АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 626/1010/14ц
Провадження № 22-ц-/790/4724/14 Головуючий І інстанції: Дудченко В.О.
Категорія: договірні Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Коростійової В.І,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 травня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ "Акцент - Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 02.06.2008 року у розмірі 22207,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_1 було укладено договір б/н від 02.06.2008 року, на підставі якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, але взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує належним чином. Внаслідок невиконання зобов'язання утворилася заборгованість, яка складається:

- 2846.00 грн. - заборгованість за кредитом;

- 10892.36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 6935.00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1033.67 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26 травня 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ "Акцент - Банк" - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 05 червня 2014 року ПАТ "Акцент - Банк" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, і вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 02.06.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Акцент- Банк укладено договір б/н, на підставі якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому платіжна картка відповідачу на руки не надавалась, що не заперечувалось сторонами по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК Українистроком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим із настанням певної події, що має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251та ч. 2 ст. 252 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦКпозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, відповідно до ст.. 259 ЦК Українипозовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Про цьому договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Умовами кредитного договору від 02 червня 2008 року, укладеного між ПАТ "Акцент Банк" та ОСОБА_1 встановлено кінцевий термін повернення кредиту протягом року з моменту отримання грошових коштів. За таких обставин, виходячи з загальних норм строків позовної давності (три роки) строк пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 сплинув 02.06.2011 року. Представник позивача не заперечував стосовно того, що з 2008 року по квітень 2014 року Банк не звертався до відповідача з вимогою щодо погашення кредиту, та позову до суду також не подавав

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ПАТ "Акцент Банк"" було пропущено без поважних причин строк звернення до суду з відповідним позовом .

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦКсплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, встановивши, що позивачем пропущено строк позовної давності без поважних причин, суд першої інстанції обґрунтовано застосував ч. 4 ст. 267 ЦК Українита дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заявленого ПАТ "Акцент Банк" позову.

Посилання позивача на застосування 5 річного строку позовної давності, у умовах надання фізичним особам від 21.01.2006 року суд не приймає до уваги, оскільки ні у суді першої інстанції, а ні у суді апеляційної інстанції позивачем не надано належних та допустимих, у розумінні вимог ст.. 57-59 ЦПК України, доказів на підтвердження підписання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до яких останній надав свою згоду на збільшення строку позовної давності, а також документів про отримання платіжної картки - та застосування пролонгації.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що, ПАТ КБ "Акцент Банк" не надано будь-яких доказів щодо поважності пропуску строк позовної давності.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у справі, виникає спір.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно в всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" - відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -