АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3930/14 Справа № 173/305/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 79
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу,-

в с т а н о в и л а :

26.02.2014р. Верхньодніпровським райсудом Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради 2488грн.53коп. за послуги водопостачання та водовідведення (а.с.17).

4.03.2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, у якій просив скасувати судовий наказ про стягнення з нього заборгованості у сумі 2488грн.53коп. (а.с.20).

Ухвалою Верхньодніпровського райсуду від 14.03.2014р. заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність ухвали суду, просив скасувати ухвалу та судовий наказ.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вона підлягає скасуванню за такими підставами.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу, суд першої інстанції посилався на відсутність обґрунтування його заяви.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.105 ЦПК України боржник має право подати заяву про скасування судового наказу, яка, зокрема, має містити посилання на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача та посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача. З врахуванням зазначених вимог закону до неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу застосовуються норми ст.121 цього Кодексу про залишення її без руху. Між тим, посилаючись на відсутність обґрунтування у заяві ОСОБА_2, судом першої інстанції його заява у передбаченому законом порядку без руху не була залишена для виправлення її недоліку. Залишено без уваги судом і те, що до заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу ним додано розяснення щодо необґрунтованості вимог стягувача, а також копії квитанції про оплату спожитих послуг (а.с.21-24).

У заяві про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 2488грн.53коп. заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення КП Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства посилалось на те, що вказана заборгованість виникла станом на 1.02.2014р. При цьому заявник також посилався на існування договору про реструктуризацію заборгованості. Розрахунку заборгованості у сумі 2488грн.53коп. до заяви не надано.

Згідно копії укладеного 6.11.2002р. між підприємством та ОСОБА_2 договору, останній є споживачем послуги водопостачання та водовідведення за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с.5,6). За укладеним 14.06.2004р. між ними договору про реструктуризацію заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, підприємством надано ОСОБА_2 розстрочку у погашенні заборгованості у сумі 1679грн.66коп. станом на 14.06.2004р. шляхом сплати щомісячно по 28грн. з 1.07.2004р. по 1.07.2009р. (а.с.4). До заяви надано копії витягів з особового рахунку, за якими: у 2011 році нараховано до сплати 2499грн.73коп., у тому числі, у січні 2215грн.12коп., лютому 18грн.56коп., у березні -12грн.37коп., у квітні 18грн.56коп., у серпні - 80 грн.44коп., у вересні -37грн.12коп., у грудні 117грн.56коп.; у квітні 2012 року нараховано до сплати 24грн.75коп. та фактично сплачено 350грн.; у 2013 році нарахувань до сплати не було, а фактично сплачено 514грн.11коп. (а.с.7,8).

Після прийняття рішення про видачу судового наказу підприємством надано розрахунок заборгованості у сумі 2488грн.53коп. за період 2004-2013р.р., згідно якого до вказаної суми включено як залишок непогашеної заборгованості за договором про реструктуризацію з 2004 року, так і нарахування оплати за спожиті у вказаний період послуги (а.с.27). Оспорюючи вказаний розмір заборгованості, ОСОБА_2 посилався на те, що його сімя послуги водопостачання фактично споживала частково, водопостачання було опломбовано, а заборгованість за договором про реструктуризацію у звязку з частковим погашенням складає лише 374грн.91коп. (а.с.21). Згідно складеного 10.05.2012р. акту працівниками підприємства виявлено, що у квартирі ОСОБА_2 відсутні як лічильник, так і самі труби мережі водопостачання у звязку з відключенням послуг за борги (а.с.29).

Між тим, доказів, які б підтверджували фактичне надання та отримання ОСОБА_2 послуг водопостачання у спірний період, конкретний період відключення від мережі постачання, матеріали справи не містять. Відсутність вказаних доказів свідчить про існування спору щодо розміру заборгованості та обставин її виникнення, тобто, спору про право.

Враховуючи зазначені обставини та вимоги п.3ст.96, п.2 ст.307 ЦПК України судовий наказ підлягає скасуванню з розясненням КП Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства того, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову. У звязку цим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року скасувати.

Комунальному підприємству Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради розяснити, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :