Справа№2-6489/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2014 р. суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Солом'янського району м. Києва про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом в якому просив повернути сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до постійного попереднього місця проживання в Україні та визначити місце проживання сина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей (набула чинності 01.09.2006 р.), передбачено, що переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь-якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Права піклування, згадані в пункті а, можуть виникнути, зокрема, на підставі будь-якогозаконодавчого акта, або в силу рішення судової або адміністративної влади, або внаслідок угоди, що спричиняє юридичні наслідки відповідно до законодавства такої держави.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, будь-яка особа, установа або інший орган, які стверджують, що дитина була переміщена або утримується з порушенням прав піклування, може звернутися з заявою до Центрального органу за місцем постійного проживання дитини або до Центрального органу

будь-якої іншої Договірної держави за допомогою у забезпеченні повернення дитини.

В Україні Центральним органом для виконання передбачених Конвенцією функцій, а також співробітництва з компетентними органами за кордоном визначено Міністерство юстиції, яке діє безпосередньо або через територіальні управління юстиції (Головні управління юстиції в областях, Автономній Республіці Крим, м. Києві та Севастополі).

З метою досягнення цілей Конвенції Центральні органи забезпечують виконання функцій, визначених статтею 7 Конвенції, для того, щоб: виявити місцезнаходження дитини; запобігти нанесенню подальшої шкоди дитині або збитку зацікавленим сторонам шляхом вжиття тимчасових заходів; забезпечити добровільне повернення дитини або досягнення дружнього вирішення питань; ініціювати судові або адміністративні процедури або сприяти таким процедурам з метою домогтися повернення дитини та, якщо це доречно, організовувати або забезпечити ефективне здійснення права доступу; якщо потребують обставини, надавати або сприяти наданню юридичної допомоги і консультацій, включаючи участь адвокатів і юридичних радників; надавати таку організаційну допомогу, яка може бути необхідна і доречна для забезпечення безпечного повернення дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей встановлено, що якщо Центральний орган, що одержав заяву, передбачену статтею 8, має підстави вважати, що дитина знаходиться в іншій Договірній державі, він без затримок передає заяву безпосередньо Центральному органу такої Договірної держави та відповідно інформує Центральний орган, що запитує, або заявника.

В Україні порядок роботи із заявами на підставі Конвенції та механізм взаємодії залучених органів визначається Порядком виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року №952.

У разі, якщо особа має намір звернутися з заявою про повернення дитини до України або забезпечення реалізації права на доступ щодо дитини, яка знаходиться за кордоном, Мін'юст роз'яснює порядок звернення надає або сприяє наданню юридичної допомоги і консультацій, допомагає, у разі потреби, заявнику у підготовці відповідної заяви.

Так, позивачем, заявляючи до відповідача вимогу про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, не чітко викладено зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначено докази того, що позивач звертався до Міністерства юстиції із заявою про повернення дитини, згідно порядку передбаченого Конвенцією, якщо звертався, то не надано документів про результат такого звернення. Також позивачем не зазначено докази, що дитина перебуває за межами України.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст. ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, Конвенцією про цивільно-правові аспекти міжнародного виконання дітей, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, Прокуратура Солом'янського району м. Києва про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків на протязі п'яти днів з дня отримання ним копії ухвали, шляхом подання нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кушнір С.І.