Провадження №8/761/55/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 жовтня 2014 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Туровській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним правочином та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочинів недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Позивач за первісним позовом) 10 грудня 2010 року, в особі свого представника, звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 (далі - Відповідач № 1 за первісним позовом), ОСОБА_1 (далі - Відповідач № 2 за первісним позовом), про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно Кредитного договору від 03 жовтня 2008 року (далі - Кредитний договір), укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та Відповідачем № 1 за первісним позовом, останньому було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 200 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту до 03 жовтня 2024 року. Зауважує, що процентна ставка за користування кредитом встановлювалася у розмірі 13,85% відсотків річних, що в подальшому, за взаємною згодою сторін, було змінено на 14,5% річних. Зауважує також, що 03 квітня 2009 року між Позивачем за первісним позовом та Відповідачем № 1 за первісним позовом було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, за умовами якої прострочену заборгованість було додано до основної суми зобов`язань, та на період з 03 квітня 2009 року до 03 квітня 2010 року встановлено фіксований платіж у розмірі 1 700 доларів США з капіталізацією нарахованих відсотків. Крім того, Позивач за первісним позовом також зауважив, що в день укладення Кредитного договору, 03 жовтня 2008 року, між ним та Відповідачем № 2 за первісним позовом було укладено Договір поруки (далі - Договір поруки), за умовами якого Відповідач № 2 за первісним позовом поручилася перед Позивачем за первісним позовом відповідати по борговим зобов`язанням Відповідача № 1 за первісним позовом, які виникають із Кредитного договору, у повному обсязі цих зобов'язань. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 03 жовтня 2008 року між ним та Відповідачем № 1 за первісним позовом також було укладено Договір іпотеки (далі - Договір іпотеки), за умовами якого Відповідач № 1 за первісним позовом передав йому в іпотеку земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,1517 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також домоволодіння, загальною площею 119,90 кв.м, житловою площею 55,30 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором, Відповідач № 1 за первісним позовом не виконав, внаслідок чого станом на 03 жовтня 2010 року у нього виникла заборгованість за Кредитним договором у розмірі 2 050 461 грн. 00 коп., Позивач за первісним позовом просив суд ухвалити судове рішення, яким Кредитний договір розірвати, стягнути кредитну заборгованість у розмірі 2 050 461 грн. 00 коп. із Відповідачів № 1 та № 2 за первісним позовом, солідарно, та в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,1517 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також домоволодіння, загальною площею 119,90 кв.м, житловою площею 55,30 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 січня 2011 року, за заявою представника Позивача за первісним позовом, позовні вимоги в частині розірвання Кредитного договору від 03 жовтня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 та звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,1517 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також домоволодіння, загальною площею 119,90 кв.м, житловою площею 55,30 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, - залишено без розгляду (а.с., а.с. 78, 79, том І).

Крім того, згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 лютого 2011 року, справу направлено до Шевченківського районного суду м. Києва, в порядку підсудності (а.с. 83, том І).

В ході судового розгляду справи, представник Позивача за первісним позовом уточнив позовні вимоги та просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути солідарно з Відповідачів № 1 та № 2 за первісним позовом заборгованість за Кредитним договором у розмірі 2 744 855 грн. 12 коп., а також відшкодувати судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

Крім того, Відповідачем № 1 за первісним позовом було подано до суду зустрічний позов до Позивача за первісним позовом та до участі в розгляді справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

У зустрічній позовній заяві Відповідач № 1 за первісним позовом зазначив, що укладений 03 жовтня 2008 року Кредитний договір між ним та Позивачем за первісним позовом підлягає визнанню судом недійсним, оскільки, на його думку, надання йому Позивачем за первісним позовом коштів та виконання ним взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором в іноземній валюті, суперечить діючому законодавству України, зокрема, конституційній нормі, якою визначено, що грошовою одиницею України є гривня, яка є єдиним законним засобом платежу, що застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України. Крім того, у Кредитному договорі не зазначено сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартість всіх супутніх послуг та інших його фінансових зобов`язань, чим були порушені його права як споживача кредитних послуг. Зауважує також, що Позивач № 1 за первісним позовом, на його думку, не був правомочний укладати вказаний Кредитний договір, оскільки, не мав належної індивідуальної ліцензії Національного банку України. Також вважає умови Кредитного договору несправедливими, оскільки, всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язиків на шкоду Відповідача № 1 за первісним позовом, як споживача кредитних послуг. Просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним Кредитний договір № 014/16826/74/77625 від 03 жовтня 2008 року, укладений між ним та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», визнати недійсним договір іпотеки, укладений 03 жовтня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 6442, та просив зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки, укладеного 03 жовтня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 6442.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року, позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнено солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у сумі 2 744 855 грн. 12 коп., а також судові витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 1 700 грн. 00 коп. - судового збору та 120 грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У задоволенні зустрічного позову - відмовлено (а.с., а.с. 222-224, том І).

Вказане судове рішення є чинним.

Відповідачем № 2 за первісним позовом ОСОБА_1 25 листопада 2013 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано заяву про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

У вказаній заяві, ОСОБА_1 (далі - Відповідач № 2 за первісним позовом) зазначила, що згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2013 року, зобов`язання ОСОБА_1 за Договором поруки, укладеним між нею та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» 03 жовтня 2008 року, визнано припиненими. Зауважує також, що вказане судове рішення набрало законної сили, у зв'язку з чим, на її думку, у Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відсутні правові підстави для солідарного стягнення із неї та ОСОБА_3 кредитної заборгованості у розмірі 2 744 855 грн. 12 коп. за Кредитним договором № 014/16826/74/77625, укладеним між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» 03 жовтня 2008 року. Просила суд скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року було відмовлено (а.с., а.с. 163-165, том ІІ).

Згідно ухвали колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2014 року, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2014 року скасовано, з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції (а.с., а.с. 202-204).

Відповідач № 2 за первісним позовом та її представник у судовому засіданні заяву про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року за нововиявленими обставинами підтримали у повному обсязі, просили суд вимоги, викладені у заяві, задовольнити.

Представник Позивача за первісним позовом у судовому засіданні у задоволенні заяви про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року за нововиявленими обставинами просила відмовити повністю, оскільки вважає, що обставини, викладені у заяві до новоявлених не відносяться.

Відповідач № 1 за первісним позовом у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, до суду не подавав.

Відповідно до частини першої статті 365 Цивільного процесуального кодексу України, заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, заслухавши думку представника Позивача за первісним позовом, Відповідача № 2 за первісним позовом та її представника, які не заперечували щодо розгляду справи у відсутність Відповідача № 1 за первісним позовом, приймаючи до уваги положення частини першої статті 365 Цивільного процесуального кодексу України, вбачає за можливим розгляд справи у відсутність останнього, на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника Позивача за первісним позовом, Відповідача № 2 за первісним позовом та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року за нововиявленими обставинами такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 361 Цивільного процесуального кодексу України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду у зв'язку з ново виявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 014/16826/7477625 (далі - Кредитний договір) про надання останньому кредиту у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 200 000 доларів США, для придбання житлового будинку та земельної ділянки, загальною площею 0,1517 га, що за адресою: АДРЕСА_1, будинок 67. Кредит наданий строком до 03 жовтня 2024 року. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 13,85 % відсотків річних. Проценти нараховуються щомісячно на суму кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). Проценти підлягають сплаті позичальником у складі ануїтетних платежів у порядку, визначеному статтею 7 цього договору. Додатково, позичальник сплачує на користь кредитора комісії, передбачені цим договором (а.с., а.с. 13-16, том І).

Крім того, судом також встановлено, що 30 жовтня 2008 року між тими ж сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, яка передбачала процентну ставку за користування кредитом у розмірі 14,5 % річних (а.с. 24, том І).

До того ж, з матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, за умовами якої сторони досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, визначених Кредитним договором (а.с. 27, том І).

Відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Відповідно до пунктів 16.2., 16.3. Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань згідно цього договору, кредитор має право вимагати дострокового виконання грошових зобов`язань згідно умов, викладених у статті 9 цього договору. Якщо інше не встановлено законодавством України, позичальник несе відповідальність за виконання цього договору всім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернене стягнення;

за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Нарахування пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов`язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником грошового зобов`язання включно (а.с., а.с. 13-16, том І).

Судом встановлено, що взяті на себе зобов'язання Відповідачем № 1 за первісним позовом не виконуються, внаслідок чого за підрахунками Позивача за первісним позовом, перевірених судом, у Відповідача № 1 за первісним позовом станом на 04 травня 2011 року виникла заборгованість перед Позивачем за первісним позовом у розмірі 2 744 855 грн. 12 коп., із яких залишок за кредитом складає 225 983 доларів США 15 центів, що в гривневому еквіваленті становить 1 800 023 грн. 58 коп., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 5 312 доларів США 68 центів, що в гривневому еквіваленті становить 42 317 грн. 09 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом складає 37 508 доларів США 83 центи, що в гривневому еквіваленті становить 298 769 грн. 08 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8 990 доларів США 64 цента, що в гривневому еквіваленті складає 171 613 грн. 14 коп.; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення відсотків - 72 118 доларів США 98 центів, що в гривневому еквіваленті складає 574 449 грн. 31 коп.

Крім того, судом також встановлено, що 03 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», що в подальшому було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки № 014/16826/74/77625 (далі - Договір поруки), за умовами якого ОСОБА_1 на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням ОСОБА_3, які виникають з умов Кредитного договору (а.с., а.с. 22, 23, том І).

Відповідно до пункту 4.1. Договору поруки, сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов`язань в повному обсязі у відповідності до частин першої та другої статті 554 Цивільного кодексу України (а.с., а.с. 22, 23, том І).

Згідно рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2013 року, зобов`язання поруки на підставі Договору поруки № 014/16826/74/77625 від 03 жовтня 2008 року визнано припиненими (а.с., а.с. 103-104, том ІІ).

Вказане судове рішення є чинним.

Як вбачається із вказаного рішення суду, зобов'язання поруки на підставі Договору поруки № 014/16826/74/77625 від 03 жовтня 2008 року були визнані припиненими з підстав, що при укладенні Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору, за умовами якої сторони досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту, визначених Кредитним договором, Відповідач № 2 за первісним позовом своєї згоди на зміну умов Кредитного договору не надавала, що підтверджено висновками судової почеркознавчої експертизи, згідно яких підпис на додатковій угоді виконаний іншою особою, а не Відповідачем № 2 за первісним позовом.

За змістом частини третьої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вищевказані обставини є істотними та які на час ухвалення заочного рішення не були і не могли бути відомі, оскільки були встановлені іншим судовим рішенням після ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку, що у Позивача за первісним позовом відсутні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1, як із поручителя, заборгованості за Кредитним договором солідарно із ОСОБА_3, у зв'язку з чим, первісний позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Таким чином, із Відповідача № 1 за первісним позовом підлягає стягненню на користь Позивача за первісним позовом заборгованість за Кредитним договором у розмірі 2 744 855 грн. 12 коп.

Крім того, Відповідач № 1 за первісним у зустрічному позові до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», просив суд ухвалити рішення, яким визнати Кредитний договір та Договір іпотеки недійсними з підстав, зазначених у зустрічній позовні й заяві.

Зустрічний позов задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Виходячи зі змісту, статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Як зазначалося раніше, за змістом частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як уже встановлено судом, 03 жовтня 2008 року між Позивачем за первісним позовом та Відповідачем № 1 за первісним позовом було укладено Кредитний договір (а.с., а.с. 13-16, том І).

Зі змісту пункту 1.4. Кредитного договору «Визначення термінів та базових умов» вбачається, що до загальної сукупної вартості кредиту за цим договором входять витрати позичальника, необхідні для погашення суми кредиту, сплати процентів, сплати комісій кредитору, передбачених додатками до цього договору, інші витрати, пов`язані з укладанням цього договору, а також витрати позичальника на користь третіх осіб, пов`язані з укладанням договорів забезпечення та страхування, у тому числі з внесенням будь-яких змін та доповнень до них, та інші супутні витрати відповідно до цього договору.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, Позивачем та Відповідачем № 1 за первісним позовом було підписано Додаток № 2 до Кредитного договору «Сукупна вартість кредиту», в якому визначено тарифи на обслуговування іпотечних кредитів фізичних осіб, вартість послуг третіх осіб та вартість послуг кредитора, які підлягають сплаті в разі настання події або за ініціативою позичальника (а.с. 203, том І), та Додаток № 3 до Кредитного договору, котрим закріплено перелік комісій (тарифів) «Райффайзен Банк Аваль», інших фінансових зобов`язань позичальника, що входять до сукупної вартості кредиту (а.с., а.с. 204-206, том І).

Крім того, сторонами Кредитного договору підписано Додаток № 5 до нього «Умови кредитування по програмі «Житло в кредит на вторинному ринку» у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с., а.с. 207-209, том І).

Таким чином, суд критично відноситься до твердження Позивача, що його було не повідомлено про умови кредитування.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Статтями 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Відповідно до пункту 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Національного банку України № 275 від 17 липня 2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку України, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо валютних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93, є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. Оскільки Відповідач отримав вказану ліцензію у встановленому законодавством порядку, здійснення ним кредитних операцій в іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 жовтня 2006 року Національним банком України Позивачеві за первісним позовом було видано банківську ліцензію № 10 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», того ж дня, 11 жовтня 2006 року, Відповідач отримав Дозвіл № 10-4 з Додатком до нього, на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», із переліком операцій, які має право здійснювати Відповідач.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що на час укладення спірного правочину, на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу, наданих Національним банком України, Відповідач був наділений правом здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Крім того, згідно зі статтею 36 Закону України «Про Національний банк України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.

Відповідно до Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 496 від 12 листопада 2003 року, офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється щоденно.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Відповідач № 1 за первісним позовом необґрунтовано припускав незмінність курсу долара США по відношенню до національної валюти - гривні. При цьому, він не був позбавлений можливості отримати кредит у національній валюті або обрати інші умови кредитування.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги щодо визнання Кредитного договору недійсним є безпідставними та необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Визнаючи зустрічний позов необґрунтованим в частині щодо визнання Кредитного договору недійсним, суд також не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в частині щодо визнання Договору іпотеки недійсним. Крім того, зустрічна позовна вимога про зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за Договором іпотеки, укладеним 03 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 6442, взагалі була пред'явлена до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, що діючими нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено.

Таким чином, суд знаходить зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Позивача за первісним позовом на користь Відповідача № 2 за первісним позовом підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у розмірі 115 грн. 00 коп.

До того ж, із Відповідача № 1 за первісним позовом на користь Позивача за первісним позовом підлягають стягненню судові витрати, пов`язані із розглядом справи, зокрема, 1 700 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

А всього із Відповідача № 1 за первісним позовом підлягає стягненню на користь Позивача за первісним позовом 2 746 675 грн. 12 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статті 99 Конституції України, статей 192, 202, 625, 627, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про національний банк України», керуючись статями 10, 11, 13, 60, 61, 88, 209, 212- 215, 365 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним правочином та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочинів недійсними - з а д о в о л ь н и т и.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 червня 2012 року у цивільній справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним правочином та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочинів недійсними - с к а с у в а т и.

Первісний позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним правочином - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (ідентифікаційний код 23494105) кошти у розмірі 2 746 675 (два мільйони сімсот сорок шість тисяч шістсот сімдесят п'ять) гривень 12 коп.

У задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним правочином - в і д м о в и т и у повному обсязі.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання правочинів недійсними - в і д м о в и т и.

Стягнути із Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (ідентифікаційний код 23494105) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 115 (сто п'ятнадцять) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :