Справа: № 317/1564/14-ц
№/п 2/317/901/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі: Парахіної А.С.

за участю представника третьої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізького району Запорізької області, про виїзд неповнолітньої дитини за кордон до досягнення 16 річного віку без дозволу батька та про надання дозволу на оформлення проїздних документів дитини для виїзду за межі України та перетину кордону, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 р. позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про виїзд неповнолітньої дитини за кордон до досягнення 16 річного віку без дозволу батька та про надання дозволу на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за межі України та перетину кордону

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 21.10.2006 р. між позивачкою та відповідачем по справі ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя 15.09.2007р. у них народилась дитина син, ОСОБА_4. Фактично після народження спільної дитини, між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 припинились шлюбні відносини, а саме с жовтня 2007 р., при цьому, дитина залишилась проживати с позивачкою. У жовтні 2008 р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано рішенням суду, крім того, рішенням сду з відповідача ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дитини на користь ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач тривалий час не сплачував аліменти на утримання дитина, внаслідок чого у нього виникла значна заборгованість. Син позивачки та відповідача ОСОБА_4 проживає з матірю та знаходиться на повному її утриманні, при цьому а ні відповідач, а ні його родичи не приймають у часті в житті дитини, не займаються його вихованням та не допомагають матеріально.

На даний момент відповідач ОСОБА_3 відбуває покарання у Біленьківській ВК №99 у вигляді позбавлення волі 7 років, починаючи з 01.02.2012 р.

На теперішній час у позивачки ОСОБА_2 виникла можливість виїжджати разом з дитиною за кордон на відпочинок, що здійснюється в інтересах дитини, а саме для її всебічного розвитку, крім того дитина бере участь у турнірах з шахів та має потенціал та змогу брати участь у міжнародних змаганнях, які відбуваються за межами України. Але у звязку з тим, що діючим законодавством передбачено дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон обох батьків, а батько знаходиться в місцях позбавлення волі,та в звязку з тим, що позивачка мешкає у м. Дніпропетровську та не має можливості залишити самого малолітнього сина вдома, тому позивачка вимушена була звернутись до суду та просить суд надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4, 15.09.2007 р., до будь якої країни світу без згоди та супроводу її батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ОСОБА_4 16-ти річного віку та надати дозвіл на оформлення паспорта/проїзного документу на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для його виїзду за кордон у будь які країни світу без згоди його батька ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала мотиви та аргументи викладені в позовній заяві, також заявила клопотання про розгляд справи по суті в попередньому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги ОСОБА_2 визнає частково, а саме він не заперечує надати дозвіл на виїзд дитини за кордон та на отримання паспорта/ проїзного документу на імя ОСОБА_4 лише на один рік, а саме з 30.04.2014 р. по 30.04.2015 р.

В судове засідання також зявився представник третьої особи ОСОБА_1, яка діяла на підставі довіреності від 22.05.2014 р. за №01-22/0623, яка не заперечувала проти позовної заяви ОСОБА_2 також частково та підтримала думку відповідача ОСОБА_3 щодо позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, представника, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено наступне, та підтверджується доказами:

21.10.2006 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя 7 року у нас народився син ОСОБА_4. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 145334 від 26.09.2007 р., яка знаходиться в матеріалах справи.

Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинилися одразу після народження сина, а саме з жовтня 2007 року, та на підставі рішення суду шлюб було розірвано між позивачкою та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ №174007 від 29.05.2012 р., копія якого також знаходиться в матеріалах справи.

Крім того, на підставі рішення суду з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, однак відповідач не виконував рішення суду, та у звязку з чим у нього виникла заборгованість по аліментам в сумі 34 432,82 гривень, про що свідчить довідка розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-411 від 02.12.2008р., яка видана державним виконавцем та копія якої міститься в матеріалах справи.

Також в матеріалах справи містяться відповіді на запити позивачки з УДПтС України, УДПтС України в Дніпропетровській та Запорізьких областях, відповідно до яких, відповідач ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком суду в Біленьківській ВК №99.

Даний факт також свідчить про те, що батько дитини - ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні дитини, не підтримує її матеріально та не має такої змоги у звязку з тим, що знаходиться в місцях позбавлення волі.

Спільна дитина позивачки та відповідача з жовтня 2007 р і по теперішній час проживає з матірю, тобто з позивачкою ОСОБА_2, знаходиться на її повному утриманні. На теперішній час позивачка має змогу виїжджати разом з сином ОСОБА_4 за кордон на відпочинок, з метою всебічного розвитку дитини та має плани на неодноразовий виїзд за межі країни.

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57 «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України» визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 років, у супроводі одного із батьків, здійснюється за наявності нотаріально посвідченої згоди другого з батьків.

Відповідно до ст..40 ЗУ «Про нотаріат» начальник місця позбавлення волі не здійснює нотаріальне посвідчення згоди одного з батьків, що відбуває покарання, на виїзд з України їх малолітньої дитини. Зазначені нотаріальні дії можуть бути вчинені нотаріусом поза приміщенням нотаріальної контори, в тому числі за місцем відбування покарання засудженого але за умовою оплати та в день подачі всіх необхідних документів та у відповідності ст.110 ВК України за наявності письмової згоди засудженого, адміністрація установи виконання покарань надає побачення засудженому для вчинення нотаріальних дій.

Але за вказаних обставин позивачка не має можливості залишати малолітню дитину саму вдома на тривалий час, крім того, що позивачка самостійно виховує та забезпечує матеріально дитину, а матеріальні витрати на нотаріуса можуть значно вплинути на сімейний бюджет.

Згідно з п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 « Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст.4 зазначеного Закону оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету України від 31.03.1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання».

Відповідно до ст..33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом.

Відповідно до ст. 64 ч.1 Конституції України, конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені.

Згідно з ч.7, ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Також, згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.7. 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На підставі вищевикладеного, дослідивши всі доводи та обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 є достатнім чином обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню частково, оскільки відповідач ніяким чином не заважає та не перешкоджає позивачці, а сам також має батьківські обовязки відносно ОСОБА_4 та не позбавлений батьківських прав.

Керуючись ст.ст. З, 10, 11, 59-60, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.7, 141, 150,155 СК України, Конвенцією про права дитини, Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України»», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 33, 64 ч.1 Конституції України, ст.313 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізького району Запорізької області, про виїзд неповнолітньої дитини за кордон до досягнення 16 річного віку без дозволу батька та про надання дозволу на оформлення проїздних документів дитини для виїзду за межі України та перетину кордону задовольнити частково.

Надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до будь якої країни світу без згоди та супроводу батька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на один рік , а саме з 30.04.2014 р. по 30.04.2015 р.

Надати дозвіл на оформлення паспорта/проїзного документу на імя ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, для його виїзду за кордон у будь-які країни світу без згоди його батька

В іншій частині позовних вимогах відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І.Б.ГРОМОВА