Справа № 727/2383/14-ц
Провадження № 2/727/826/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року. Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі: головуючого судді - Дудакова С.Є.

при секретарі - Никорчук Б.В.

з участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці справу за позовом ПАТ КБ "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що 25 червня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений строковий кредитний договір без номеру, згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

Вказував, що відповідач ОСОБА_2 систематично не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у звязку з чим станом на 26 лютого 2014 року заборгованість за кредитним договором становить суму 23527 грн. 60 коп., в тому числі: по кредиту суму 3000 грн. 00 коп., по процентах за користування кредитом суму 11686 грн. 05 коп., по комісії за користування кредитом суму 7245 грн. 00 коп., по штрафу (фіксована частина) суму 500 грн., по штрафу (процентна складова) суму 1096 грн. 55 коп.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь несплачену заборгованість за кредитним договором без номеру від 25 червня 2008 року в сумі 23527 грн. 60 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

В судове засідання представник позивача не з»явився, від нього на адресу суду 28.05.2014 р. надійшла заява, в якій ПАТ "Акцент-Банк" вказує, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд розглянути справу без участі представника ПАТ "Акцент-Банк".

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, при цьому надала пояснення аналогічні змісту заперечень проти позову, вказавши що дійсно 25 грудня 2008 року між її довірителем та банком був укладений кредитний договір, згідно якого довіритель отримав кредит на платіжну картку в сумі 3000 грн. Проте, вважає, що банк не надав суду розрахункові документи, що підтверджують зняття ним грошових коштів з карткового рахунку, а також вказує, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення з даним позовом до суду, просить застосувати ст. 257 ЦК України і в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши заяву представника позивача, письмові докази по справі, заперечення відповідача, вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що 25 червня 2008 року між ПАТ "Акцент-Банк" та відповідачем ОСОБА_2 був укладений строковий кредитний договір без номеру, який складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Памятки клієнта, згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит в сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

В п.3.4 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що клієнт чи його довірена особа використовують платіжну картку в розмірі платіжного ліміту відповідного карткового рахунку, як засіб платежу за товари (послуги), для перерахування коштів на рахунки інших осіб, а також як засіб отримання грошових коштів в касах банків, фінансових установ, через банкомати, тощо. При цьому в п.2 Умов та правил надання банківських послуг міститься визначення поняття «розрахунковий документ», що являє собою документ по операціях, виконаних за допомогою платіжної картки (сліп, квитанція торгового терміналу) чи інший документ, який у відповідності до чинного законодавства підтверджує здійснення операції з використанням картки.

Разом з тим, вказавши у своєму позові про укладення із відповідачем кредитного договору, ПАТ «Акцент-банк» не надав суду доказів існування розрахункового документу чи іншого доказу, із якого би вбачалося коли саме та яким чином ОСОБА_2 отримав грошові кошти, які були на картці.

Оскільки в п.3.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт чи його довірена особа використовують платіжну картку в розмірі платіжного ліміту відповідного карткового рахунку, як засіб платежу за товари (послуги), суд приходить до висновку, що даний кредит відноситься до споживчих.

Відповідно до ст.11 Закону «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Офіційне тлумачення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надано в рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), згідно якого "положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N1023-XII (1023-12) з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (254к/96-ВР) треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вказане часове обмеження примусового захисту цивільного права або інтересу спрямоване на забезпечення стабільності майнових відносин у суспільстві та на конкретизацію прав і обовязків їх учасників. Воно захищає потенційних відповідачів від прострочених позовів, які буде тяжко заперечити, та несправедливості, яка може мати місце, якщо суд буде змушений ухвалити рішення щодо подій, які відбулися у віддаленому минулому, спираючись на докази, які могли стати недостовірними та неповними внаслідок давності.

Згідно ст. 261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.3.1.1, 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено наступне: «Строк дії картки вказаний на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. По закінченні строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом видачі клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця, в якому закінчився строк дії картки) не надійшла від користувача картки заява про закриття карткового рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку, достатніх для оплати послуг банку по оплаті розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення терміну дії) і при виконанні інших умов продовження картки, передбачених договором.

Відносно цих вимог закону судом встановлено, що кредитний договір між позивачем ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем ОСОБА_2 укладений 25 червня 2008 року, термін дії виданої відповідачу кредитної картки банком у позовній заяві не вказаний, а ОСОБА_2 вказав, що вона у нього не збереглася, проте термін дії такої картки не може перевищувати 2-х років, іншу кредитну картку з новим терміном дії відповідач не отримував, а тому строк дії кредитної картки у будь-якому випадку закінчився до 26 червня 2010 року.

Згідно п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Відносно цих умов строк дії укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та відповідачем ОСОБА_2 кредитного договору закінчився 26 червня 2009 року. Протягом цього часу жодна із сторін договору не проінформувала іншу сторону про припинення його дії, а тому термін дії договору був пролонгований ще на 12 місяців, тобто до 26 червня 2010 року, що збігається із максимальним терміном дії кредитної картки. Після закінчення цього строку термін дії кредитного договору не може бути автоматично пролонгованим ще, оскільки п.9.12 Умов передбачає пролонгацію тільки один раз, а не невизначену кількість разів.

Перебіг трирічного строку позовної давності для звернення з даним позовом до суду для ПАТ «Акцент-Банк» у відповідності до вимог ч.1 ст.261 ЦК України почався з дня закінчення строку дії кредитного договору, тобто з 26 червня 2010 року і закінчився 26 червня 2013 року. Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу 28 лютого 2014 року, тобто за межами строку позовної давності, який він не просив поновити.

Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до ст.267 ч.4 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25 червня 2008 року в сумі 23527 грн. 60 коп. слід відмовити в звязку з пропуском строку позовної давності. Також не підлягають з цих підстав задоволенню вимоги про стягнення понесених судових витрат.

Керуючись, ст.ст.251, 252, 256, 257, 261, 266, 267 ЦК України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 червня 2008 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський райсуд м.Чернівці протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: