Справа №173/2320/14-ц
Провадження №2/173/1297/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 1994 року до 2008 рік позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. Мають двох спільних синів - ОСОБА_3, 1995 року народження, та ОСОБА_4, 2005 року народження. На утримання дітей стягувались аліменти на підставі рішення суду, в тому числі на період навчання старшого сина у Верхньодніпровському коледжі до 30 червня 2014 року. після закінчення коледжу, старший син вступив до Чернігівського юридичного коледжу у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно не бажає приймати участь в утриманні старшого сина. У зв'язку з чим позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 1995 року народження, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення сином 23 років.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснила, що син потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається та не має змоги працювати. Вона надає матеріальну допомогу сину, проте її коштів не вистачає для утримання себе та двох синів. З відповідача стягуються аліменти на утримання молодшого сина, а на утримання старшого сина відповідач добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суду пояснив, що не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина та надає таку допомогу по можливості, проте проти позову заперечував, оскільки зараз він не працює і в нього не має ніяких джерел доходу. Окрім того, відповідач зауважив, що з нього стягуються аліменти на утримання молодшого сина.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають двох синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6, 8).

Повнолітній син, ОСОБА_3, продовжує навчання, що підтверджується довідкою Чернігівського юридичного коледжу від 18 серпня 2014 року. строк навчання до липня 2018 року (а.с.9).

Згідно з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що повнолітній син сторін продовжує навчання на денному відділенні, не має жодних джерел доходу, у зв'язку з навчання не працює та потребує матеріального утримання на одяг, харчування, проїзд, навчання.

Разом з тим судом встановлено, що з 5 листопада 2014 року відповідач не працює, що підтверджується його трудовою книжкою (а.с.18-19). Інших доходів ОСОБА_2 не має. Також з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання молодшого сина - ОСОБА_4. Дана обставина визнана сторонами, а тому у відповідності до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування.

Отже на підставі встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що відповідач на час розгляду справи судом не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання. У зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Також суд звертає увагу, що у випадку працевлаштування відповідача позивач та сам повнолітній син мають право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на період навчання до досягнення 23 років у випадку ненадання батьком матеріальної допомоги в добровільному порядку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд приймає до уваги, що позивача було звільнено від сплати судового збору, а в позові було відмовлено. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що з відповідача не підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 199 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,11, 60,61,88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко