Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2014 Справа №607/10902/13-ц
Тернопільський міськрайонний суду Тернопільської області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарях Костиник О.П. та Зубко О.Я.,

за участі:

прокурора Яциків О.П.,

адвоката Чудопалова Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи служба у справах неповнолітніх і дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа - служба у справах неповнолітніх і дітей Тернопільської міської ради про позбавлення його батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач не турбується про свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечує його фінансово, не цікавиться його життям, не спілкується з ним та не створює йому умови для того аби він належним чином розвивався, тому вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник - адвокат Чудопалов Ю.Ю. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили. В обґрунтування таких заперечень зазначили, що ОСОБА_3 від виконання покладених на нього обов'язків, щодо утримання та виховання дитини не ухиляється. Напроти, це позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, безпричинно відмовляє у зустрічах, змінила номер карткового рахунку на який він сплачував кошти для утримання дитини і нового не повідомила, чим позбавила його можливості продовжувала надавали таку допомогу.

Представник служби у справах неповнолітніх і дітей Тернопільської міської ради у судовому засіданні зазначила, що вважає за доцільне позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, актовий запис № 3027 від 28 грудня 2008 року.

Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Дитина проживає з матірю та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Дана обставина визнана сторонами, тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

Згідно довідки № 308 від 30 січня 2014 року, виданої завідувачем Тернопільського дошкільного навчального закладу № 19 Тернопільської міської ради, ОСОБА_4 почав відвідувати вказаний навчальний заклад з квітня 2010 року. За період перебування дитини у закладі батько - ОСОБА_3 жодного разу не проводив сина у садок і не забирав його, за харчування дитини у садку коштів не вносив, навчально-виховним процесом не цікавився. 30 січня 2014 року відповідач приніс дитині подарунок і залишив його у груповій кімнаті, а про зустріч із сином не згадував.

Також у матеріалах справи міститься довідка № 258 від 13 червня 2013 року, видана завідувачем Тернопільського дошкільного навчального закладу № 19 Тернопільської міської ради, з якої вбачається, що за період перебування ОСОБА_4 у дошкільному закладі батько його жодного разу не приводив і не забирав та не цікавився його навчально - виховним процесом. Оплату за харчування в садочку теж вносила мати, ОСОБА_2

Частиною 4 ст. 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

А згідно ч. 5 цієї ж статті встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради № 439 від 30 квітня 2014 року що є додатком до рішення виконавчого комітету від 17 жовтня 2013 року № 1096, відповідача рекомендовано позбавити батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3, оскільки останній не виконує батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дитини, не створює умов для його фізичного, духовного та морального розвитку.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що знайомий з ОСОБА_3 Позивачка чинить останньому перешкоди у вихованні сина ОСОБА_4 Про це йому відомо зі слів самого відповідача. Також на його очах ОСОБА_3 неодноразово телефонував до ОСОБА_2, аби погодити умови його зустрічей з сином, однак та телефон не піднімала.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що знайома з ОСОБА_3 В грудні 2009 року останній телефонував до неї та попросив допомогти у виборі подарунку для сини, на що вона відкликнулась і вони разом придбали декілька іграшок.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що вони разом з відповідачем працюють. За цих обставин і познайомились. Також вказує, що неодноразово спостерігав як ОСОБА_3 телефонував до позивачки, а та не піднімала телефон.

Свідки ОСОБА_8 суду показав, що неодноразово бачив та чув як відповідач намагався зателефонувати до позивачки на предмет погодження зустрічей з сином, однак ОСОБА_2 не відповідала не дзвінок.

Свідок ОСОБА_9 дала суду покази, котрі за своєю суттю аналогічні до тих, які були надані ОСОБА_8

Вказані покази свідків судом відкинуті, оскільки вони у своїй більшості базуються або на словах самого відповідача, або на припущеннях. Усі вони вказують, що вони бачили, що ОСОБА_3 неодноразово намагався зателефонувати до позивачки, однак це йому не вдавалось. Але такі їх твердження суд ставить під сумнів, позаяк їм не могло бути достовірно відомо до кого саме ОСОБА_3 телефонував. Чи це був дзвінок до позивачки, чи до будь якого іншого абонента.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона є рідною сестрою відповідача і постійно проживає з ним із того моменту коли вони розірвали стосунки з позивачкою. Одразу після розірвання шлюбу позивачка не дозволяла ОСОБА_3 бачитись з сином, однак згодом ситуація змінилась. Впродовж недовгого проміжку часу ОСОБА_2 дозволяла бачити дитину і почала говорити відповідачу аби він купляв дитині одяг і продукти харчування, що він і робив. Потім вона знову змінила свою думку і ігнорувала ОСОБА_3 Даний період продовжується до цієї пори. Впродовж усього часу з моменту розірвання шлюбу позивачки та ОСОБА_3 він намагався та намагається спілкуватись та забезпечувати ОСОБА_4, однак позивачка чинить у цьому йому перешкоди. На відповідає на його телефонні дзвінки та не виконує рішення органу опіки і піклування про встановлення терміну для побачень з дитиною. Окрім цього, відповідач відкрив дитині накопичувальний рахунок та постійно вносить на нього кошти. Щодо аліментів, то їх він сплачував до того моменту поки позивачка не змінила прізвища і банк почав повертати ці кошти. У жовтні 2014 року він намагався разово погасити усю заборгованість, однак ОСОБА_2 повернула кошти.

Ці покази суд залишив поза увагою, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Натомість підставність позову також підтверджується показами наступних свідків:

ОСОБА_11, яка суду показала, що знайома із позивачкою з 2009 року. Вони проживають в одному будинку і спільно проводять вільний час із своїми дітьми на дитячому майданчику та відводять їх у садок. За час проживання вона ніколи не бачила щоб ОСОБА_3 приходив до сина. Всі обов'язки по вихованню дитини взяла на себе позивачка.

ОСОБА_12, який суду показав, що знає позивачку з 2010 року. У неї є син ОСОБА_4. Про ОСОБА_3 йому нічого невідомо і він ніколи не бачив його в будинку. Дитиною постійно опікується ОСОБА_14

ОСОБА_14, який суду показав, що з 2010 року він перебуває в дружніх відносинах з позивачкою, а з 2011 року постійно проживає у її квартирі. Систематично відводить її сина ОСОБА_4 у дитячий садок, витрачає кошти на його утримання, прогулюється та проводить з ним свій вільний час. Зазначає, що ніколи у їх квартирі він не бачив відповідача і не спостерігав щоб ОСОБА_2 з ним спілкувалась за допомогою телефону.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина і це полягає в тому, що він не бере участі у вихованні ОСОБА_4 та не цікавиться його життям і станом здоров'я.

Також суд критично оцінює твердження відповідача та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з яких вбачається, що позивачка чинить ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дитиною, оскільки відповідачем не доведено факту наявності таких обставин, як того вимагає ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Окрім цього ОСОБА_3 не надано доказів того, що він намагався встановити графік та режим побачень з дитиною, чи усунути перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_4.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги пропозиції органу опіки та піклування, зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання свої обов'язки щодо утримання та виховання сина, суд вважає, що з метою захисту прав дитини, ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_4

Керуючись ст. 150, 154, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, ст. 10, 60, 209, 210, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 131-70 грн. судового збору.

На винесене рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом 10 діб.

Головуючий суддяЯ. В. Процько