УХВАЛА

18 лютого 2014 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Таран С.А.,

суддів - Левченко Т.А., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2014 року

в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у Сумській області, Сумська міська рада

про встановлення факту належності домоволодіння на праві приватної власності,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначено, що рішення суду першої інстанції у даній справі необґрунтоване і таке, що підлягає скасуванню.

Вказано, що з договору купівлі-продажу від 28 квітня 1964 року та договору дарування від 23 червня 1983 року, право власності набувалось начебто на різне нерухоме майно, а саме на домоволодіння № 78, що знаходилося по вул. Комсомольській в м. Сумах та 43/100 частини житлового будинку №80, що знаходилося по вул. Комсомольській в м. Суми. Вказані обставини стали підставою для відмови у реєстрації права власності на нерухоме майно.

Однак, як вбачається з Технічного паспорту на житловий будинок по вул. Комсомольській в м. Суми №80, власником 43/100 частин вказаного будинку станом на січень 1983 року є ОСОБА_2, а інших 57/100 частин - ОСОБА_1, на підставі договору купівлі продажу від 28 квітня 1964 року.

Таким чином, предметом вказаних договорів був перехід (в певних частинах) права власності на один будинок, а саме будинок №80, що розташований по вул. Комсомольській в м. Суми.

На підставі вказаних вище документів судом першої інстанції було встановлено, що нотаріусом Сумської міської нотаріальної кантори ОСОБА_3 під час оформлення договору купівлі-продажу від 28 квітня 1964 року, була допущена помилка, а саме замість будинку №80 було вказано будинок №78.

На думку позивача, чинне законодавство України вказує на те, що помилка повинна бути виявлена саме нотаріусом, або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії.

Внесення виправлень чи дописок до тексту нотаріально посвідченого договору передбачено лише п. 6.13 Правил проведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства Юстиції України №3253/5 від 22 жовтня 2012 року.

На думку позивача, він позбавлений будь-якої можливості вирішити вказане питання в позасудовому порядку.

Просив скасувати рішення суду першої інстанції від 23 січня 2014 року по даній справі, і ухвалити нове рішення, яким встановити факт володіння ОСОБА_1 на праві приватної власності домоволодінням за адресою: м. Суми вул. Комсомольська, буд. 80, яке складається з житлового будинку А-І (коридору №1 площею 5,5 кв.м., ванної №2 площею 5,7 кв.м., житлової кімнати №3 площею 18,2 кв.м., житлової кімнати №4 площею 10,6 кв.м., житлової кімнати №5 площею 16,7 кв.м.), та житлової прибудови до будинку літ. «а», (туалету №6 площею 1,3 кв.м., коридору №7 площею 5,7 кв.м., та кухні №8 площею 8,7 кв.м.) загальна площа житлового буднику складає 72,4 кв.м., а також надвірними будовами сараїв «Б», «б», вбиральні «Г», погребу «п/г» та огорожі 1-3.

Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи згідно договору від 28 квітня 1964 року за реєстровим № 2-1853, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 купив домоволодіння, що знаходиться в м. Суми, по вул. Комсомольській під № 78 та складається в цілому з жилого одноповерхового будинку, на чотири кімнати, жилою площею 43,07 кв.м. та надвірних будівель. (а.с.4). В свою чергу ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 31 грудня 1939 року прийняла в дар саме будинок №80 по вул. Комсомольській в м. Суми (а.с.36).

Згідно іншого договору, а саме від 23 червня 1983 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-2206, ОСОБА_2 подарував а ОСОБА_1 прийняв у дар 43/100 частини житлового будинку загальна проща якого 44,4 кв.м., що знаходиться в м. Суми, по вул. Комсомольській під №80 на земельній ділянці загальною мірою 910 кв.м., на цій же земельній ділянці находиться сарай «Б», сарай «б», вбиральня «Г», огорожа 1-3. (а.с.4).

Разом з цим, як вбачається з договору від 28 квітня 1964 року, посвідчений нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної кантори, нотаріусом ОСОБА_3 допущена помилка замість будинку № 80 вказано № 78.

Суд , встановивши вказані обставини , прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви позивача.

Пославшись на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України від 22 лютого 2012 року Глав 15. Заходи, що вживаються нотаріусом при виявленні порушення законодавства у разі виявлення нотаріусом, що ним допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або що вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус зобовязаний повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства, тому заявник не позбавлений можливості звернутися до нотаріуса для виправлення помилки.

На думку колегії суддів , рішення суду не відповідає вимогам закону та встановленим обставинам справи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України та розяснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян , чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення ;. заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно технічного паспорта на жилий будинок за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок по в м. Суми , вул. Комсомольська № 80 на підставі договору купівлі продажу від 28.04. 1964 року р.№ 2-1853 та на підставі договору дарування від 23.06. 1983 року № 1-2206.

З договору купівлі - продажу від 28.04. 1964 року за № 2-1853 вбачається , що ОСОБА_1 купив у ОСОБА_4 ціле домоволодіння № 78 по вул.. Комсомольська в м. Суми, а відповідно до договору дарування від 23. 06. 1983 року ОСОБА_1 одержав від ОСОБА_2 у дар 43 /100 часток домоволодіння № 80 по вул. Комсомольська в м. Суми.

З аналізу вказаних договорів вбачається , що дані документи, не повністю підтверджують право власності ОСОБА_1 на будинок № 80 по вул.. Комсомольська в м. Суми.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 , ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності.

За змістом наведених норм права потреба у такому способі захисту права власності виникає тоді , коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюються.

Аналіз установлених судом обставин дає підстави для висновку , що в даному випадку виник спір про право власності.

За положенням ч. 6 ст. 235 ЦПК України , якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заявку без розгляду в розясняє заінтересованим особам, що вони мають право подати позов га загальних підставах.

Оскільки виник спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження , судове рішення підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 залишенню без розгляду.

Розяснити ОСОБА_1 право на звернення до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження.

Керуючись ст.. 303 , п.4, ч.1 ст. 307 , 310, 315 ЦПК України , колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 січня 2014 року в даній справі скасувати , заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби головного управління юстиц3ії у Сумській області, Сумська міська рада про встановлення факту належності домоволодіння на праві приватної власності залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :