АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 671/1716/14-ц
Провадження № 22-ц/792/2555/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Власенка О.В., Талалай О.І.,

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, апелянтки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 25 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Волочиської районної державної адміністрації про розірвання договору оренди земельної ділянки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення заподіяних збитків.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звертаючись із позовом вказував, що 06.05.2005 року між відповідачкою та Волочиською РДА було укладено договір оренди земельної ділянки, частину якої, площею 3,1806 га розпорядженням Волочиської РДА було надано позивачу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі чого останній отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №288771. Позивач зазначає, що він фактично став орендодавцем земельної ділянки площею 3,1806га., проте орендар не сплачує йому орендної плати за користування нею. Тому, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір оренди землі, що укладений між ОСОБА_3 та Волочиською РДА і зареєстрований 05.07.2005р. Волочиським відділом ДП „Центр державного земельного кадастру за №01 в частині оренди земельної ділянки, що належить йому на праві власності.

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом вказуючи, що розпорядженням Волочиської РДА №353/2005-р від 30.05.2005р. їй передано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 30,0008 га з

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Справа: №22ц/792/2555/14

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 47

земель резерву Чухелівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі чого 06.05.2005р. між сторонами укладено договір оренди строком на 5 років, а 06.04.2010р. продовжено строк дії договору на 10 років. Однак, 13.07.2011р. Волочиською РДА винесено розпорядження №528/2011р, яким ОСОБА_1 виділено земельну ділянку, в межах земельної ділянки, що перебуває в її користуванні. ОСОБА_3 вказувала, що ОСОБА_1 їй чиняться перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою, а тому просила суд усунути перешкоди у користуванні переданою їй за договором оренди від 06.05.2005р. та Додаткової угоди до договору оренди від 06.04.2010р. земельною ділянкою шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 частини вказаної земельної ділянки площею 3,1806 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Чухелівської сільської ради Волочиського району та стягнути з ОСОБА_1 на її користь заподіяні збитки в сумі 3 505,87 грн., а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішенням Волочиського районного суду від 25 листопада 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення незаконним, просить його змінити в частині відмови в задоволенні його позовних вимог, а в решті рішення залишити без змін. Посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд вийшов за межі позовних вимог, а також суд помилково вважав недоведеним факт систематичної несплати ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 орендної плати, оскільки цей факт визнавався відповідачем. Крім того, судом не застосовано норми законодавства, які підлягали до застосування, зокрема: ст. 32 Закону України „Про оренду землі та ст. 651 ЦК України.

ОСОБА_3, вважаючи дане рішення незаконним, також подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, а в решті оскаржуване рішення залишити без змін. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки, як вбачається із повідомлення Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області №4/2-2077 від 09.07.2014р. ОСОБА_1 та ще восьма громадянами самовільно зайнято передану їй в оренду земельну ділянку площею 30,0008 га, з яких площа земельної ділянки приватизованої ОСОБА_1 становить 3,1806 га., а також вказує, що в судовому засіданні представником позивача було визнано факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки ОСОБА_1, проте належної оцінки цьому факту суд не надав.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу останнього підтримав в повному обсязі, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 не визнав.

ОСОБА_3 та її представник свою апеляційну скаргу підтримали, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнали.

ОСОБА_1 та представник Волочиської РДА до суду не з»явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що 06.05.2005 року між Волочиською РДА як орендодавцем та ОСОБА_3 як орендарем було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 30,0008 га, що знаходиться на території Чухелівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області строком на 5 років. Цей договір був зареєстрований у Волочиському районному відділ ДП ХРЦ ДЗК за № 01 від 05.07.2005 року, а 06.04.2010 року між цими ж сторонами було укладено додаткову угоду, де пункт 8 розділу 3 договору від 06.05.2005 року викладено в новій редакції та зазначено, що договір оренди укладено на 10 років, а також внесено зміни у пункт 9 розділу 4 договору стосовно порядку, строків та розміру орендної плати, у пункт 39 стосовно розірвання договору оренди, де вказано, що орендодавець вправі розірвати договір оренди в односторонньому порядку в разі невиконання орендарем умов цього договору.

У відповідності з розпорядженням Волочиської РДА від 13.07.2011 року № 528/2011-р ОСОБА_1 Волочиською РДА 12.09.2011 року було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,1806 га, що розташована на зазначеній у договорі оренди земельній ділянці площею 30,0008 га. Цей Державний акт був зареєстрований в управлінні Держкомзему 27.10.2011 року.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки згідно п. 40 договору оренди земельної ділянки від 06.05.2005 року, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, а ОСОБА_3 орендну плату за оренду земельної ділянки розміром 30,0008 га сплачує в повному обсязі відповідно до умов договору. Також, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачка не навела доказів в підтвердження своїх вимог.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Як вбачається із положень, що закріплені в п. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправильного застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права є безпідставними, адже судом при ухваленні рішення застосовано положення ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та положення ст. 651 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими, адже посилання в мотивувальній частині рішення щодо права позивача на звернення до Чухелівської сільської ради з питання повернення йому відповідно до розміру належної ОСОБА_1 земельної ділянки орендної плати не є виходом за межі позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковою посилання суду на відмову у позові ОСОБА_1 з підстав недоведеність його вимог, однак це посилання не призвело до неправильного вирішення справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо невірної оцінки доказів, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України було дано оцінку усім доказам, що надавалися сторонами.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Волочиського районного суду від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк