МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13.11.2014 року Справа № 370/2188/14-ц

Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Оберемко В.О. при секретарі Гребінській Н.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів цивільну справу за позовом Прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави до Макарівської РДА Київської області, ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Київська обласна державна адміністрація про визнання недійсним договору оренди водного обєкту та земель водного фонду,-
Прокурор Макарівського району Київської області звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди водного обєкту та земель водного фонду посилаючись на те, що даний договір оренди суперечить нормам чинного законодавства.
В судовому засіданні прокурор позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач Макарівська РДА в судове засідання представника не направила, хоча належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, поважності причин неявки суду не повідомила.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не прибула, подала заперечення щодо позову.
Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Київська обласна державна адміністрація згідно поданого листа просила розглянути справу без представника третьої особи.
Заслухавши прокурора, дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини.
Розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації від 22.11.2006 року № 1204 надано дозвіл на передачу в оренду земельної ділянки ОСОБА_1 для риборозведення в межах Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області площею 3,8114 га, у тому числі 3,7583 га під ставками, 0,0531 га - під гідротехнічними спорудами для риборозведення.
На підставі вказаного розпорядження, 17.04.2007 року між Макарівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладено договір оренди водного обєкта та земель водного фонду ( далі - спірний договір), згідно з яким останній передано в довгострокове користування на умовах оренди водний обєкт та земельну ділянку земель водного фонду під прибережними захисними смугами загальною площею 3,8114 га, у тому числі: під ставками - 3,7583 га; під гідротехнічними спорудами - 0,0531 га, - що знаходиться в адміністративних межах Андріївської сільської ради Макарівського району.
При цьому, за своїм змістом та правовою природою укладений договір є договором оренди, який підпадає під правове регулювання статей 759-786 ЦК України, Закону України «Про оренду землі», Водного та Земельного кодексів України.
Користування водними обєктами на умовах оренди регулюються насамперед Водним кодексом України, відповідно до ст.51 якого (у чинній на момент укладення спірного договору редакції) у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Передача орендарем права на оренду водного об'єкта (чи його частини) іншим суб'єктам господарювання забороняється.
З урахуванням вимог статті 5 Водного кодексу України, наказу Державного комітету України по водному господарству №41 від 03.06.1997 року, всі водойми на території Київської області відносяться до водних обєктів загальнодержавного значення.
Орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Розподіл повноважень визначається Кабінетом Міністрів України. Право водокористування на умовах оренди оформлюється договором, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, обласними державними адміністраціями.
Водночас, Кабінетом Міністрів України не визначений чіткий розподіл повноважень щодо передачі водних обєктів загальнодержавного значення та порядок розрахунку орендної плати за їх використання. Кабінет Міністрів України не надавав Макарівській райдержадміністрації повноваження по розпорядженню водними обєктами загальнодержавного значення.
Таким чином, відповідно до діючого на момент укладення спірного договору законодавства Макарівська райдержадміністрації не наділена повноваженнями розпоряджатися водним обєктом загальнодержавного значення, а тому вийшла за межі власних повноважень укладаючи 17.04.07 договір з ОСОБА_1, за яким останній надано у користування водний обєкт.
При цьому, вказане розпорядження Макарівської районної державної адміністрації, на підставі якого укладено спірний договір, стосується лише передачі в оренду земельної ділянки, а не водного обєкту. Розпорядження про передачу ОСОБА_1 JI.А. в оренду водного обєкту не видавалося, у той час, як спірним договором передбачено надання цій особі в оренду як водного обєкту, так і земельної ділянки.
Згідно з ч. 2 статті 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Статтею 92 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Крім цього, згідно з ст. 1 Водного кодексу України в поняття використання води відноситься процес використання води без її вилучення, в тому числі, для рибництва. Цією ж статтею визначено, що рибництво - штучне розведення і відтворення риби та інших водних живих ресурсів.
Поняття спеціальне водокористування наведене у статті 48 Водного кодексу України, згідно до вимог якої спеціальне водокористування це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні обєкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб. Спеціальне водовикористання передбачає не тільки забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд та інших об'єктів, але і використання води для рибогосподарських потреб, що включає в себе риборозведення.
Статтею 49 Водного кодексу України визначено, що спеціальне водокористування в Україні здійснюється юридичними та фізичними особами на підставі дозволу.
Відповідно до статті 44 зазначеного Кодексу до обовязків водокористувачів віднесено здійснення спеціального водокористування лише за наявності дозволу.
Крім того, зміст спірного договору суперечить наступним актам законодавства, зокрема, в порушенням вимог ст. 51 Водного кодексу України (у чинній на момент укладення спірного договору редакції) даний договір не був погоджений з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. Збір за оренду водного обєкта (його частини) в даному договорі оренди на визначено, що прямо суперечить вимогам вказаної статті.
Аналізуючи зміст спірного договору оренди водного обєкту та земель водного фонду встановлено, що пунктом 7.2.1 договору передбачено право орендаря за письмовою згодою орендодавця зводити в установленному законодавством порядку будівлі і споруди, що суперечить вимогам п. «г» ч. 2 ст. 61 Земельного кодексу України, якою визначено, що у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.
Враховуючи лист Макарівської райдержадміністрації № 06.15.-05/704 від 04.04.14, обєкт оренди (водний обєкт та земельна ділянка) за спірним договором за актом прийому-передачі орендодавцем не передано, орендарем не прийнято, відповідний акт взагалі не складено.
При цьому, згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про оренду землі» (у чинній на момент укладення спірного договору редакції) передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.
Відтак, орендодавцем та орендарем за спірним договором порушено вимоги статті 17 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на момент існування відповідних правовідносин).
Відповідно до 15 Закону України «Про оренду землі» ( у редакції на момент існування відповідних правовідносин) відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Підстави недійсності правочину визначені, зокрема, статтею 215 Цивільного кодексу України, де зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в судах у випадках, визначених законом.
Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.
Статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.
Власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.
Згідно ст. 16 Конституції України забезпечення безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обовязком держави.
Зазначене відповідно до п.2 ст. 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом предявлення цього позову.
Відповідно до Положення про Управління водних ресурсів у м. Києві та Київській області затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України 18.11.2011 № 237 основними завданнями Київводресурсів є реалізація в м. Києві та Київській області державної політики щодо розвитку водного господарства.
Разом з тим у вказаному положенні не передбачено повноважень щодо звернення до суду цим органом.
Враховуючи викладене, позов прокурора є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК україни підлягають стягненню солідарно з відповідачів на корить держави в розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 16, 19, 121 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 1, 44, 48-49, 51 Водного кодексу України, ст.ст. 4-6, 11, 15, 17,19 ЗУ «Про оренду землі», ст.5 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст.ст. 16, 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст.3, 18, 119, 120, 213-215,224-226 ЦПК України, суд,-
Стягнути в рівних частинах з Макарівської РДА Київської області та ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.
Заочне рішення суду за заявою осіб, за відсутності яких воно було ухвалено, може бути переглянуте Макарівським районним судом протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Суддя В.О.Оберемко