Апеляційний суд міста Києва
Справа № 752/7241/14-ц Головуючий у суді першої інстанції Колдіна О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 жовтня 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

16 травня 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 38 781,25 грн., моральної 6500 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обгрутовувала тим, що 23.11.2013 о 08-30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений автомобіль «Інфініті», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить їй на праві власності.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м.Києва від 20.12.2013 винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний ОСОБА_4

Відповідно до Договору страхування транспортного засобу № 1-146-005/13, укладеним з ПАТ «СК «Соверен», Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 370140 гривень в зв'язку з повним знищенням автомобіля.

За умовами Договору страхування безумовна франшиза у випадку повного знищення автомобіля становить 7%, яка не відшкодовується Страховиком, а повинна бути відшкодована на загальних підставах особою, яка винна у завданні шкоди, в зв'язку з чим позивач просила стягнути з відповідача суму коштів в розмірі 27850 гривень, що становить розмір франшизи. Окрім того, просила стягнути вартість додаткового обладнання і робіт по його встановленню в розмірі 10921,25 грн., оскільки додаткове обладнання було встановлено після укладення з ПАТ СК «Соверен» Договору страхування транспортного засобу, то відповідно до умов договору та Правил страхування у разі його пошкодження його вартість не підлягає відшкодуванню Страховиком. Також просила стягнути у відшкодування моральної шкоди 6500 грн., мотивуючи тим, що перенесла хвилювання у зв'язку з пошкодженням автомобіля, порушився звичайний спосіб життя.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 10 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 36936 гривень 80 копійок, моральну 1500 гривень, судовий збір в розмірі 369,49 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги зазначав, що відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення експертизи суд першої інстанції позбавив відповідача на доведення своїх заперечень. На думку представника відповідача, по справі слід призначити автотехнічну і транспортно-трасологічну експертизи для встановлення винних осіб у пошкодженні автомобіля позивача та допитати свідків. Окрім того, представник відповідача зазначав, що акт виконаних робіт по встановленню додаткового обладнання на автомобіль, не є належним доказом. Не надано суду доказів про повне знищення автомобіля, як і передачі його страховику.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

До частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв'язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини).

Стаття 1194 ЦК України визначає відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. Згідно зазначеної норми особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Положенням ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшизи - це страхова сума, яка не відшкодовується страховиком згідно договору страхування.

Задовольняючи частково позовні вимоги в зазначеному розмірі суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та вищезазначених норм матеріального закону.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 23.11.2013 о 08-30 год. в м. Києві по пр.Бажана, 19 водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Тайота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_2, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3, під керування водія ОСОБА_6, а автомобіль «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3 з автомобілем «Інфініті», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_7, а автомобіль «Інфініті», д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем «Ауді», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_8, а автомобіль «Ауді», д.н.з. НОМЕР_4 з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_9, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2013 ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні вищезазначеної ДТП, а саме, у порушенні п. 13.1 Правил дорожнього руху, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 4).

Вказана постанова була оскаржена ОСОБА_4 до Апеляційного суду м.Києва. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2014 р. апеляційна скарга ОСОБА_4 залишена без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2013, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. залишено без змін. Зазначені постанови є чинними.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Інфініті»,д.н.з. НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_5

Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «Соверен» та ОСОБА_7 04.04.2013 був укладений Договір №1-146-005/13 страхування транспортного засобу, відповідно до якого були застраховані майнові права Страхувальника або осіб, які мають право керувати, які не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Інфініті», д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5, яка є вигодонабувачем за даним Договором.

Страховою сумою за Договором страхування є сума в розмірі 398 000 грн., а безумовна франшизи становить 7% від страхової суми у випадку угону та повного знищення автомобіля.

Одним із страхових випадків, передбачених п.3.1 Договору страхування є пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Після ДТП ОСОБА_5 та ОСОБА_10 звернулись до Страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до проведеної оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Інфініті», проведеного на замовлення страховика, склала 303 827, 57 грн., а ринкова вартість зазначеного транспортного засобу становить 391 034,41 грн.

Оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Інфініті» становила 77,4 % від ринкової вартості транспортного засобу, на підставі положень п.1 Правил добровільного страхування наземного транспорту ПрАТ «СК Соверен» визнав даний транспортний засіб конструктивно знищеним і відповідно до положень п.9.6 Договору страхування наземного транспорту Страхова компанія виплатила ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі, що становила різницю між страховою сумою і безумовною франшизою.

Відповідно до положень п.п.9.6 - 9.8 Договору страхування наземного транспорту, укладеного між ПрАТ «СК «Соверен» та ОСОБА_5 у разі повного знищення автомобіля Страховик здійснює страхове відшкодування лише після укладення сторонами відповідного договору, щодо переходу права власності на автомобіль або його залишки до Страховика.

Судом було встановлено, що після укладення договору страхування, на автомобіль було встановлено додаткове обладнання, вартість матеріалів становила 3125,96 грн. та вартість робіт 7030,80 грн., про що надано відповідні письмові докази, а відтак його вартість не підлягає відшкодуванню страховиком.

Оскільки додаткове обладнання після його встановлення є невід'ємною частиною пошкодженого транспортного засобу і не може використовуватись за призначенням окремо від автомобіля, то його втрата разом із знищеним транспортним засобом є збитками для позивача відповідно до ст. 22 ЦК України та підлягають відшкодуванню.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому судом було враховано, що страхового ліміту (50 000 грн.) за договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів для покриття матеріальної шкоди відповідачем позивачу не достатньо, а тому останній зобов'язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо розміру стягнення з відповідача на користь позивача розміру франшизи у 27 860 грн., часткову вартість додаткового обладнання 9076,80 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди та покладаючи обов'язок по його відшкодуванню у розмірі 1500 грн. на відповідача, суд достатньо врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 постанови „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної / немайнової / шкоди", згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Зваживши на наведене, та враховуючи характер завданих моральних страждань і первісні вимоги позивача щодо розміру моральної шкоди, судова колегія вважає , що розмір моральної шкоди судом першої інстанції визначений правильно.

Таким чином, судова колегія вважає рішення суду законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: