Номер провадження: 22-ц/785/3008/15
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства житлово-комунальний сервіс "Черьомушки" про захист прав споживачів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з вищевказаним позовом. Уточнивши свої позовні вимоги в процесі розгляду справи, позивачі просили зобов'язати КП ЖКС "Черьомушки" терміново укласти (підготувати та підписати) договір про надання у 2014 (2015) році житлово-комунальних послуг; визнати дії керівництва такими, що порушують законодавство України, права споживачів. (а.с.115-118) Позивачі посилались на те, що відповідач неправомірно і навмисно ухиляється від укладення з ними договору про надання житлово-комунальних послуг у формі, який би відповідав типовому договору.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідач неодноразово з 2008 року намагався укласти з позивачами договір, надсилав листи, екземпляри договору, що насправді позивачі ухиляються від оплати житлово-комунальних послуг, з приводу чого судом уже розглядався спір.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП ЖКС "Черьомушки" відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять рішення суду від 21 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення їх позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

За правилами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд 1-ої інстанції виходив з того, що комунальним підприємством проект договору про надання житлово-комунальних послуг направлявся позивачам ще в 2011 році, що позивачі обрали неналежний спосіб захисту порушеного права, що позивачами не доведено підстави для притягнення відповідача до відповідальності.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачі мешкають в приватизованій квартирі АДРЕСА_1.(а.с.106) КП ЖКС "Черьомушки" є замовником та виконавцем з надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, у тому числі по АДРЕСА_1, де мешкають позивачі.(а.с.107) Між сторонами тривалий час існують конфліктні стосунки з приводу розміру тарифів та оплати за надані житлово-комунальні послуги. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2013 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було стягнуто на користь КП ЖКС "Черьомушки" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 2671,69 грн.(а.с.96) Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2012 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до КП ЖКС "Черьомушки" про визнання відсутності договірних відносин, примусове виконання обов'язку, визнання документу недійсним та відшкодування моральної шкоди відмовлено. (а.с.89-95) Судами в зазначених справах було встановлено, що договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не укладений між сторонами, оскільки позивачі не погоджуються зі встановленими тарифами на надані послуги. В своїй позовній заяві позивачі визнали, що 18 січня 2011 року невідома особа вручила їм підготовлений договір № 66-34, однак ознайомившись з ним через відсутність дати підписання та через підробність підпису ОСОБА_2 ( з печаткою та підписом керівника КП) вважали його фальшивкою. (а.с.2,107-110) Із листа ОСОБА_2 від 24 грудня 2012 року та доданої до апеляційної скарги копії договору з печаткою та підписом директора КП ЖКС "Черьомушки" ( договір потребував тільки проставлення дати укладення та підпису уповноваженої ОСОБА_2.) вбачається, що відповідач екземпляри договору про надання житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 надсилав, однак вона його повернула без підписання, вважаючи таким, що не відповідає типовому договору, та водночас наполягаючи на внесенні у договір змін, виклавши свої основні вимоги окремо. (а.с.7,167-168) У січні 2014 року ОСОБА_2 знову звернулася до відповідача з заявою про укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому у додатку зазначила типовий договір, та свої окремі основні вимоги для укладення договору, вимагаючи їх врахувати, і врахувати те, що вони з чоловіком є дітьми війни і ветерани праці. (а.с.9-11) Із доданої до позовної заяви та наявної у справі переписки позивачів з відповідачем насправді вбачається незгода позивачів з визначеним у договорі розміром тарифів по оплаті за житлово-комунальні послуги. (а.с.7-11,14-18,19,46-58,59-64)

Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). У ст. ст. 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України № 1875-ІУ "Про житлово-комунальні послуги" ( далі Закону № 1875-ІУ) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статті 20, 21 Закону № 1875-ІУ визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-ІУ обов'язком виконавця є підготовка та укладення зі споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку споживача, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-ІУ щодо укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору визначені Типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону № 1875-ІУ та постанови КМУ № 529 від 20 травня 2009 року вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, підготовка та укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком виконавця. Відмова виконавця послуг від підготовки та укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Разом з тим, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. 3, 6, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3?5 ЦПК України), можна дійти висновку про те, що в разі невизнання виробником (виконавцем) права споживача на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 10 жовтня 2010 року у справі № 6-110цс12.

А тому захист прав позивачів шляхом зобов'язання відповідача укласти договір про надання послуг по утриманню будинку, споруд і прибудинкової території, про що вони просять в апеляційній скарзі, і просили у суді першої інстанції, неможливо вважати належним способом захисту порушеного права. Висновки суду в цій частині є вірними. Посилання позивачів в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував норми закону, на які вони посилались в позовній заяві, вищенаведеного аналізу норм закону, не спростовують.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо недоведеності решти позовних вимог позивачів. Доведеність факту навмисного ухилення відповідача від укладення договору з позивачами про надання житлово-комунальних послуг, у відповідності з типовим, також не вбачається.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування правильного рішення суду з ухваленням нового рішення про зобов'язання відповідача укласти договір відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.1,308,313-314,315-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова А.І. Дрішлюк