Справа № 510/406/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
И М Е Н Е М У К Р А И Н Ы
11.12.2014 року Ренійський районний суд Одеської області
у складі: головуючої судді - Бешлієвої Т.А.,
при секретарі - Івановій Н.С,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином сповіщеним в порядку ст. 74 ЦПК України про день та час розгляду справи, неодноразово до суду у судові засідання не з'явився, причини своєї неявки не повідомив, заперечень щодо позову суду не надав.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання також не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності у зв`язку з виїздом за межі країни.
У зв'язку з означеними обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
Судом в ході судового розгляду справи були досліджені:
- свідоцтво про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 від 17.01.1987 року, згідно якого між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, який був зареєстрований у Долинській сільській раді Ренійського району Одеської області 17.01.1987 року, актовий запис № 2, після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині було присвоєні прізвища «ОСОБА_1»;
- копія паспорту на ім`я позивача ОСОБА_1, серії НОМЕР_2, виданого 23.03.2006 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області з поміткою про реєстрацію шлюбу.
- квитанція про сплату судового збору.
Судом в ході розгляду справи було встановлено наступні обставини: позивач ОСОБА_1 звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований 17.01.1987 р. у Долинській сільській раді Ренійського району Одеської області, актовий запис № 2, мотивуючи заявлені вимоги тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя з ним не склалося. У 2009 році відповідач виїхав на заробітки, деякий час сторони спілкувалися, однак згодом зв`язок між ними був втрачений. З 2010 року позивач та відповідач перестали підтримувати подружні стосунки та вести спільне господарство, стали проживати окремо. Місцезнаходження ОСОБА_2 позивачу невідоме, добровільно розірвати шлюб з відповідачем не виявляється можливим. Як зазначено у позові, ОСОБА_1 не бажає бути разом з відповідачем, оскільки проживаючи разом сторони жили кожен своїм життям і не намагалися перейнятися проблемами іншого, строк на примирення просить не надавати, вподальшому має намір влаштувати своє особисте життя. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносити з відповідачем немає, причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме інтересам їх обох, як подружжя.
Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_1». В позові також вказано, що від шлюбу сторони мають двох вже повнолітніх дітей, дочку та сина, які мешкають окремо від батьків.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Добровільність шлюбу це одна з його засад.
Згідно до ст. 51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
Відповідно до ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.
Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Встановивши обставини припинення шлюбних відносин сторін, фактичні взаємини подружжя, відсутність вільної згоди на шлюб, суд приходить до висновку, що між сторонами має місце повний розлад подружніх стосунків, сім`я сторін фактично розпалася, оскільки вони вже тривалий час не живуть сумісно, припинили шлюбні стосунки і ведення спільного господарства. Як випливає із ситуації, яка склалася, між позивачем і відповідачем втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально-правові підстави шлюбу. За таких обставин шлюб сторін існує суто формально і підлягає розірванню. Приходячи до такого висновку, суд враховує фактичні обставини справи та інтереси кожного з подружжя. Застосування заходів щодо примирення подружжя при даних обставинах, суд вважає недоцільним, оскільки ні позивач, ні відповідач, проживаючи тривалий час окремо, зацікавленості в збереженні сім`ї не проявили, якихось заходів щодо примирення та збереження сім`ї не приймали, позивач наполягає на розірванні шлюбу та має намір в майбутньому після розірвання шлюбу влаштувати своє особисте життя.
Згідно з положеннями ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки заявлена вимога позивача про залишення шлюбного прізвища не суперечить діючому законодавству, суд задовольняє її та вважає за можливе залишити за позивачем після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1».
Відповідно до ч. 2 ст. 114 цього ж Кодексу у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Статтею 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 51, 56, 110-112, 113, 114, 115 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 224 - 288 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище «ОСОБА_1») і ОСОБА_2, зареєстрований 17.01.1987 року у Долинській сільській раді Ренійського району Одеській області, актовий запис № 2 - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн.60 коп. судового сбору.
Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: (підпис) Т.А. Бешлієва
Копія вірна: суддя
Рішення не набрало законної сили.

Суддя Т.А. Бешлієва