АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7409/2014 Головуючий у І інстанції - Гребенюк В.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та прокуратури Подільського району м. Києва в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року у справі за заявою департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві про призначення примусової госпіталізації ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А :

Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві звернулося до суду з заявою про призначення примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_2, 1955 року народження. В своїй заяві зазначало, що до ТМО «Психіатрія» у м. Києві 16.04.2014 року о 20 год .40 хв. по рапорту міліції каретою швидкої психіатричної допомоги доставлена ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Підстави госпіталізації: агресивні висловлювання по відношенню до оточуючих, обумовлені хронічним психічним розладом: погрожувала сусідам включити газ в своїй квартирі, ночами стукає молотком в стіни, протягом року живе без електропостачання в квартирі, хворіє гіпертонічною хворобою, кризовий перебіг, однак лікування не приймає, за допомогою до спеціалістів не звертається. 17.04.2014 року була оглянута ЛКК в складі голови ЛКК ОСОБА_3, завідуючого відділенням ОСОБА_4, лікаря ОСОБА_5 Висновком комісії, у зв'язку з відмовою пацієнта проходити лікування, враховуючи агресивні висловлювання до оточуючих, нездатність самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, потребує примусової госпіталізації.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року заяву Київської міської клінічної психоневрологічної лікарні № 1 задоволено. Дано згоду на примусову госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в психіатричну лікарню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу згідно з чинним законодавством, зазначивши, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Зацікавлена особа ОСОБА_6 просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

ТМО «Психіатрія» звернулося до суду із заявою, в якій просили розглядати справу за відсутності їх представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення , колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з заявою ТМО «Психіатрія» ОСОБА_2 виявляє агресивні тенденції, неадекватну поведінка, яка обумовлена маячною симптоматикою.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляєреальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Задовольняючи заяву ТМО «Психіатрія» у місті Києві про госпіталізацію ОСОБА_2 в примусовому порядку до психіатричного закладу, суд першої інстанції прийшов до висновку що ОСОБА_2 виявляє агресивні тенденції по відношенню до себе, не критично відноситься до свого психічного стану, а також до наявної гіпертонічної хвороби, у зв'язку з чим виявляє загрозу сама для себе.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Як вбачається із виписки із історії хвороби № 2439 психічний стан ОСОБА_2 : орієнтована всебічно правильно, зовні спокійна, вступає в бесіду з лікарем. ( а.с.4 зворот)

Докази того, що вона вчиняла будь-які дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність , в матеріалах справи відсутні.

Свідок ОСОБА_7, працівник соціальної служби, в судовому засіданні пояснила, що вона знає ОСОБА_2 протягом декількох років. ОСОБА_2 відвідує різні заходи, які проводяться соціальною службою. ОСОБА_2 завжди адекватна, має нормальний зовнішній вигляд, ніколи не давала підстав вважати її психічно хворою. Весною зателефонувала їй і просила забрати із психіатричної лікарні, куди її помістили за вимогою сина, що залишив її в лікарні без одягу та без допомоги. Тому вона брала верхній одяг та забирала ОСОБА_2 із лікарні.

Із наданої апелянтом копії медичної картки ( а.с.75-79) вбачається, що ОСОБА_2 пройшла курс лікування від гіпертонії в стаціонарі медичного закладу, психіатр до неї не викликався.

Доказів того, що вона стукає молотком в стіни сусідів, у матеріалах справи відсутні. Сусіди із скаргами на ОСОБА_2 ні до житлових ні до правоохоронних органів не зверталися.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, колегія суддів прийшла до висновку , що в діях ОСОБА_8 відсутні реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Судом не встановлено тяжкого психічного розладу у апелянта, лікування якого можливе лише в стаціонарних умовах в примусовому порядку.

Доводи заінтересованої особи ОСОБА_6 про те, що в його матері існує манія переслідування та психічний розлад, оскільки вона звертається в різні інстанції із заявами щодо загрози її життю у зв'язку із наявністю отруйних речовин в її помешканні, на думку колегії суддів, не може бути підставою для примусового поміщення її до психіатричної лікарні.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а по справі повинна бути постановлена нова ухвала про відмову у призначенні примусової госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричної лікарні.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

РІШЕННЯ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 23 квітня 2014 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м. Києві про призначення примусової госпіталізації ОСОБА_2 відмовити .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :