Справа 431/859/14-ц
Провадження 4-с/431/5/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2014 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Форощука О.В.,

при секретарі Бахтин Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старобільську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 на дії державного виконавця,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 11.03.2014 року заявнику стало відомо, що 22.11.2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-914/06, виданого Старобільським районним судом про стягнення на користь ТОВ «ЛЕО» 5278,32 грн. 13.03.2014 року ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами ВП № 41382483, зняла копії документів. Так вона отримала й копію постанови від 18.02.2014 року про звернення стягнення на пенсію. Вважає цю постанову такою, яка винесена у порядок та у спосіб, непередбачений законом. Крім того вважає, що оскаржувану постанову про звернення стягнення на пенсію можна було винести не раніше восьмого дня після отримання боржником самої постанови про відкриття виконавчого провадження. Боржник отримав копію постанови 13.03.2014 року, тобто строк її добровільного виконання ще не закінчився. Незаконність діянь державного виконавця доводиться також тим, що ознайомившись 13.03.2014 року з матеріалами виконавчого провадження, боржник виявила наявність у справі тільки двох постанов: про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат на проведення виконавчих дій. Тому просить суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2 в частині не надсилання ОСОБА_1 копій постанов, винесених в рамках виконавчого провадження № 41382483 з примусового виконання виконавчого листа № 2-914/06, виданого Старобільським районним судом про стягнення 5278,32 грн. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛЕО»; визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2 в частині не винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою ТОВ «ЛЕО» з примусового виконання виконавчого листа № 2-914/06; визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 41382483 від 22.10.2013 року, винесену старшим державним виконавцем ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2; визнати незаконною та скасувати постанову від 18.02.2014 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1, винесену старшим державним виконавцем ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Представник скаржника ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника ВДВС. Крім того, надав суду письмові заперечення проти скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно виконавчого листа № 2-914/06 виданого 14 жовтня 2013 року Старобільським районним судом Луганської області, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛЕО» в особі Північної філії 5 278 гривень 32 копійки на р/р 449 в ЛЦО ПИБ м. Луганська. МФО 304308, КОД 26204059.

Згідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 41382483 від 22.10.2013 року, було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛЕО» боргу у сумі 5 278, 32 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження є рішення Старобільського районного суду, яке набрало чинності 28.07.2006 року.

Згідно постанови старшого державного виконавця Дяченко В.В. № ВП 39033173 від 18.02.2014 року було звернуто стягнення на пенсію ОСОБА_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно вимог ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у відповідності до Закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом України Про виконавче провадження , неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Частина 2 ст.19 Конституції України зобов'язує державного виконавця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

При розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обовязковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання. У випадку виявлення пропуску встановленого строку предявлення документів до виконання державний виконавець зобовязаний відмовити у відкритті виконавчого провадження (п.1 ч.1 ст. 26), про що виносить відповідну постанову.

Крім того, виконавчий документ має містити ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу, зазначеного в ст.. 17 вищевказаного Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, а не будь-якої іншої особи. У виконавчому листі № 2-914/06 такий зазначено код стягувача 26204059. Але з заявою про відкриття до ВДВС звернулась інша особа, ідентифікаційний код якої 31443937. Тобто ця особа не є стягувачем за виконавчим листом.

В цьому випадку державний виконавець повинен був винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження згідно п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вищевикладене, скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень (затверджено Наказом МЮ України 02.04.2012 №512/5), та керуючись ст.ст. 58,59, 60, 212, 208, 209, 210, 293, 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2 в частині не надсилання ОСОБА_1 копій постанов, винесених в рамках виконавчого провадження № 41382483 з примусового виконання виконавчого листа № 2-914/06, виданого Старобільським районним судом про стягнення 5278,32 грн. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛЕО»;

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2 в частині не винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження за заявою ТОВ «ЛЕО» з примусового виконання виконавчого листа № 2-914/06;

Визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 41382483 від 22.10.2013 року, винесену старшим державним виконавцем ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2;

Визнати незаконною та скасувати постанову від 18.02.2014 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1, винесену старшим державним виконавцем ВДВС Сєверодонецького МУЮ ОСОБА_2.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Форощук