Провадження № 2/520/7367/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Козловій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, тертя особа - Другий Київський ВДВС ОМУЮ, про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом про звільнення з-під арешту, що накладено за постановою державного виконавця, приналежного йому домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що на виконанні Другого Київського ВДВС ОМУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та в зв'язку з виникненням у певний період часу заборгованості по сплаті таких аліментів, державним виконавцем з передбачених законом підстав було накладено арешт на приналежне позивачу майно, на та теперішній час такі заходи забезпечення виконання рішення суду втратили свою обґрунтованість у зв'язку з повним погашенням позивачем своєї заборгованості по сплаті аліментів, а за такого, на думку позивача, накладений державним виконавцем арешт підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце вирішення справи повідомлені належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою про вирішення справи за його відсутності, викладені у позові обставини та вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач звернулась до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, викладені у позові обставини та позовні вимоги - визнала, проти їх задоволення не заперечувала.

Виходячи з наведених обставин суд вказує на те, що відповідно до положень ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд, у випадку коли відповідач визнає пред'явлені до нього вимоги, за наявності на таке належних підстав - ухвалює рішення про задоволення позову.

Так з матеріалів справи №520/16848/14-ц та №520/5499/14-ц (що була оглянута судом) вбачається, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу - ОСОБА_1.

Згідно постанови головного державного виконавця другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського МУЮ, при примусовому виконанні виконавчого листа №520/5499/14-ц, від 28.07.2014 року, в зв'язку з утворенням простроченої заборгованості по сплаті аліментів (розрахунок від 05.11.2014 року, щодо заборгованості станом на 31.10.2014 року долучено до матеріалів справи) в загальному розмірі 3609,06 грн., на все майно приналежне ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (копія постанови №44311410 від 05.11.2014 року долучена до матеріалів справи).

06.12.2014 року ОСОБА_1 погасив зазначену заборгованість, та сплатив всі належні платежі до 31.01.2015 року, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією розписки стягувача (відповідача), ОСОБА_2.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Пунктом 7.13.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512 передбачено, якщо розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів, державний виконавець перевіряє майновий стан боржника з одночасним накладенням арешту на майно боржника.

На підставі викладеного, враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 N6 (із змінами від 25.05.1998 N15), згідно яких належними відповідачами у справах таких категорій вважаються, особи, в інтересах яких накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особи, яким передано майно, якщо воно було реалізоване, зважаючи на те, що станом на момент звернення з цією позовною заявою у позивача відсутня заборгованість по аліментам, суд, на вимогу позивача, та згідно ч.5 ст. 60 «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішенням суду, доходить висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність задоволення викладених у ньому вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, ст. 174, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, тертя особа - Другий Київський ВДВС ОМУЮ, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що накладені згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження головного державного виконавця Другого Київського ВДВС ОМУЮ від 05.11.2014р., ВП № 44311410.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя П. А. Прохоров