Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Ференц А.М.

при секретарі - Пазяк С.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу. Посилається на те, що 10 травня 2013 р. ним було надано у позику ОСОБА_3, що проживає в АДРЕСА_1, грошові кошти у розмірі 65000,00 грн. (шістдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.), із зобов'язанням повернути вказану суму грошових коштів в строк до 10 серпня 2013 року. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується розпискою від 10 травня 2013 року, написаною відповідачем власноручно у день отримання грошових коштів.

Проте відповідач, всупереч взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми позики у строк до 10 серпня 2013 року, суму отриманих у позику грошових коштів не повернув. Станом на 09 вересня 2013 р. заборгованість відповідача перед Позивачем становила 65000,00 грн. (шістдесят п'ять тисяч грн. 00 коп.), що і стало підставою для звернення до суду.

В процесі розгляду справи, позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3-х відсотків річних, розрахованих за період з 11 серпня 2013 року по 22 квітня 2014 року згідно доданих до заяви розрахунків.

Представник Позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи суд встановив, що 10 травня 2013 р. відповідач ОСОБА_3 отримав у борг від позивача ОСОБА_2 65000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 10 серпня 2013 р. Взяті на себе зобов'язання відповідач підтвердив власноручно написаною розпискою.

Згідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 625 цього Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики згідно ст. 1047 цього Кодексу укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач свої зобов'язання за наведеним договором позики не виконав і не повернув ОСОБА_2 надані в борг 65000 грн., що підтверджується наявністю у позивача оригіналу боргової розписки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача доведені належними і допустимими доказами, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 68589,79 грн., з яких 65000 грн. сума основного боргу, 1362,33 грн. - три відсотки річних, 2227,46 грн. - інфляційне збільшення суми боргу.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 понесені ним витрати на оплату судового збору в розмірі 685,90 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 68589,79 грн. (шістдесят вісім тисяч п'ятсот вісімдесят дев'ять грн. 79 коп.).

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 685,90 грн. (шістсот вісімдесят п'ять грн. 90 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до апеляційного суду і набере законної сили в разі неподання апеляційної скарги в установлений строк.

Суддя Ференц А.М.