АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1658/К/14 Головуючий в суді першої
Справа № 210/159/14-ц інстанції - Вікторович Н.Ю.
Категорія 48 (I) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за спільно нажите майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за спільно нажите майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за час шлюбу вони придбали автомобіль марки Нісан Альмера, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про державну реєстрацію АЕС 167082, номер шасі НОМЕР_2, вартістю 44440 грн. та за спільні грошові кошти гараж № НОМЕР_3 в автогаражному кооперативі «Металург» (далі - АГК «Металург»), вартість якого складає 10940 грн. ОСОБА_4 стало відомо, що відповідач відчужив даний автомобіль, чим позбавив її права на частку в спільному майні. Уточнивши позовні вимоги в судовому засіданні просила суд визнати спільною сумісною власністю вищезазначений автомобіль та стягнути з відповідача ? частину його вартості.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 17 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, визнано автомобіль марки Нісан Альмера, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 44440 грн. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 ? частину вартості автомобілю у розмірі 22220 грн. та 282,90 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову в позові ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд не врахував, що гараж № НОМЕР_3 в АГК «Металург» не є спільно нажитим майном, оскільки придбаний у користування ним у 1988 році до укладення шлюбу з ОСОБА_4 Крім того, суд не взяв до уваги, що спірний автомобіль відчужений 19 червня 2013 року шляхом продажу. Таким чином, на момент розірвання шлюбу - 26 листопада 2013 року - спільного сумісного майна, яке б належало відповідачу та позивачу, не було. Вважає, що він не повинен сплачувати позивачу компенсацію вартості частки вказаного автомобіля, оскільки такі кошти у нього відсутні і в добровільному порядку сторони не домовлялись про розподіл сумісного майна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23 липня 1993 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 04 січня 2008 року автомобіль марки Нісан Пальмера, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 з правом керування ОСОБА_4

Відповідно до висновку експерта від 02 грудня 2013 року вартість спірного автомобіля складає 44440 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності, оскільки автомобіль був придбаний відповідачем в період шлюбу, тому є спільною сумісною власністю подружжя і стягненню з відповідача підлягає ? частина його вартості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як убачається із матеріалів цивільної справи, спірний автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу та зареєстрований Криворізьким ВПЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 04 січня 2008 року, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спірний автомобіль, відповідно до вимог ст.60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя.

Також, відповідно до вимог ст. 70 СК України та ст. 370 ЦК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки ? частини вартості спірного автомобіля, оскільки частки майна дружини та чоловіка, що є предметом спільної сумісної власності, є рівними.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що на момент розірвання шлюбу - 26 листопада 2013 року - спільного сумісного майна, яке б належало відповідачу та позивачу не було, не є підставою для скасування рішення з огляду на наступне.

Із матеріалів справи убачається, що спірний автомобіль 19.06.2013 року був знятий з обліку ОСОБА_3 для реалізації та перереєстрований на іншого власника, а шлюб між сторонами розірвано 26 листопада 2013 року.

З огляду на наведене ОСОБА_3, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_4, здійснив відчуження майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності без згоди останньої.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Таким чином, кошти, що обумовлюють вартість спірного автомобіля, підлягають розподілу між сторонами в рівних частках, відповідно до вимог ст. 70 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що гараж № НОМЕР_3 в АГК «Металург» не є спільно нажитим майном, оскільки придбаний у користування ним у 1988 році до укладення шлюбу з ОСОБА_4, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно уточненого позову від 31.03.2014 року гараж № НОМЕР_3 в АГК «Металург» не є предметом спору.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не повинен сплачувати позивачу компенсацію вартості частки вказаного автомобіля через відсутність в нього таких коштів, оскільки небажання апелянта відшкодувати ? частину вартості спірного автомобіля не є підставою для відмови у позові в цій частині.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів