АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Нежура В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

11 листопада 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Нежури В.А.

суддів: Соколової В.В., Усика Г.І.

при секретарі: Меєчко Д.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Театрально-видовищного закладу культури "Київський національний академічний театр оперети", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недостовірної інформації та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2014 року позов ОСОБА_2 до Театрально-видовищного закладу культури "Київський національний академічний театр оперети", ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недостовірної інформації та зобов'язання вчинити дії залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити і визнати недостовірною інформацію розповсюджену:

відповідачем ОСОБА_7: "ОСОБА_2 самостійно вирішує розмір свого "ладу..."; "ОСОБА_2 некоректно відгукується про роботу інших акторів театру, заявляючи, що всі ролі може грати вона одна"; "Були ситуації, коли актриса не з'являлась на проведення вистави..."; "...кичиться своїми двома вищими освітами, званнями, які невідомо як отримала, адже колектив театру не подавав її кандидатуру на представлення до присвоєння звання (заслуженої та народної артистки України);

відповідачем ОСОБА_6: "ОСОБА_2 завдяки протекціям, оскільки її зять був водієм Президента України ОСОБА_8, отримала два звання за рік, хоча це є порушенням Закону".

Зобов'язати:

відповідача Київський національний академічний театр оперети від імені якого діє відповідач ОСОБА_4, протягом 10 робочих днів після вступу рішення в законну силу скликати збори трудового колективу з повісткою дня спростування недостовірної інформації щодо ОСОБА_2 поширеної на зборах трудового колективу від 25.10.2012 р. і оформити протокол зборів трудового колективу де відбулось спростування поширеної щодо ОСОБА_2 недостовірної інформації та направити її на адресу Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та об'єднання первинних профспілкових організацій працівників театрально видовищних підприємств Київська міська профспілка працівників культури;

відповідача ОСОБА_7 на зборах трудового колективу спростувати недостовірну інформацію, зокрема те, що:

"ОСОБА_2 самостійно вирішує розмір свого окладу..."; "ОСОБА_2 некоректно відгукується про роботу інших акторів театру, заявляючи, що всі ролі може грати вона одна"; "Були ситуації, коли актриса не з'являлась на проведення вистави..."; "...кичиться своїми двома вищими освітами, званнями, які невідомо як отримала, адже колектив театру не подавав її кандидатуру на представлення до присвоєння звання (заслуженої та народної артистки України);

відповідача ОСОБА_9. на зборах трудового колективу спростувати недостовірну інформацію, зокрема те що "ОСОБА_2 завдяки протекціям, оскільки її зять був водієм Президента України ОСОБА_8, отримала два звання за рік, хоча це є порушенням Закону".

Зокрема апелянт вказує на те, що поширена недостовірна інформація носить наклепницький характер, не є оціночним судженням, бо може бути перевірена. До спірних правовідносин судом була неправильно застосована ст. 30 Закону України «Про інформація», слід було керуватися ст. 32 Конституції України, а також ст. 277 ЦК України.

Апелянт і її представник в судове засідання не з*явилися, будучи повідомленими належним чином про час і місце слухання справи, відповідачі і їх представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.10.2012 відбулось засідання зборів артистичного та художнього - керівного складів Київського національного академічного театру оперети.

На зазначеному засіданні зборів, відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_9 була розповсюджена наступна інформація:

Відповідачем ОСОБА_7: "ОСОБА_2 самостійно вирішує розмір свого окладу..."; "ОСОБА_2 некоректно відгукується про роботу інших акторів театру, заявляючи, що всі ролі може грати вона одна"; "Були ситуації, коли актриса не з'являлась на проведення вистави..."; "...кичиться своїми двома вищими освітами, званнями, які невідомо як отримала, адже колектив театру не подавав її кандидатуру на представлення до присвоєння звання (заслуженої та народної артистки України);

Відповідачем ОСОБА_6: "ОСОБА_2 завдяки протекціям, оскільки її зять був водієм Президента України ОСОБА_8, отримала два звання за рік, хоча це є порушенням Закону".

Вказана інформація про позивача ОСОБА_2 записана до протоколу зборів артистичного та художнього-керівного складів театру № 01 від 25.10.2012. Протокол підписаний головою ОСОБА_4 та секретарем ОСОБА_13., присутні були 58 працівників театру (а. с. 8-14).

З боку відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не заперечувався факт поширення інформації.

Щодо поширення інформації відповідачами ТВЗК "Київський національний академічний театр оперети" та ОСОБА_4, то зазначене не підтвердилося в ході розгляду справи.

Так, з листа голови Об'єднання первинних профспілкових організацій працівників театрально-видовищних підприємств від 28.11.2013 № 82 вбачається, що вони не отримували копії протоколу зборів від 25.10.2012 року та відповідного супровідного листа.

У грудні 2012 за дорученням Головного управління культури виконавчого органу Київради (КМА) комісією: Об'єднання первинних профспілкових організацій працівників театрально-видовищних підприємств було проведено перевірку щодо фактів, викладених у заяві ОСОБА_10 до Головного управління культури. На вимогу комісії театром було надано відповідь у якій зазначено, що питання проведення творчого бенефісу ОСОБА_10 розглядалося на зборах артистичного та художнього - адміністративного складу ПЗВК «Київського національного академічного театру оперети», із зазначенням №1 від 25.10.2012 (т.1 а.с. 124).

Факт того, що копія протоколу засідання колективу театру від 25.10.2012 р. не направлялась в жодну державну чи громадську організацію підтвердив в суді апеляційної інстанції голова профкому театру ОСОБА_5

Відповідно до положення ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з частинами третьої і четвертої вказаної статті, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною 4 ст. 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими "правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка і особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи ; розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні і нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію", оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відмовляючи у задоволенні пред*явленого позову суд першої інстанції виходив із того, що висловлення відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на засіданні зборів артистичного та художнього - керівного складів Київського національного академічного театру оперети про позивача ОСОБА_2 є оціночним судженням, визначення якого міститься в статті 30 Закону України "Про інформацію", а отже ця інформація може вважатись інформацією, що не містить фактичні дані, які можливо перевірити на предмет їх істинності.

Відповідно до змісту ст. 277 ЦК України, не можуть бути предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати

Таким чином, інформація, яка поширена на зборах і зафіксована в протоколі зборів, є оціночними судженнями, оскільки по суті носить інформаційний характер, висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Інформація, що є предметом судового захисту, є фактично суб'єктивною думкою відповідачів, переконанням, критикою дій позивача ОСОБА_2 як артиста театру.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 висловлювалися на зборах театру та використовували у своїх промовах відомі їм джерела інформації, вони є обізнані, оскільки е працівниками театру, ОСОБА_7 є головою профспілки театру, ОСОБА_9. є членом профспілки і колишнім головою профкому театру.

Висловлювання ОСОБА_5 що, "ОСОБА_2 самостійно вирішує розмір свого окладу..." є гіперболою (перебільшенням). З тесту протоколу зазначено наступне, "вона самостійно вирішує розмір свого окладу, звертається в Міністерство фінансів України і Міністерство праці та соціальної політики України з вимогами встановлення їй додаткового коефіцієнту підвищення посадового окладу до 4, хоча в театрі максимальний коефіцієнт - 3.2.".

У матеріалах справи містяться заяви позивачки до ГУ культури і мистецтв КМДА з проханням встановити коефіцієнт підвищення заробітної плати 4, а також провести перевірку виплати заробітної плати їй та іншим артистам (т. І, а. с. 135, 136).

Висловлювання "ОСОБА_2 некоректно відгукується про роботу інших акторів театру, заявляючи, що всі ролі може грати вона одна" є особистим баченням відповідача ОСОБА_7 про ОСОБА_2, як артистку театру.

Висловлювання "Були ситуації, коли актриса не з'являлась на проведення вистави..." також с особистою думкою відповідача ОСОБА_7, висновок який він сам зробив. З цього приводу матеріали справи містять лікарняні листки позивача, довідки ТВЗК "Київський національний академічний театр оперети" про дні театральних сезонів та проведення вистав (т. 1 а с 160, 196, 224-228).

Тези: "...кичиться своїми двома вищими освітами, званнями, які невідомо як отримала адже колектив театру не подавав її кандидатуру на представлення до присвоєння звання заслуженої та народної артистки України)" є оціночними судженнями, відповідач ОСОБА_7 використав синонім "кичиться" (хвалитися, гордитися).

Крім того, в суді апеляційної інстанції відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яка була головою профкому театру в період 1995-97 років підтвердили, що колектив театру не подавав у встановлений порядок представлення до присвоєння позивачу звання заслуженої та народної артистки України.

Колегія суддів також звертає увагу, що в матеріалах справи такі представлення дійсно відсутні.

Висловлення відповідача ОСОБА_6: "ОСОБА_11 завдяки протекціям, оскільки її зять був водієм Президента України ОСОБА_8, отримала два звання за рік, хоча це є порушенням Закону" підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_12, яка вказала, що особисто чула це від ОСОБА_2, яка говорила це ОСОБА_6

В суді апеляційної інстанції відповідачі пояснили, що сама позивач не скривала серед колег про отримання від держави високих звань завдяки допомоги когось і з своїх рідних, і тому цей факт в колективі є певною мірою загальновідомим, принаймі на цьому наголошувала відповідач ОСОБА_6

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, оскільки їх не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач є публічною особою, відіграє певну роль у суспільному культурному житті держави та її громадян.

З матеріалів справи видно, що з 1978 р. вона є солісткою-вокалісткою та провідним майстром сцени Київського Національного академічного театру оперети, неодноразово заохочувалась за особистий внесок у збагачення культурно-мистецької спадщини народу України, високу виконавську та професійну майстерність. Зокрема, в 1995 р. Указом Президента України їй присвоєно почесне звання "Заслужений артист України", а в 1997 р. нагороджена почесним званням "Народний артист України". Є доцентом кафедри теорії і методики постановки голосу НПУ ім. А.П.Драгоманова.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо актриси театру чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, які відповідають з*ясованим обставинам у справі, а також нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Оскільки колегія суддів погодилася із тим, що усі висловлювання, які є предметом даного позову носять оціночний характер, і не підлягають спростуванню, то відповідно і посилання апелянта на неправильно застосовані норми матеріального права - ст. 30 Закону України «Про інформацію», замість ст. 32 Конституції України і ст. 277 ЦК України є безпідставними.

Крім того, суд у своєму рішенні посилався також і на вказані статті 32 Конституції України та 277 ЦК України, і надав при цьому відповідну оцінку спірним правовідносинам з огляду на правила передбачені наведеними нормами права, а тому не можна казати про ігнорування, чи неправильне застосування судом норм матеріального права.

Таким чином рішення є законним і обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: