Дата документу 26.05.2014
ЄУ № 420/408/14-ц
Провадження №2/420/204/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Тарасова Д.С.

при секретарі Свистуновій Я.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь», реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції Луганської області про визнання недійсним договорів оренди землі та повернення землі

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсними договори про оренду землі за №454, № 455, № 456 та № 457, укладені між ним та відповідачем 01.07.2008 року, скасувати державну реєстрацію вказаних договорів, та зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь» повернути належні йому земельні ділянки площею 6,4917 га, 7,2832 га, 6,7105 га та 6,3822 га. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 01.07.2008 року він з відповідачем ТОВ «Промінь» уклав оскаржувані договори оренди землі. Відповідно до п.8 вказаних договорів, договори укладено на 10 років. Згідно п.9 договорів орендна плата вноситься в формі та розмірі, згідно угоди щодо умов сплати орендної плати на кожен рік оренди, яка є невідємною частиною договору. Додатками до договорів від 01.07.2008 року між ним та ТОВ «Промінь» були укладені Угоди щодо сплати орендної плати, в яких були узгоджені розміри та форма виплати за період з 01.07.2008 р. по 30.12.2008 р. Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 21.02.2014 р. визначено, що в період з 2008 р. по 2011 р. включно орендна плата за усною домовленістю виплачувалася у змішаній формі. Останній платіж був 29.12.2011 року. До теперішнього часу між ним та ТОВ «Промінь» питання щодо орендної плати не узгоджене. Вважає, що не укладення обовязкових угод щодо сплати орендної плати є порушенням істотних умов Договорів оренди землі, а отже це причина для визнання вказаних Договорів недійсними.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позові.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказував, що рішенням апеляційного суду Луганської області вже встановлені обставини по даній справі і тому факт укладення Угоди по сплаті орендної плати встановленню у судових засіданнях у цій справі не підлягають. Так, рішенням апеляційного суду Луганської області встановлено, що орендна плата здійснюється у змішаній формі. До вимог про визнання договорів недійсними просив застосувати строк позовної давності. Пояснив, що крім пропуску позовної давності позивач невірно обрав спосіб захисту порушеного права і з вимогами про зміну розміру орендної плати до суду не звертався.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач являється власником земельних ділянок площами 6,3822 га, 6,7105 га, 7,2832 га та 6,4917 га, розташованими на території Новорозсошанської сільської ради Новопсковського району Луганської області, що підтверджується Державними актами на право власності на землю серії ЛГ №002598, серії ЛГ №002597, серії ЛГ №002596 та серії ЛГ №002599 відповідно, виданими 28.12.2004 року Новопсковською районною державною адміністрацією.

01 липня 2008 року позивач уклав з відповідачем договори оренди належних йому земельних ділянок №№ 457, 456, 455, 454 строком на 10 років та угоди щодо сплати орендної плати на 2008 рік які є невідємними частинами вказаних договорів. Зазначені договори з додатками зареєстровані у Новопсковському РРО ДП Центр Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 17.07.2009 року за №№ 01, 02, 03 та 04 відповідно.

Земельні ділянки були передані позивачем (орендодавцем), відповідачу (орендарю), про що свідчать акти прийому-передачі обєктів оренди від 01.07.2008 року.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі (далі Закон), а також договором оренди землі.

Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати земельну ділянку в оренду.

Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст.21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до пункту девятого зазначених договорів, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі, згідно угоди щодо умов сплати орендної плати на кожен рік оренди, яка є невідємною частиною договорів.

Згідно угоди щодо сплати орендної плати за 2008 рік, яка є невідємною частиною договорів про оренду землі та додана до договорів, розмір платежів становить 1600 грн. в натуральній формі по кожному договору. І період виплати зазначено 30.12.2008 року.

Таким чином, умови договору зобовязують сторони кожен рік узгоджувати розмір орендної плати та порядок її внесення про що укладати відповідну угоду.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 21 лютого 2014 року по справі №426/468/13-ц за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати, стягнення пені, та повернення землі встановлено, що сторони протягом 2009-2011 р.р. за взаємною згодою перейшли на змішану форму оплати орендної плати за земельні ділянки. За 2012 р. орендна плата не нараховувалася. Вказаним рішенням також встановлено, що позивач ОСОБА_1 починаючи з 2009 року погоджувався з тим, що додаткові угоди до договорів не укладалися і орендна плата нараховувалась ТОВ «Промінь» без зазначених угод і він отримував орендну плату.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 16 цього кодексу передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, у такий спосіб, як визнання правочину недійсним.

Згідно статті 215 частини 1 вказаного кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином закон визначає таку підставу недійсності правочину, яка мала існувати в момент вчинення правочину.

Між тим, позивач, як на підставу для визнання правочину недійсним, посилається у позові на те, що після укладення ним договору оренди 1.07.202008 р., починаючи з 1 січня 2012 року питання, щодо оплати орендної плати між ним і відповідачем неузгоджено і саме за цих обставин просить визнати спірний договір недійсним.

Про те, ця підстава, на яку позивач посилається для визнання правочину недійсним, виникла після укладення ним договору оренди, а тому, відповідно до наведених приписів частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України не тягне за собою недійсність правочину.

За вказаних обставин підстав для задоволення позову, немає.

Питання про розподіл судових витрат вирішено в порядку ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь», реєстраційної служби Новопсковського районного управління юстиції Луганської області про визнання недійсним договорів оренди землі, скасування державної реєстрації договорів оренди землі та повернення землі відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: