АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6586 Головуючий у 1 інстанції - Пилаєва М.К.
2014 рік Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Колотілову О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ПАТ «Банк «Таврика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2014 року ПАТ «Банк «Таврика» звернулося за зазначеним позовом до суду,в якому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського рахунку в сумі 16 651,99 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року позов банку задоволено.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову банку в задоволені позову .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд першої інстанції надав невірну оцінку доказам,оскільки позовні вимоги грунтуються на тому, що відповідач подала банку платіжне доручення після 16.00 год., проте докази на підтвердження цієї обставини в матеріалах справи відсутні. В той час суд не дав можливості відповідачці подати докази щодо часу подання нею платіжного доручення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ПАТ «Банк «Таврика» проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідач та його представник в судове засідання не з,явилися про розгляд справи повідомлені належно.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала письмове клопотання про відкладення справи у зв'язку з її хворобою. Ухвалою колегії суддів клопотання ОСОБА_2 залишено без задоволення,у зв'язку з відсутністю підтверджень факту хвороби.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ч.4 ст.1068 ЦК України клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21 грудня 2011 року між ПАТ «БАНК «Таврика» та ОСОБА_1 укладено договір № 02/5105 банківського рахунку, на невизначений строк.

Відповідно до умов договору, банк відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті, для зберігання грошових коштів та здійснення валютних операцій. 19.12.2012 року о 19:50:26 год. по рахунку відповідачки була здійснена фінансова операція з перерахунку грошових коштів з рахунку відповідача на інший рахунок на суму 12 139 673,36 грн. У зв'язку з здійсненням даної операції банком на підставі п. 2.2.3 Тарифу на послуги, що надаються для фізичних осіб АТ «Банк «Таврика» та у зв'язку з надходженням платіжного доручення від відповідача після 16-00 год. 19.12.2012, нараховано комісію у розмірі 0,15 % у розмірі 18 209,51 грн.

20.12.2012 року банком списано з рахунку відповідача кошти у розмірі 1 557,52 грн., у рахунок погашення боргу за надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.2.4 договору, клієнт зобов'язаний сплачувати вартість послуг банку у відповідності з розділом 4 даного договору у розмірі згідно тарифів банку.

18.09.2013 листом банку, відповідачу повідомлено про існуючу заборгованість з оплати комісії та про необхідність її погашення у розмірі 16 651,99 грн.

Задовольняючи позові вимоги ПАТ «Банк «Таврика» суд виходив з того, що на підтвердження своїх вимог та наявності у відповідачки заборгованості позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів:, а саме: договір банківського рахунку, приведення тарифів на послуги, лист банку, виписка з особового рахунку, копія платіжного доручення №8D56 від 19.12.2012 за підписом ОСОБА_1 та роздруківка цього ж платіжного доручення з відміткою часу доповнення до системи о 19:50:06 та проведення операції о 19:50:26 /а.с.11-14, 16-21, 50-54, 55-56, 57, 58/.

Судом встановлено,що відповідачка в порушення вимог чинного законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, та умов договору № 02/5105 банківського рахунку, взяті на себе зобов'язання з погашення заборгованості по оплаті наданої послуги 19.12.2012 0 19:50:26 год. не виконала, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16 651,99 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги стосовно того,що суд першої інстанції допустив неповноту в з'ясуванні обставин,які мають значення для правильного вирішення справи та не надавможливості відповідачці подати докази щодо часу подання нею платіжного доручення, не ґрунтуються на законі та матеріалах справи,оскільки зазначеним доводам та запереченням відповідачки судом відповідно до ст.212 ЦПК надано належно оцінку.

Так, суд в своєму рішенні зазначив, що доводи відповідачки про те, що вона звернулась до каси банку зранку 19.12.2012 року жодними належними та допустимими доказами не підтверджені та є припущеннями.

При цьому, колегія суддів відмічає,що відповідачка ОСОБА_1 недобросовісно здійснює процесуальні права передбачені цивільним процесуальним кодексом України,оскільки будучи належно повідомлена про місце та час розгляду справи, згідно зворотнього поштового повідомлення ще 8 травня 2014 року в судове засідання не з,явилася і на підтвердження зазначених обставин підтверджень (доказів) не надала.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують та є такими, що не тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 березня 2014 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді