У х в а л а

іменем україни

4 грудня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росіїі» про визнання частково недійсним кредитного договору за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати недійсним пункт 10.1 кредитного договору від 24 листопада 2006 року, укладений між ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росіїі» та ОСОБА_1, на підставі п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилалась на те, що 24 листопада 2006 року між ЗАТ «Банк «НРБ» , правонаступником якого є ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росіїі», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит в сумі 350 000 доларів США. Позивач достроково сплатила заборгованість за договором, відсотки та пеню, але ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росіїі» нарахувало пеню на підставі п. 10.1 договору, яка значно перевищує заборгованість за кредитним договором. Вважає, що п. 10.1 кредитного договору про нарахування пені є несправедливим, пеня нарахована всупереч діючому Закону України «Про захист прав споживачів», тому повинен бути визнаний недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними підпункти «б» та «в» пункту 10.1 кредитного договору від 24 листопада 2006 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, дав їм належну оцінку і, встановивши, що кредит виданий на придбання нежилого приміщення і для здійснення підприємницької діяльності, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для захисту прав позивача на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» як споживача кредитних послуг.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, рішення апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року постановлено з додержанням норм матеріального права та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар