Провадження № 2/225/1096/2014
Справа № 225/3192/14-ц
Головуючий у справі: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

іменем України

18 вересня 2014 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєв Є.В.,

при секретарі Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_3 Московської» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він працював у відповідача з лютого 2011 року. З 10 квітня 2011 року його звільнили з займаної посади за власним бажанням. В цей же день розрахунок з ним всіх належних виплат при звільненні не провели. Крім того, після звільнення стало відомо, що йому невірно нараховувалась і виплачувалась заробітна плата так як роботодавцем невірно розраховувались розміри погодинної тарифної ставки, яка є основою для нарахування заробітної плати працівнику. Дізнавшись про порушення свого права він звернувся до суду з позовною заявою про стягнення недоотриманої заробітної плати і 20 березня 2014 року апеляційним судом Донецької області ухвалено рішення, яким з відповідача стягнено недоплачену заробітну плату за період лютий березень 2011 року в сумі 4402,45 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку, розрахований станом на 06 листопада 2013 року в сумі 5000 грн. Повний розрахунок призначених рішенням суду сум з ним був проведений 18 квітня 2014 року, отже ця дата і є датою остаточного розрахунку при його звільненні. Вважає, що відповідач несе відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тому повинний виплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за період з 06 листопада 2013 року по 18 квітня 2014 року в сумі 39677 грн. 30 коп. В добровільному порядку відповідач відмовляється здійснити йому перерахунок середньоденного заробітку та виплатити компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні з роботи.

Позивач в судове засідання не зявився, його інтереси за довіреністю представляв ОСОБА_4, який також не зявився в судове засідання, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Належно повідомлений представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КзпП України.

Позивач ОСОБА_2 з лютого 2011 року знаходився у трудових відносинах з товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_3 Московської», а 10.04.2011 року він був звільнений з займаної посади за власним бажанням.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2014 року з товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_3 Московської» на користь ОСОБА_2 стягнена недоплачена заробітна плата за період з лютого 2011 року по березень 2011 року в розмірі 4402 грн. 45 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 5000 грн. станом на 06 листопада 2013 року, за загальна сума 9402 грн. 45 коп. (а.с. 4-7).

Згідно платіжного доручення № 1482 (а.с. 9) грошові кошти присуджені за рішенням суду в розмірі 9402 грн. 45 коп. були виплачені позивачу 18 квітня 2014 року. Отже, остаточною датою повного розрахунку з ОСОБА_2 є саме ця дата, тобто 18 квітня 2014 року.

З огляду на це, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Таким чином суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У звязку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 06.11.2013 року по 18.04.2014 року, але вже з урахуванням рішення Апеляційного суду Донецької області від 20.03.2014 року.

Враховуючи зазначене положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також встановлені судом фактичні обставини справи, суд перевірив розрахунок, наданий позивачем, його представником та визнав його правильним (а.с. 2).

Відповідно до зазначеного розрахунку розмір середнього заробітку за період з 06.11.2013 року по 18.04.2014 року складає 115 днів затримки розрахунку при середньоденному заробітку позивача в розмірі 345 грн. 02 коп., розрахований з урахуванням сум стягнутих за рішенням суду від 20.03.2014 року (11040,72 грн. середньомісячна заробітна плата / 32 робочих дня), на загальну суму 39677 грн. 30 коп.

Однак, враховуючи положення п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.199 року щодо застосування принципу співмірності при визначені розміру відшкодування за час затримки розрахунку, які були також застосовані апеляційним судом при розгляді вищезгаданої цивільно справи за позовом ОСОБА_2, суд вважає за можливе зменшити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 1500 грн.

За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 224 ЦПК України, ст. 115, 116, 117 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_3 Московської» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені ОСОБА_3 Московської» на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Дзержинським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції або Дзержинським міським судом за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Дзержинський міський суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: