АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/1512/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/789/33/14 Доповідач - Демкович Ю.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хоми М. В., Загорського О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1, представника апелянта ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4

на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3, ОСОБА_4

про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на рішення суду першої інстанції від 04.11.13, вважаючи, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні підвалом шляхом демонтажу огорожі та інших елементів благоустрою.

Порушення вбачає в тому, що судом не враховано доказів існування самовільно зведеної огорожі та елементів благоустрою.

ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на згадане рішення, вважаючи, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Порушення вбачає, в тому, що судом не дано належної оцінки реєстраційному посвідченню, виданому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.07.92 № 1673, яке засвідчує право власності на квартиру №3 та підвальні приміщення І та ІІ. по вул. Збаразькій, 10 в смт. Залозці за ОСОБА_3 Також зазначає, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом на нерухоме майно.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04.11.13 позовні вимоги задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні підвальним приміщенням площею 22,0 кв.м., що АДРЕСА_1 по вул. Шевченка в смт. Залізці Зборівського району Тернопільської області шляхом: звільнення підвального приміщення від предметів та речей ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У задоволенні позовних вимог щодо демонтажу огорожі та інших елементів благоустрою, стягненні із відповідачів на користь позивача моральної шкоди розміром 4000,00 грн. та судових витрат відмовлено.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити, а в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити, з огляду на наступне.

Постановляючи рішення суд виходив із того, що позивачу на правовій підставі належать підвальні приміщення № 1, 2 загальною площею 22,0 м кв у будинку № 66 по вул. Шевченка у смт. Залізці й, оскільки відповідачі чинять перешкоди у користуванні її власністю, задовольнив вимоги у частині усунення перешкод.

Судом установлено, що позивач та відповідач ОСОБА_3 є власниками квартир, відповідно №1 та № 3 у будинку № 66 по вул. Шевченка у смт. Залізці Зборівського району Тернопільської області.

Позивач набула права власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.12 трьохкімнатної квартири з двома підвалами та сараєм, що знаходиться за адресою Тернопільська область Зборівський район смт. Залізці вул. Шевченка, 66/1.

Реєстрація проведена 27.12.12, про що свідчить витяг із Державного реєстру.

Підставою для реєстрації послужило рішення Зборівського районного суду від 17.12.12 щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу трьохкімнатної квартири з двома підвалами та сараєм по вул. Шевченка,66/1 у смт. Залізці.

На момент розгляду спору Зборівським районним судом законність набуття позивачем ОСОБА_1 у власність згаданої квартири ніким не оскаржувалася, однак на момент перегляду рішення апеляційною інстанцією рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 14.01.14 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, яка представляла інтереси ОСОБА_6, про визнання дійсним договору купівлі продажу, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Зборівського районного суду від 17.12.12 скасовано. Ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

За висновками, відображеними у рішенні апеляційної інстанції від 14.01.14, договір купівлі-продажу від 05.06.12 трьохкімнатної квартири з двома підвалами та сараєм, що знаходиться за адресою Тернопільська область Зборівський район смт. Залізці по вул. Шевченка,66/1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, якого представляла ОСОБА_5, є нікчемним й не може бути визнаний дійсним, так як сторонами не дотримано вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України про нотаріальне посвідчення угоди.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи предмети обох спорів, сторони є одними і тими ж й предмети - взаємоповязаними.

Колегія суддів приходить до переконання, що внаслідок постановлення апеляційною інстанцією рішення від 14.01.14 позивачка втратила правові підстави вважатися власником квартири № 1 та усіх підсобних приміщень у згаданому будинку.

Згідно із технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 обліковується право власності на квартиру, підвали № І площею 11.00 кв.м. та № ІІІ площею 11.00 кв.м.

Згідно із ст. 317 ЦК України, власник майна має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

На даний момент право власності позивача оскаржене й не підтверджене відповідними правовстановлюючими документами.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_3 набула права власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Зборівською держнотконторою 03.07.92 за реєстровим № 1673.

Рішенням Зборівського районного суду від 23 вересня 1993 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, виконкому Залізцівської селищної Ради народних депутатів про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним задоволено позов та визнано частково недійсним в частині продажі та купівлі підвалу 1 пл. 11.0 кв.м. та підвалу 3 пл.11.0 м кв вартістю 793 карб, укладеного виконкомом Залізцівської селищної Ради народних депутатів Зборівського району Тернопільської області та ОСОБА_3 від 3 липня 1992 року і посвідчений Зборівською державною нотаріальною конторою Тернопільської області під реєстром №1673 та залишено у користуванні ОСОБА_7 підвали 1 пл.11.0 кв.м. та 3 пл.11.0 кв.м., що знаходяться у згаданому будинку (назва вулиці та нумерація будинку змінені).

Ухвалюючи рішення у справі, яка переглядається, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу ОСОБА_1 на правовій підставі належить підвальні приміщення І площею 11,0 м кв та ІІІ площею 11,0 м кв, розміщенні в цокольному поверсі будинку по вул. Шевченка, 66, що в смт. Залізці, й оскільки відповідачами самовільно зайнято спірні підвали та не надано суду жодних доказів того, що вони користуються ними правомірно, тому зобовязав усунути перешкоди позивачу в їх користуванні.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Оскільки вищевказаний договір про набуття у власність позивачем спірних підвальних приміщень не посвідчено нотаріально, апеляційною інстанцію визнаний нікчемним, тому апеляційна інстанція вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 про належності їй на праві власності підвальних приміщень І та ІІІ, що знаходиться за адресою смт. Залізці, вул. Шевченка, 66.

При цьому враховує, що у силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підсумувавши вище наведене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 слід задовольнити.

Підставою для відмови у позові є положення ст. 391 ЦК України, яка передбачає, що тільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки на даний час ОСОБА_1 на є власником спірних підвалів, тому її позов є безпідставним, а апеляційна скарга щодо решти вирішених позовних вимог не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2013 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні підвальними приміщеннями площею 22,0 м кв у будинку №66 (кв №1) по вул. Шевченка у смт. Залізці Зборівського району Тернопільської області скасувати.

Постановити у цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9