Справа № 466/1474/14 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/3526/14 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2014 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Копняк С.М.

суддів Богонюка М.Я., Ванівського О.М.

секретар Цар М.В.,

з участю апелянта - ОСОБА_2

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 березня 2014 року у справі про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Національної академії наук України, Інституту археології НАН України, Інституту народознавства НАН України, голови ліквідаційної комісії Верхньодністрянської археологічної експедиції (ВДАЕ) ОСОБА_5, з участю третіх осіб: Верхньодністрянської археологічної експедиції Інституту, Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, Львівської обласної організації Всеукраїнського громадського обєднання Товариство Українських офіцерів, обєднання Галицького району м.Львова Всеукраїнського товариства Просвіта ім.Тараса Шевченка про встановлення факту перебування у трудових відносинах, визнання дій неправомірними, стягнення заборгованої заробітної плати та інших виплат, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 27 березня 2014 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 квітня 2012 року.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала суду є незаконною, необєктивною та такою, що порушує його права на встановлення обєктивного і незаперечного факту перебування ним у трудових відносинах з його фактичним роботодавцем Інститутом народознавства НАН України, стягнення з нього заборгованої заробітної плати за майже шість років та інших заборгованих виплат, відшкодування моральної шкоди, визнання дій неправомірними.

Вказує, що 23 вересня 2013 року Шевченківський районний суд м. Львова, розглянув його заяву і ухвалою від 23 вересня 2013 року відкрив провадження у цій справі (№466/147/13-ц), а ухвалою цього ж суду від 22 жовтня 2013 року, йому було відмовлено у задоволенні заяви.

Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 18 лютого 2014 року задоволив його апеляційну скаргу та скасував ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 22 жовтня 2013 року, а справу повернув на новий розгляд до суду першої інстанції.

Шевченківський районний суд м. Львова ухвалою від 12 березня 2014 року відкрив провадження у даній справі. Суд встановив, що його заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відповідає вимогам ст.364 ЦПК України і перешкоди щодо відкриття провадження за нововиявленими обставинами відсутні та керуючись ст. 364-1 ЦПК України суд постановив ухвалу про відкриття провадження, якою одночасно призначив перше судове засідання на 18 березня 2014 року на 15 год. 30 хв. (а.с.95,96). Повідомлення про призначення судового засідання разом з копією ухвали суду від 12 березня 2014 року було надіслано позивачу у звичайному конверті, який він отримав 17 березня 2014 року за день до призначеного засідання. Призначене судове засідання співпало в даті та часі з іншим судовим засіданням в справі про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12.03.2009 р., тому він не міг бути одночасно присутнім на обох засіданнях. З огляду на це, напередодні - 17 березня 2014 р., апелянт особисто повідомив про це головуючого суддю.

28 березня 2014 року апелянт отримав звичайний лист з Шевченківського райсуду м.Львова. В ньому знаходилось повідомлення про призначення 2-го судового засідання, на 27 березня 2014 р., тобто днем раніше а ніж він отримав повідомлення. Вважає, що за таких обставин відсутні його вина в тім, що він не прибув на судове засідання, оскільки не був належним чином повідомлений про нього.

В обставинах, що склалися в цивільному процесі, суд був зобов'язаний керуватися нормами Конституції України, нормами ст.ст.361, 201, 203 ЦПК України, зупинивши відкрите ним провадження до часу вирішення питання від якого залежить вирішення справи, а не відмовляти йому у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 березня 2014 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості ( пункти 1,2,4 частини третьої статті 129 Конституції України).

У рішенні Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 ( справа про рівність сторін судового процесу) зазначено, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

За приписами ст.74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, що надсилаються особам, які беруть участь у справі. Судова повістка повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. В матеріалах справи відсутні докази про дотримання судом першої інстанції даних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.361 ЦПК України у звязку із нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, суд має виходити з визначених ч.2 ст.361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до змісту Постанови Вищого спеціалазованого суду України з розгдяду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» при вирішенні питання про перегляд судового рішення скасування судового рішення ( п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України) може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обгрунтував судове рішення скасованим та якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Із змісту рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25.04.2012 року, яким у позові ОСОБА_2 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, визнання дій протиправними, стягнення заборгованої заробітної плати та інших виплат відшкодування моральної шкоди відмовлено вбачається, що серед інших однією із підстав для винесення рішення була наявність рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12.03.2009 р., що набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч.2 ст.365 ЦПК України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами суд приймає нове судове рішення або ухвалою залишає заяву без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 квітня 2012 року, чим порушив норми процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для скасування рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25.04.2012 року відсутні, оскільки на момент розгляду заяви ОСОБА_2 підстави, викладені у скасованому рішенні від 12.03.2009 року іншим рішенням суду не спростовані.

В той же час встановлено, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12.03.2009 р. було переглянуто та скасовано ухвалою від 21.08.2013 року на підставі задоволення заяви ОСОБА_2 за нововиявленими обставинами, однак нового рішення по даній цивільній справі №2-35/09 судом не прийнято.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є необґрунтований та незаконний, а тому ухвала Шевченківського районного суду м.Львова від 27.03.2014 року підлягає скасуванню та направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляду.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.4, 312 ч.1 п.3, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 березня 2014 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Богонюк М.Я.

ОСОБА_6