Справа № 428/7611/14-ц
25 грудня 2014 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Александрової Н.В.,
при секретарі Голуб Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником квартири № 14, яка розташована в будинку № 71-а по пр-ту Гвардійському в м. Сєвєродонецьку Луганської області, на підставі свідоцтва про право власності на житло. В даній квартирі зареєстровано окрім нього ще і відповідача, яка є його колишньою дружиною, та яка в квартирі не мешкає з 2011 року, при цьому майна, яке б належало відповідачу, в квартирі немає, вона не мешкає за власним бажанням, через що позбавляє його можливості повною мірою користуватись та розпоряджатись своїм майном, тому просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський,71-а.
Позивач ОСОБА_1 про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, згідно заяви просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про причину неявки в судове засідання не повідомила, про день, час та місце слухання справи були повідомлена належним чином, але заяви про розгляд справи у її відсутність або про відкладення розгляду справи не надходило. Враховуючи вищевказане, суд визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та вважає можливим розглянути справу у її відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Сєвєродонецькою міською радою 03.07.2008 року, позивач ОСОБА_1 є власником квартири № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 71-а.
Згідно довідки КП «ОСББ «Гвардійський 71-а» від 10.11.2014 року в квартирі № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 71-а, зареєстровано позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2.
Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 листопада 2012 року у цивільній справі № 1227/6171/2012 шлюб, укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, було розірвано.
Як видно з позовної заяви відповідач ОСОБА_2 в квартирі не мешкає понад 1 рік, а саме з 2011 року, у звязку з чим позбавляє позивача можливості повною мірою користуватись та розпоряджатись своїм майном, тобто чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 71-а.
Дані обставини підтверджується і копією акту КП «ОСББ «Гвардійський 71-а» від 01.09.2014 року згідно якого відповідач ОСОБА_2 в квартирі № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 71-а, не мешкає в квартирі з 2011 року.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Таким чином, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 71-а, більш, ніж один рік без поважних причин, позивач ОСОБА_1 є власником даної квартири, а знаходження відповідача на реєстраційному обліку чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому квартирою, тому її повинно бути визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 71-а.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223,224-226 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 14, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 71-а.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова