н/п 2/490/3005/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08 серпня 2014 року Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Гречко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївське кабельне телебачення"

до

ОСОБА_1

про визнання договору дійсним

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся із позовом до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що був укладений між сторонами 23.06.1999р. на Південній товарній біржі за №9925 та зареєстрований в Миколаївському МБТІ. Позовні вимоги позивач обґрунтовує нормами ст.16, ч.2 ст.220 ЦК України. Позивач вказує, що 23.06.1999р. він та відповідач уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, даний договір був укладений на Південній товарній біржі за №9925 та зареєстрований в Миколаївському МБТІ 09.07.1999р. за №101. В даний час у позивача виникла необхідність продати дану квартиру, проте укласти договір купівлі-продажу на сьогодні не є можливим, оскільки нотаріус відмовляє у вчиненні такої дії, тому що вказаний договір не був нотаріально посвідчений. Позивач вказує, що на момент укладення даного договору на біржі - такий можливо було не посвідчувати у нотаріуса, а тому позивач вважав, що укладення договору на біржі буде достатнім. В подальшому, після укладення договору, відповідач з?їхав з квартири, місце знаходження відповідача позивачу не відоме, позивач не мав можливості спілкуватися із відповідачем та прийти до нотаріуса для укладення договору. Позивач вказує, що згоди щодо всіх істотних умов договору сторонами досягнути, договір виконано, а тому позивач вважає за можливе визнати вказаний договір дійсним. В судовому засіданні представник позивача просив позов задоволити.

Відповідач до суду не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений згідно ч.9 ст.74 ЦПК України, представник позивача згідний на заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.3 ст.203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст.227 ЦК України (1963р.) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Судом встановлено, що сторони уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Даний договір був укладений на Південній товарній біржі за №9925 23.06.1999р. Предмет договору купівлі-продажу - квартира АДРЕСА_1, загальною площею 53,10кв.м., жилою - 35,00кв.м., складається з двох жилих кімнат, вартість на момент укладення договору - 3986,00грн.Пункт 11 договору містить вказівку на те, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Текс договору містить відмітку про те, що даний договір зареєстровано 09.07.1999р. за №101 в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації .

Судом досліджено довідку КП "Миколаївське МБТІ" №1096 від 16.04.2014р. згідно якої відповідно до архівних матеріалів КП "Миколаївське МБТІ" станом на 28.12.2012р. позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 9925 від 23.06.1999р. зареєстрованого на Південній товарній біржі.

Таким чином судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири, сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, необхідних для договорів даного виду, що підтверджується письмовим договором укладеним на товарній біржі, реєстрацією за позивачем права власності на спірну квартиру в бюро технічної інвентаризації, тому суд приходить до висновку, що між сторонами відбулось повне виконання укладеного між сторонами договору, даний договір може бути визнаний дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,212,224-226 ЦПК України, ч.2ст.220,ч.1,3,4 ст.203 ЦК України, суд

В И Р І ШИ В :

договір № 9925 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 23.06.1999 року на Південній товарній біржі між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миколаївське кабельне телебачення" та ОСОБА_1, що зареєстрований Комунальним підприємством "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" 09.07.1999р. за №101, - визнати дійсним.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та у строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Рішення може бути переглянуте Центральним районним судом м.Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя