Справа № 461/3229/11 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/4431/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.

при секретарі: Цар М.М.

за участю: представника відповідача(апелянта) - Левенцової О.А.,

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2011р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про визнання незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором та стягнення моральної шкоди в якому згідно уточнених позовних вимог( т.1 а.с.113), просив суд визнати неправомірними дії ПАТ "УКРСОЦБАНК" щодо підвищення процентної ставки за Договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. з 13 процентів річних до 14,5 процентів річних, зобов'язати відповідача виконувати умови за Договором в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13 процентів річних; зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту переплачені ним в період з 20.10.2008 року кошти по процентах, зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту кошти в сумі 2 320,91 доларів США - проценти за користування чужими коштами, стягнути з відповідача на його користь 10 000 грн. нанесеної йому моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року позов ОСОБА_3 - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" щодо підвищення процентної ставки за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. з 13 процентів річних до 14,5 процентів річних.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" виконувати умови за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. в редакції на день його укладення з нарахуванням процентної ставки за користування кредитними коштами на рівні 13 процентів річних.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту переплачені ОСОБА_3 в період з 20 жовтня 2008 року кошти по процентах.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту кошти в сумі 2 320,91 доларів США - проценти за користування чужими коштами.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в користь держави судовий збір в сумі 114,70 гривень.

У задоволенні позовних щодо відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

У поданій апеляційній скарзі зазначає що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без врахування фактичних обставин справи, виходячи з наступного. Зокрема, судом залишено без уваги клопотання відповідача по справі про залишення заяви без розгляду внаслідок наявності третейського застереження у кредитному договорі, чим порушено ч. 2 ст. 207 ЦПК України. Позивач укладаючи договір погодився на можливість зміни процентної ставки за Договором та порядку такої зміни. Крім того, Банком було надіслано повідомлення, яким надавався для підписання проект Додаткової угоди про підвищення процентної ставки по Договору в двох примірниках , а також додатково акцентовано увагу Позивача на тому, що Він відповідно до умов Договору має право повністю погасити кредит та сплатити нараховані проценти або продовжувати користуватись кредитом, сплачуючи проценти в розмірі 14,5% річних. Крім того зазначає, що Банком відправлено вищезгадане повідомлення без порушень вимог чинного законодавства, оскільки повідомлення направлено Позивачу 13.10.2008 року, а отримане ним 16.10.2008 року. Звертає увагу на те, що на момент підняття процентної ставки існувала усі передбачені законом та Договором підстави для таких дій Банку. Крім цього, Позивач сплачуючи кредит по новій відсотковій ставці починаючи з жовтня 2008 року Позивач вчинив дію відповідно до запропонованих йому змін і таким чином висловив свою згоду на зміну відсоткової ставки за користування кредитом. Судом не взято до уваги і те, що Позивач подав позовну заяву після спливу трьох років з моменту отримання повідомлень про підняття відсоткової ставки, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції частково та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач додаткової угоди, яка передбачає новий розмір процентної ставки не підписував, а відтак умови Договору про новий розмір процентних ставок є нікчемними, а відтак вказані дії банку щодо підвищення в односторонньому порядку процентної ставки є неправомірними. Одночасно, судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, виходячи з того, що умовами Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. не визначено моральну (немайнову) шкоду, як один із видів відповідальності за порушення зобов'язань, а судом в процесі розгляду справи здобуто жодних доказів того, що останньому була завдана така.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст.ст. 536 та 1054 ЦК України необхідною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, тобто це є істотною умовою, щодо якої сторони повинні дійти згоди в належній формі.

Належною формою кредитного договору на підставі ч.1 ст.1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України).

Отже, у разі недосягнення сторонами кредитного договору згоди у письмовій формі щодо нового розміру процентної ставки умова кредитного договору, що передбачає такий розмір, є нікчемною (ч. 2 ст. 215, ч. 2 ст. 236 ЦК України). Вказівка закону на нікчемність договору є імперативною (ч. 2 ст. 215 ЦК України) і такий договір (чи його істотна умова) є недійсним з моменту його укладення (ст. 204, ч. 1 ст. 236 ЦК України) незалежно від того, чи виконали сторони його умови.

Судом встановлено, що 06.08.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (ПАТ "УКРСОЦБАНК") в особі заступника керуючого Львівської обласної філії АКБ "УКРСОЦБАНК" Мандзія Т.М., як Кредитором, та ОСОБА_3, як позичальником, був укладений договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-164.(а.с.5-7) Згідно п.1.1 даного договору відповідач зобов'язався надати позивачу грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на умовах визначених вищезазначеним договором. Пунктом 1.1.1 договору визначено, що надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (Траншами) зі сплатою 13 (тринадцяти) процентів річних.

Пунктом 2.12 Договору сторони передбачили, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішеннями Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету кредитора, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначеного договором.

Відповідно до п.2.12.1 Договору про намір змінити розмір процентів Кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також подати для укладення відповідну додаткову угоду.

Пунктом 2.12.2 Договору передбачено, що у разі, якщо позичальники погодяться зі зміненим розміром процентів за Кредитом, вони зобов'язані протягом строку, зазначеного в п.2.12.1 Договору, підписати надану Кредитором додаткову угоду про внесення змін до договору та повернути її кредитору. У разі, якщо позичальники не погодяться з запропонованими Кредитором розмірами процентів, вони зобов'язані протягом строку, зазначеного в.п.2.12.1 Договору, повернути Кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі. Після сплати позичальниками зазначених сум дія Договору вважається припиненою (п.2.12.3 Договору).

Також судом встановлено, що додаткова угода про підвищення процентної ставки до 14,5 % позивачем не підписувалась, що сторонами не заперечується. Позивач неодноразово висловлював свою незгоду про збільшення процентної ставки своїми заявами від 21.01.2009р., 02.04.2009р., 13.07.2010р., 06.10.2010р.(т.1 а.с.68-71)

13 жовтня 2008 року банком було направлено позивачу лист з пропозицією підписати додаткові угоди до укладених ним кредитних договорів про підвищення процентних ставок по кожному з договорів до 14 процентів з 3 листопада 2008 року. У зазначений строк позивач додаткових угод не підписав, так само як і не повернув банку існуючої заборгованості за кредитними договорами. В подальшому позивач здійснював поточні платежі згідно з передбаченими кредитними договорами графіками, а банк зараховував як платежі за новою процентною ставкою.

Згідно п.7.1. Договору усі додатки, зміни та доповнення до Договору про надання не відновлювальної кредитної лінії мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін Договору, з обов'язковим посиланням на сам договір.

Пунктом 7.2. Договору передбачається, що усі повідомлення за Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними в Договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що факт сплати позивачем поточних платежів згідно з графіком та зарахування їх банком за новою процентною ставкою як акцептування нової (збільшеної) процентної ставки не свідчить про згоду позивача з новою процентною ставкою, а відтак у зв'язку з не підписанням позивачем додаткової угоди, яка передбачає новий розмір процентної ставки, умови кредитного договору про новий розмір процентної ставки є нікчемними і новий розмір процентної ставки застосуванню не підлягає.

Одночасно, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення процентів, відповідно до ст. 1214 ЦК України, на яку покликався позивач в позовній заяві та уточненнях до неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Положення Глави 83 ЦК України застосовуються у випадку набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, або у випадках, передбачених ч. 3 ст. 1212 цього Кодексу, тобто відшкодування згідно цієї глави застосовується до не договірних зобов'язань.

Оскільки між сторонами у справі був укладений договір банківського вкладу, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків відповідно до ст. 11 ЦК України саме з підстав наявності відповідного правочину, відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень Глави 83 цього Кодексу.

Доводи апелянта про те, що судом залишено без уваги клопотання відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» про залишення позовної заяви ОСОБА_3 без розгляду, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки клопотання було розглянуте і за результатом розгляду судом була винесена ухвала про відмову в задоволенні такого(т.1 а.с.242-243).

Відмовляючи в задоволенні клопотання банку про залишення позовної заяви без розгляду за наявності в договорі про надання не відновлювальної кредитної лінії №600/07-164 від 06.08.2007р. третейського застереження, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відносини, які склалися і розглядаються судом, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», так як саме цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 10.01.2008р. у справі №1-рп/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого ст.2, ст.3, пункту 9 ст.4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути переданий його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом: ст.17 ЦПК України, ст.12 ГПК України, ст.6 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до п.14. ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Не знайшли свого підтвердження й доводи апеляційної скарги щодо пропуску ОСОБА_3 строку позовної давності.

Відповідно до ч.1ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачу про підвищення банком процентної ставки стало відомо в січні 2009р., після чого він неодноразово звертався до банку з заявами про незгоду з підвищенням процентної ставки, а позовна заява подана 20.12.2011р., тобто до спливу позовної давності.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі, спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року в частині зобов'язання ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту кошти в сумі 2320,91 дол.США - проценти за користування чужими коштами - скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна