Справа № 296/6370/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"15" квітня 2014 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Давиденко В.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів про визнання зборів правління не легітимними, визнання протоколів правління недійсними,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2013 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів (далі також - відповідач), в якому просив визнати збори правління ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів від 22.11.2006, 24.11.2006 та 28.11.2006 нелегітимними, а рішення прийняті на цих зборах незаконними.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати незаконними рішення (протоколи) правління ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів № 9 від 24.11.2006 та №10 від 28.11.2006 про його усунення від виконання обовязків голови правління ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів; визнати недійсними протоколи правління ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів №27/03/07-1 від 27.03.2007, 02/03/07-1 від 02.03.2007 та №23/03/07-1.

Поданий позов обґрунтовувався тим, що з 1991 по 2006 роки позивач ОСОБА_1 обіймав посаду голови ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів, однак рішенням зборів ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів оформленим протоколом №9 від 24.11.2006 року його було усунуто від виконання обовязків голови ОСОБА_3, а протоколом №10 від 28.11.2006 року цих же зборів ОСОБА_3 його повторно усунуто від виконання обовязків голови ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що збори ОСОБА_3 скликались та проводились не позивачем як головою ОСОБА_3, а іншою неповноважною особою, а також на те, що усунення голови ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів можливе лише ОСОБА_4 Українського фонду Реабілітація інвалідів, а не ОСОБА_3, вказував на нелегітимність проведених зборів та незаконність прийнятих в подальшому на ній рішень.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, та посилаючись на те, що хоча судові спори між сторони розглядаються починаючи з 2009 року, однак остаточного рішення по суті спору до теперішнього часу судом не ухвалювалось, а тому просив поновити строки позовної давності як такий, що пропущений з поважних причин (а.с. 55).

Представник відповідача в останнє судовому засіданні не зявився, через канцелярію суду подав письмові заперечення, в яких посилаючись на неможливість оскарження членом обєднання рішення керівних органів обєднання в судовому порядку (а.с. 34), а також на пропуск позивачем строків позовної давності щодо оскарження протоколів, прийнятих у 2006 року (а.с. 50, 51), просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із частиною 1 статті 36 Конституції України громадяни України мають право на свободу об'єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеній в рішенні від 13 грудня 2001 року №18-рп (у справі про молодіжні організації), свобода обєднання означає, зокрема, правову і фактичну можливість добровільно, без примусу чи попереднього дозволу утворювати обєднання громадян або вступати до них.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про об'єднання громадян» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі також Закон України №2460-XII) об'єднанням громадян є добровільне громадське формування, створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод.

Відповідно до статті 3 Закону України №2460-XII громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Згідно частини 1 і 3 статті 9 Закону України №2460-XII об'єднання громадян України утворюються і діють з всеукраїнським, місцевим та міжнародним статусом. До місцевих об'єднань належать об'єднання, діяльність яких поширюється на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці або регіону. Територія діяльності самостійно визначається об'єднанням громадян.

Відповідно до статті 13 Закону України №2460-XII об'єднання громадян діє на основі статуту або положення (далі - статутний документ).

Згідно із пунктом 1.1. ОСОБА_5 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_5 Українського фонду Реабілітація інвалідів (далі також «Статуту Ради»), ОСОБА_2 обласна ОСОБА_5 Українського Фонду Реабілітація інвалідів (надалі ОСОБА_5) є самоврядною громадською організацією інвалідів, яка свою діяльність у відповідності з Конституцією України, чинним законодавством, статутом Українського фонду Реабілітація інвалідів, а також цим ОСОБА_5.

Відповідно до пункту 5.1. ОСОБА_5, вищим органом ОСОБА_5 є конференція ОСОБА_5. Позачергова конференція скликається ОСОБА_5 за рішенням правління чи голови правління ОСОБА_5.

Підпунктом 5.3.1. та 5.3.3 пункту 5.3. ОСОБА_5 визначено, що до компетенції ОСОБА_4 належить, зокрема, обрання ОСОБА_3, ревізійної комісії та голови ревізійної комісії ОСОБА_3; обирання голови правління ОСОБА_3, який одночасно та автоматично являється головою ОСОБА_3.

Сторонами не оспорюється, що у 2004 році рішенням конференції ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів позивача ОСОБА_1 було обрано Голови правління ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів строком на три роки.

Відповідно до підпункту 5.5.1. пункту 5.5. ОСОБА_5, правління ОСОБА_5 в період між конференціями здійснює керівництво та розгляд найважливіших питань діяльності ОСОБА_5, а також підприємство ОСОБА_5, установ та всіх організацій ОСОБА_5, первинних організацій ОСОБА_5.

Відповідно до підпункту 5.5.1. пункту 5.5. ОСОБА_5, правління ОСОБА_5 в період між конференціями здійснює керівництво та розгляд найважливіших питань діяльності ОСОБА_5, а також підприємство ОСОБА_5, установ та всіх організацій ОСОБА_5, первинних організацій ОСОБА_5.

З наявного в матеріалах справи протоколу № 9 вбачається, що 24 листопада 2006 року на засіданні ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів було прийнято рішення усунути від виконання обовязків голови правління ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів ОСОБА_1 до моменту вирішення конференцією питання щодо переобрання голови правління (а.с. 7).

Водночас, відповідно до пункту 4 протоколу № 10 від 28 листопада 2006 року ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів повторно прийнято рішення усунути від виконання обовязків голови правління ОСОБА_1 у звязку з неефективною роботою, порушенням чинного законодавства та статуту Українського Фонду Реабілітація інвалідів, - до моменту вирішення конференцією питання щодо переобрання голови правління (а.с. 8-12).

Згідно пункту 5.6 ОСОБА_5, до повноважень Голови правління ОСОБА_5 належить, зокрема, здійснювати повсякденне керівництво ОСОБА_5 (п. 5.6.1.), в період між конференціями здійснює керівництво та розгляд найважливіших питань діяльності ОСОБА_5, а також підприємств ОСОБА_5, установ та всіх організацій ОСОБА_5, первинних організацій ОСОБА_5 (п. 5.6.6.), організовує та проводить засідання правління ОСОБА_5 (п. 5.6.14), має право скасувати рішення правління ОСОБА_5, якщо вони перешкоджають ефективній діяльності ОСОБА_5, та скасувати рішення підприємств ОСОБА_5, установ та всіх організацій ОСОБА_5, первинних організацій ОСОБА_5 (п. 5.6.19).

При цьому, пунктом 5.6.25 ОСОБА_5, передбачено, що Голову правління переобирати, усувати з посади, відстороняти від виконання обовязків має право виключно конференція ОСОБА_5.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані рішення, оформлені протоколами № 9 від 24 листопада 2006 р. та №10 від 28 листопада 2006 р. про усунення позивача ОСОБА_1 від виконання обовязків голови правління, ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів діючи всупереч вимогам Закону України «Про об'єднання громадян» та п.п. 5.3.1. та 5.6.25 ОСОБА_5, вийшло за межі своїх повноважень, оскільки зазначені питання відносяться до виключної компетенції ОСОБА_4.

За наведених обставин суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про незаконність прийнятих на засіданні ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів рішень у формі протоколів № 9 від 24 листопада 2006 р. та №10 від 28 листопада 2006 р., якими вирішено усунути ОСОБА_1 від виконання обовязків голови ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів.

Разом з тим, позивач посилаючись на те, що після його незаконного усунення від виконання обовязків голови ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів, він жодних зборів як голова ОСОБА_3 не скликав та не проводив, просив визнати незаконними протоколи правління ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів №27/03/07-1 від 27.03.2007, 02/03/07-1 від 02.03.2007 та №23/03/07-1 (а.с. 69).

Протоколом засідання ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів №23/03/07-1 від 23 березня 2007 року, що проводилось за участю 3 членів правління із 5, вирішено затвердити загальний список членів первинних організацій ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів станом на 23 березня 2007 року, які прийняті в члени даної організації згідно наданих заяв та перебувають на обліку в первинних організаціях (а.с. 86).

Протоколом засідання ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів №27/03/07-1 від 27 березня 2007 року, що проводилось за участю 3 членів правління із 5, вирішено затвердити делегатів на позачергову конференцію ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів, яка відбудеться 01 квітня 2007 року (а.с. 87).

Протоколом засідання ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів №02/03/07-1 від 02 березня 2007 року, що проводилось за участю 3 членів правління із 5, вирішено скликати та провести позачергову конференцію ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів та затвердження порядку денного проведення позачергової конференції (а.с. 88).

Суд виходить із принципу диспозитивності цивільного судочинства (частини 1 статті 11 ЦПК України), відповідно до якого суд повинен розглядати справи в межах заявлених вимог.

Водночас, згідно із частиною 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

З огляду на викладене, враховуючи встановлену судом незаконність прийнятих ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів рішень про усунення ОСОБА_1 від виконання обовязків голови ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо незаконності рішень прийнятих на засіданнях ОСОБА_3 Житоёмирської обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів №27/03/07-1 від 27.03.2007, 02/03/07-1 від 02.03.2007 та №23/03/07-1 від 23.03.2007, що в порушення п. 5.6.14 ОСОБА_5 скликались та проводились неуповноваженими особами.

При цьому судом вважає безпідставними доводи представника відповідача ОСОБА_2 обласної ОСОБА_5 Українського Фонду Реабілітація інвалідів про неможливість розгляду судом спору з приводу законності рішень, прийнятих правлінням ОСОБА_2 обласної ОСОБА_5 Українського Фонду Реабілітація інвалідів, оскільки такі доводи не відповідає положенню статті 8 Конституції України, згідно якої звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується.

Крім того, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина, а саме право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Конституційних Суд України у рішенні від 25 грудня 1997 року №9-зп у справі звернення жителів міста Жовті Води розяснив, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Водночас, під час розгляду справи в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 обласної ОСОБА_5 Українського Фонду Реабілітація інвалідів заявив клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 50-51), посилаючись на те, що позивач дізнався про існування оскаржуваних протоколів від 2006 року в жовтні 2007 року, що слідує з тексту його позовної заяви.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з відмітки на позовній заяві позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з відповідним позовом 09.07.2013 року.

Водночас, до позовної заяви позивачем доданий лист Головного управління юстиції у Житомирській області №2054/5 від 14.06.2007, в якому вказується на порушення закону під час прийняття відповідачем оскаржуваних рішень (протоколів №№9 та 10), а тому позивач з 2007 року був обізнаний з обставинами, що стали підставою для звернення до суду з даним позовом (а.с. 4) .

Крім того, як вбачається з наявного в матеріалах справи рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15 січня 2009 року позивачу ОСОБА_1 було відомо про усунення його від виконання обовязків голови ОСОБА_3 ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів та прийняття правлінням ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського Фонду Реабілітація інвалідів оскаржуваних рішень ще з 2007 року.

З огляду на викладене, враховуючи, що з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише в липні 2013 року суд дійшов висновку, що позов подано після спливу встановленого законом строку позовної давності.

При цьому, позивач ОСОБА_1 не заперечуючи в судовому засіданні своєї обізнаності щодо прийняття оскаржуваних рішень з 2007 року, заявив про поновлення строків позовної давності посилаючись на те, що з вказаним предметом спору він неодноразово починаючи з 2009 року звертався до суду, однак подані ним позови залишились без розгляду, а рішення по суті вказаних вимог не приймалось (а.с. 55).

Суд не бере до уваги зазначені доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку позовної давності, оскільки відповідно до вимог частини 1 статті 265 Цивільного кодексу України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

При цьому, судом не встановлено будь-яких інших поважних обставин, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду в межах строків позовної давності, а позивачем в порушення ст. 11 ЦПК України не доведено належними і допустимими доказами поважності пропуску строку позовної давності.

Судом враховується п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно роз'яснень якого встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку із пропуском строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обласної ОСОБА_3 Українського фонду Реабілітація інвалідів про визнання зборів правління не легітимними, визнання протоколів правління недійсними відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя К. В. Шалота