Справа № 310/2868/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2014 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Парій О.В.

при секретарі Мирошниченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Благо» про визнання кредитного договору не укладеним та недійсним, треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати кредитний договір № К08/00454 від 28 серпня 2008 року неукладеним, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, та недійсним у звязку з недодержанням в момент вчинення правочину вимог Цивільного кодексу України, а саме, не вчиненого письмово, не підписаного позичальником, проти його волі, не спрямованого на реальне настання правових наслідків.

Позивач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала.

Треті особи в судове засідання не зявилися. Повідомлені. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України (в редакції, діючої на момент укладання оспорюваного правочину) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що 28 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № К08/00454, за яким ОСОБА_1 отримала кошти в розмірі 50000,00 грн.. Зазначене підтверджується кредитним договором, заявою-анкетою, графіком розрахунків.

Позивачем не надано доказів в підтвердження обставини не укладання кредитного договору, не досягнення згоди з усіх істотних умов договору та неотримання коштів. Про складнощі в отриманні доказів та клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не заявлено.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 4, 57-62, 88, 208, 209, 212-215, 224-228, 293, 294 ЦПК України, ст.47 Конституції України, ст.ст.15, 16, 23, 203 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Парій