Цивільне провадження № 2/428/1330/2014
Справа № 428/2108/14-ц
05 червня 2014 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Комплєктової Т.О.,
при секретарі Волковій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_2 належить йому на праві приватної власності. Зазначену квартиру він придбав у кредит у 2006 році, і на час її придбання, як він вважав, у квартирі ніхто зареєстрований не був. Він постійно мешкає у м. Новоазовськ Донецької області. У 2013 році, приїхавши до м. Сєвєродонецька, він виявив той факт, що у квартирі, яка належить йому на праві власності, зареєстрований відповідач, якого він взагалі не знає. Як згодом стало відомо, відповідач був зареєстрований у даній квартирі з 23.03.1990 року, тобто на момент придбання відповідач вже був зареєстрований, але в квартирі не проживав. ОСОБА_2 добровільно, самостійно знятися з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою не бажає. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а саме: квартирою АДРЕСА_2, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Оскільки позивач ОСОБА_1 не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, тому судом 05.06.2014 року на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_3, допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_3 з 2007 року та є сусідкою позивача. Квартиру АДРЕСА_2 часто відвідує син позивача - ОСОБА_4 ОСОБА_5 у зазначеній квартирі не проживає, вона його не бачила.
Свідок ОСОБА_6, допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в якій проживає. З 2010 року він підтримує дружні відносини з сином позивача - ОСОБА_4 Йому відомо, що в квартирі АДРЕСА_2 вже два роки ніхто не проживає. ОСОБА_2 він там жодного разу не бачив, він у квартирі не проживає, його речі в квартирі відсутні.
Вислухавши пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_7, копією витягу з Державного реєстру правочинів № 3153298 від 13.11.2006 року та копією витягу про державну реєстрацію прав № 13340815 від 25.01.2007 року.
В судовому засіданні з пояснень свідків встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 з моменту покупки вказаної квартири позивачем ОСОБА_1
Вказані обставини також підтверджуються копією акту перевірки паспортного режиму від 25.09.2013 року, затвердженого директором КП «ЄРЦ м. Сєвєродонецька», з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не проживає.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не належить до членів сім'ї позивача, який є власником житлового приміщення, за місцем реєстрації не проживає з більше одного року без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 156 ЖК України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а саме: квартирою АДРЕСА_2, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Комплєктова