АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/63/14 Головуючий 1 інст.: Пілюгіна О.М.
Справа № 2034/2-4642/11 Доповідач : Піддубний Р.М.
Категорія - «договірні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Швецової Л.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: Новокщоновій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 липня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У вересні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 23 квітня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральний Договір про надання кредитних послуг № BL 3623 та додаткову угоду до нього № BL 3623/КL+, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит у розмірі 540 000 доларів США та зобов'язався повернути вказану суму відповідно до графіку погашення заборгованості у строк до 31 березня 2009 року та сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 14 % річних. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконав, з урахуванням уточнених у червні 2013 року позовних вимог, ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 395 621 грн. 47 коп., яка станом на 06 липня 2013 року складається з: 4 309 949 грн. 49 коп. заборгованості за кредитом, 1 809 652 грн. 53 коп. заборгованості за відсотками та 2 276 019 грн. 45 коп. нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань за договором.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 липня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № BL 3623 від 23 квітня 2008 року у сумі 8 395 621 грн. 47 коп., а також 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого ПАТ «Універсал Банк» позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 взятих на себе за кредитним договором від 23 квітня 2008 року зобов'язань щодо повернення у передбачений договором строк кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з нього на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом, процентами та нарахованої пені за порушення виконання зобов'язань за договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 23 квітня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральний Договір про надання кредитних послуг № BL 3623 та додаткову угоду до нього № BL 3623/КL+, відповідно до умов яких відповідач отримав кредит у розмірі 540 000 доларів США та зобов'язався повернути вказану суму відповідно до графіку погашення заборгованості у строк до 31 березня 2009 року та сплачувати проценти за користування кредитом із розрахунку 14 % річних на суму залишку заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають передбачені законом або договором наслідки.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Пунктом 5.2 додаткової угоди до Генерального договору про надання кредитних послуг сторони передбачили, що за користування кредитними коштами понад строк, встановлений Генеральним договором та/або цією індивідуальною угодою, та/або у разі прострочення термінів сплати процентів, Банк додатково нараховує пеню, а позичальник зобов'язується її сплатити у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Належних доказів виконання своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 не надано і матеріали справи не містять.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався, серед іншого, на необґрунтованість виконаного позивачем розрахунку розміру заборгованості ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2013 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_1 було призначено судову економічну експертизу з метою перевірки правильності нарахованої позивачем заборгованості. Цією ж ухвалою витрати, пов'язані з проведенням експертизи, було покладено на ОСОБА_1

Отримавши 18 лютого 2014 року рахунок для оплати вартості призначеної судом експертизи, ОСОБА_1 оплату експертизи не здійснив, у зв'язку з чим експертною установою цивільну справу було повернуто до суду без проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскільки апелянт ухилився від оплати вартості призначеної судом експертизи, в судове засідання не з'явився, колегія суддів визнає здійснений позивачем розрахунок та розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором обґрунтованим та вірним.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, ОСОБА_1 в судове засідання 06 серпня 2014 року не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

З урахуванням вимог закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом апеляційної інстанції та належного повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності апелянта.

Отже, встановивши, що взятих на себе за кредитним договором зобов'язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами ОСОБА_1 не виконав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 4 309 949 грн. 49 коп. заборгованості за кредитом, 1 809 652 грн. 53 коп. заборгованості за процентами (станом на 06.06.2013 року).

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені за порушення виконання зобов'язань за договором за період з 24.03.2009 року по 06.06.2013 року в сумі 2 276 019 грн. 45 коп., колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в цій частині змінити з наступних підстав.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Як убачається із матеріалів справи, з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором ПАТ «Універсал Банк» звернулося 30.09.2011 року.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 258 ЦК, стягненню підлягає пеня за період з 01 жовтня 2010 року по 06 червня 2013 року в розмірі 245 001 дол. США (а.с. 203), що за курсом НБУ становить 1 958 299 грн.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні, зі зменшенням розміру пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» до 1 958 299 грн. та відповідно розміру загальної заборгованості - до 8 077 901 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 липня 2013 року змінити.

Зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» за порушення виконання зобов'язань за укладеними 23 квітня 2008 року Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL 3623 та додатковою угодою до нього № BL 3623/КL+ до 1 958 299 (один мільйон дев'ятсот п'ятдесят вісім тисяч двісті дев'яносто дев'ять) гривень, а всього розмір заборгованості за вказаними договорами зменшити до 8 077 901 (вісім мільйонів сімдесят сім тисяч дев'ятсот одна) гривні.

В іншій частині рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 липня 2013 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді