Провадження № 2/263/848/2014
Справа № 263/382/14-ц
У Х В А Л А

20 січня 2014 року Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Степанова С.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Страхова компанія «Оранта», третя особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовною заявою про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулася за участю позивача та ОСОБА_2

Суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху за наступними підставами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності з 01.10.2011 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Позивач у позовній заяві зазначив, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки сфера страхування підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів», у звязку з чим судовий збір ним не сплачено.

Вказані посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів», ч. 3 ст. 22 якого передбачено, що споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що повязані з порушенням їх прав, є безпідставними.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», Закон України «Про захист прав споживачів» регулює, зокрема, відносини, що виникають із договорів страхування.

Відповідно до ст. ст. 979 - 980 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Сторони у договорі страхування згідно зі ст. 984 Цивільного кодексу України є безпосередньо страховик - юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності, та страхувальник - фізична або юридична особа.

П. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. За п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Позовні вимоги позивача, як вбачається зі змісту позову, ґрунтуються на положеннях Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», яким регулюються відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, та заявлені на підставі полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного заподіювачем шкоди - ОСОБА_2 у Приватному акціонерному товаристві страховій компанії «Оранта», що виключає можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, згідно п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, які підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Так в порушення даної правової норми, позивачем не вказано, яким доказом підтверджується його право вимоги на відшкодування шкоди, на якій підставі позивачу належить пошкоджений автомобіль, а також, якщо позивач не є власником пошкодженого майна, то необхідно вирішити питання щодо залучення власника пошкодженого майна у якості третьої особи.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, повинен залишити її без руху та надати строк для усунення недоліків.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., а також усунути інші, зазначені вище, недоліки позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Страхова компанія «Оранта», третя особи: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків до 30 січня 2014 року, але не більше п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

У випадку невиконання ухвали позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Степанова