АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/554/14 Справа № 2-157/11 Головуючий у 1 й інстанції - Янжула О.С. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 6 лютого 2013 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про витребування із зберігання транспортного засобу,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ "Надра" з позовом про витребування із зберігання останнього належного йому автомобіля "MAZDA-3", НОМЕР_1, посилаючись на безпідставне його не повернення.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 6.02.2013р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та зобов'язано ПАТ "Комерційний банк "Надра" повернути йому автомобіль "MAZDA-3", НОМЕР_1. В апеляційній скарзі банк просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

З матеріалів справи вбачається наступне.

За договором "Автопакет" №836671/МБ від 13.06.2008р., зокрема, ВАТ КБ "Надра" надало позичальнику ОСОБА_2 кредит у сумі 129400грн. на придбання автотранспортного засобу з терміном погашення до 12.06.2015р. з забезпеченням виконання зобов'язань заставою автомобіля "MAZDA-3", НОМЕР_1 (а.с.15-17 т.1).

Згідно акту прийому-передачі від 13.04.2010р. ОСОБА_2 передав, а в.о. начальника відділення №41 Філії Дніпропетровського регіонального управління ВАТ КБ "Надра" Власенко А.В. прийняв від нього на постійне зберігання автомобіль НОМЕР_1 (а.с.4 т.1).

У травні 2010 року ОСОБА_2 просив повернути вказаний автомобіль, проте в.о. начальника відділення №41 Філії Дніпропетровського регіонального управління ВАТ КБ "Надра" повідомив, що автомобіль передано на зберігання Філії у м.Дніпропетровськ (а.с.5-6 т.1).

Враховуючи встановлені обставини про не повернення ОСОБА_2 автомобіля, суд першої інстанції обгрунтовано відповідно до вимог ст.ст.576,586,936,938,953 ЦК України ухвалив рішення, яким зобов'язав ПАТ "Комерційний банк "Надра" повернути йому автомобіль "MAZDA-3", НОМЕР_1.

Посилання ПАТ "Комерційний банк "Надра" в апеляційній скарзі на не врахування судом того, що автомобіль ОСОБА_2 передав банку у зв'язку з кредитною заборгованістю, суперечать вимогам закону та обставинам справи. Так, згідно письмового акту прийому-передачі від 13.04.2010р. банк прийняв від ОСОБА_2 автомобіль на постійне зберігання. При цьому в акті відсутні будь-які інші посилання, у тому числі, і на те, що він переданий банку у зв'язку з кредитною заборгованістю ОСОБА_2 Тобто, самим банком підтверджено факт прийняття предмета застави саме на своє зберігання, що й обумовило виникнення відповідних спірних правовідносин. Доводи банку в апеляційній скарзі на те, що за положеннями п.3.1.5. кредитного договору при порушенні позичальником строків виконання зобов'язання у нього виникає право на задоволення вимог за рахунок застави, не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні даного спору. Вимогами ст.9 Закону України "Про заставу" передбачено, що законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.586 ЦК України заставодавець має право користуватись предметом застави відповідно до його призначення. Аналогічні положення щодо права позичальника володіти та користуватись предметом застави містяться і у п.4.4.3. кредитного договору сторін. За ст.20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено договором застави. За положеннями п.3.1.6. кредитного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно з чинним законодавством. Будь-яких інших положень щодо порядку звернення стягнення на предмет застави, у тому числі, і таких, якими б передбачалась передача позичальником предмета застави банку за відсутності рішень суду або третейського суду або виконавчого напису нотаріуса, кредитний договір сторін не містить. Зазначені обставини свідчать, що за відсутності у договорі сторін спеціально обумовлених ними положень щодо порядку звернення стягнення на предмет застави, застосовуватись може лише той порядок, який передбачений Законом України "Про заставу". Оскільки ні вказаний закон, ні договір сторін не передбачає можливості передачі предмета застави заставодержателю, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про повернення предмета застави заставодавцю, який має право володіти ним та користуватись.

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, його висновки не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому скасуванню воно не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 6 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :