Справа № 369/9714/14-ц
Провадження № 2/369/3855/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області В.В.Нікушин, розглянувши в м.Києві матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування та володіння спільним майном,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визначення порядку користування та володіння спільним майном.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до норм п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається дійсною вартістю цього майна.

Відповідно до п.а п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Як вбачається з матеріалів справи позивач вказуючи ціну позову в розмірі 18199,00 грн. виходив з інвентаризаційної оцінки зазначеної в свідоцтві про право власності на спадщину за законом від 15.09.2009 року. Оскільки ціна позову повинна визначатись відповідно до дійсної вартості майна, беручи до уваги, що ціни на нерухоме майно є диференційованими, суд приходить до висновку, що позивачем значно занижено ціну позову в звязку з чим судовий збір сплачено не в повному обсязі, що є порушенням вимог Закону України "Про судовий збір".

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо позивач (заявник, скаржник), відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Додатково суд роз'яснює, відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визначення порядку користування та володіння спільним майном - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали;

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Нікушин