним позовом ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні первісного позову, який вона просить задовольнити та залишити в іншій частині рішення місцевого суду без змін, посилаючись при цьому, що в оскаржуваній частині рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст оскаржуваного рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, заперечень на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд виходив з того, що позивачем в порушення ст.10 ЦПК України не надано жодного належного та допустимого доказу того, що саме ОСОБА_3 є основним квартиронаймачем на право заняття житлового приміщенням у вигляді спірної квартири, та має право на звернення до суду з даним позовом.

При цьому, суд керувався вимогами ст.ст. 58,65,71,72, ЖК України та відповідними нормами ЦПК України.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду і вважає, що вони не відповідають обставинам справи, наданим доказам та вищевказаним нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 на підставі Ордеру на житлове приміщення №4339, виданого КЕЧ Білгород - Дністровського району 03 вересня 1990 року набула право на зайняття житлового приміщення квартири АДРЕСА_1, житловою площею 23,6 кв.м., зі складом родини з 3-х осіб (а.с.258).

Відповідно до Довідки №11 по вищевказаному приміщенню зареєстровані три особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, при цьому, відповідно до довідки №1 від 02.092013 року ОСОБА_3 є наймачем спірної квартири (а.с.235).

Крім того, судова колегія приймає до уваги акти про не проживання в спірній квартирі багато років відповідача (а.с.12,13,148), та критично ставиться до акту від 21.08.2013 року (а.с.123), оскільки він складений зі слів ОСОБА_4 та підписаний особами, які не проживають у будинку, де розташована спірна квартира.

При цьому, не заслуговують на увагу доводи представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, що відповідач за первісним позовом був власником спірної квартири до 2012 року, тому вимога про його виселення та зняття з реєстрації не відповідає вимогам закону.

Однак ці твердження спростовуються рішенням апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2009 року, яким право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 скасовано (а.с.29-32), та на час розгляду даної справи спірна квартира відносилась до комунальної власності територіальної громади м. Білгорода - Дністровського (а.с.67).

Тому, факт звернення до суду із зустрічним позовом судова колегія до уваги не приймає, так як з ним ОСОБА_4 звернулася лише після пред'явлення до нього позову ОСОБА_6 та ОСОБА_3, тому в цій частині рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 з 2006 року проживає за іншою адресою з іншою сім'єю, та є власником нерухомого майна у вигляді будинку, що підтверджено інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.188).

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації заявлені обґрунтовано, а тому вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України не відповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення первісного позову у повному обсязі.

З урахуванням викладеного і керуючись ст. ст.303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2013 року в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Білгород - Дністровська міська рада, Білгород - Дністровський районний відділ ГУДМС в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік