Номер провадження 2/643/6709/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вище вказаним позовом.

Судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Так, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, однак з матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має повних 17 років, тобто неповнолітня.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 199 СК України «право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання».

В силу п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «у разі подання одним з батьків позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, аліменти стягуються на користь дитини».

Тобто, позивачкою не вирішено питання про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки рішення по справі безпосередньо стосується її інтересів.

Також, позивачем не зазначено доказів, на підтвердження тієї обставини, що дитина проживає разом з позивачкою (довідки з місця проживання про склад сім'ї).

Крім іншого, в позовній заяві позивач зазначає, що звернулась до Московського районного суду м.Харкова за місцем проживання відповідно до ст.110 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно наданої позивачем копії паспорта, вбачається що остання зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови предявляються: до фізичної особи до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи за положеннями статті 93 ЦК.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» надано наступне визначення термінів:

- місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

- місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік;

- реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції;

- довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Таким чином, як вбачається з наведених вище положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», належними доказами, що підтверджують місце проживання та місце перебування особи, можуть бути довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування, а також документи, до яких вносяться відомості про місце проживання або місце перебування особи.

Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб визначено Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, яким затверджено «Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів». Пунктом 1.2. вказаного Порядку передбачено аналогічний наведеному вище перелік документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи. Порядок реєстрації місця проживання особи зазначено в розділі 2 вказаного Порядку, порядок реєстрації її місця перебування в розділі 4.

Проте всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України позивач вказаних вище документів, які б підтверджували, що зазначена нею адреса, виходячи з якої позов предявлено до Московського районного суду м. Харкова, є її зареєстрованим місцем проживання або перебування, суду не надано.

Правильне викладення позовних вимог з їх обґрунтуванням в позовній заяві, вказівка на докази, про які відомо позивачу, сприяє суду в справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішенні цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та є підставою для прийняття законного, об'єктивного та справедливого рішення у справі.

Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя вважає за необхідне з вищевикладених підстав залишити позовну заяву без руху, про що повідомити позивача і надати йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини залишити без руху, надавши позивачу для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, строк - три дні з дня отримання нею копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М.Довготько