Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/1515/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді Борняка Р.О.,

при секретарі: Слободян І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну праву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним, визнання договору дійсним ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. Так 25.02.2013 року, у м. Львові, позивач через посередника ОСОБА_3, із ОСОБА_2 домовились про купівлю автомобіля MERCEDES BENZ 124, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1, колір чорний, державний номерний знак 308 98 ТС. На той час автомобіль знаходився у незадовільному технічному стані, та потребував значних фінансових вкладень для приведення його у робочий стан. Тому, надавши Відповідачу 2 обумовлену наперед суму коштів за переданий мені автомобіль в розмірі 6 500 (шість тисяч п'ятсот), гривень, ОСОБА_3 надав мені дві розписки про отримання цих кошів, а також ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Крім цього, у наданій позивачу розписці Відповідач 1 вказав, що автомобіль MERCEDES BENZ 124, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1, колір чорний, державний номерний знак 308 98 ТС вибув із його власності, та він вважає, що між нами укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Крім цього, на підтвердження вчиненого правочину, відповідач надав позивачу нотаріально завірену довіреність від 25.02.2013 року, якою уповноважив мене розпоряджатись вказаним автомобілем. Після цього, позивач із відповідачем домовились, що при першій можливості позивач приїде у м. Червоноград для належної перереєстрації автомобіля на позивача шляхом нотаріального завірення укладеного між нами 25.02.2013 р. договору купівлі-продажу та відповідного внесення змін у даних органах ВРЕР щодо особи власника транспортного засобу.

Однак, через декілька місяців, позивач мав намір перереєструвати придбаний автомобіль MERCEDES BENZ 124, 1993 року випуску був повністю відремонтований, позивач неодноразово телефонував до Відповідача-1, що проживає у м. Червонограді, та повідомляв, що хоче приїхати у м. Червоноград для належного оформлення за ним права власності на автомобіль, зокрема для нотаріального завірення укладеного між нами договору купівлі-продажу, та вчинення інших дій передбачених законодавством України для набуття статусу законного власника автомобіля. Однак відповідач відмовив позивачу, оскільки, пославшись на свою зайнятість. як зазначає позивач такий стан змусив його зрозуміти, що відповідач не зважаючи на їхню домовленість, ухиляється від укладення між нами договору купівлі продажу автомобіля у передбаченому законодавством порядку, а саме у нотаріальному посвідченні , адже такий між нами було укладено ще 25.02.2013 року.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе на підставі ст. 169 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідачів.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Згідно зі ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з положеннями ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

У відповідності до положень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.111.2009 року за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Як встановлено судом 25 лютого 2013 року, ОСОБА_1, придбав у ОСОБА_2, легковий автомобіль марки MERCEDES BENZ 124, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1, колір чорний, державний номерний знак 308 98 ТС.

Приписами ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що право власності відповідача автомобіль марки MERCEDES BENZ 124, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1, колір чорний, державний номерний знак 308 98 ТС припинилося у зв'язку з відчуженням даного автомобіля позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За наведених обставин суд вважає обґрунтованими вимогу позивача щодо визнання првава власності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 15, 109, 118-120, ЦПК України, ст. ст. 220, 235, 316, 317, ЦК України, -

вирішив:

Визнати договір доручення та видану на його підставі довіреність на право розпорядження транспортним засобом серії ВТС № 630509 від 25.02.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 - удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі продажу.

Визнати право власності на автомобіль марки MERCEDES BENZ 124, 1993 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1, колір чорний, державний номерний знак 308 98 ТС - за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області.

Суддя Р. О. Борняк