У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 312/278/14-ц

провадження № 2/312/63/2014

29 липня 2014 року с. Велика Білозерка

Суддя Великобілозерського районного суду Запорізької області Яцун О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новопетрівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області про скасування державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

28 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненою позовною заявою до Новопетрівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області про скасування державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позовні вимоги позивача складаються з вимог щодо скасування державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

За правилами п. п. 9), 10) ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна. В позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог.

Отже, враховуючи вищевикладене, позивач, при зверненні до суду з позовною заявою, повинна була оплатити судовий збір відповідно до вимог ч. 1, п.п. 1), 2) ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Так, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а при зверненні до суду з позовною заявою немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

За змістом ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

В той же час, при зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатила судовий збір в розмірі 1080 грн., виходячи з ціни позову 107933 грн., що підтверджується квитанцією № 214 від 22.04.2014 року (а.с.1).

Проте, позивачем не сплачено судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру, зокрема, щодо скасування державного акта на право приватної власності на землю.

Необхідно також зауважити, що на підтвердження вартості земельної ділянки площею 11,55 га позивачем було додано до позовної заяви копію довідки відділу Держземагентства у м. Енергодар Запорізької області № 131/03-06 від 08.04.2014 року, із змісту якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 11,55 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта серії ІІ-ЗП № 007657, який видано Великобілозерською районною державною адміністрацією Запорізької області на імя ОСОБА_2, становить 107933 грн. (на день смерті ... 07.06.2002 р.). Суд критично відноситься до вказаної довідки, оскільки вважає, що грошова оцінка земельної ділянки, яка вказана в даній довідці, не відповідає дійсній вартості земельної ділянки на час звернення до суду, оскільки вартість земельної ділянки визначено на день смерті ... 07.06.2002 року. Зазначені обставини можуть вплинути на обєктивність визначення позивачем ціни позову та відповідно сплату судового збору в повному обсязі, виходячи з дійсної вартості земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом в процесі розгляду справи.

Крім того, із змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 після спливу шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини звернулась до нотаріуса Камянсько-Дніпровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте, в видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено мотивовану відмову.

Згідно розяснення пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину повинна бути обґрунтована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до пункту 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобовязаний викласти причини відмови в письмовій формі і розяснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до розяснень, які містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Отже, зазначивши в позовній заяві про факт відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач не зазначила доказ, який би підтвердив цю обставину.

Зазначені вище обставини унеможливлюють відкриття провадження у справі.

Згідно розяснень, які містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Суд також звертає увагу, що в тексті позовної заяви містяться протиріччя. Зокрема, позивач стверджує, що за життя її мати склала заповіт, відповідно до якого остання заповіла позивачеві земельну ділянку площею 11,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В той же час, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що на час відкриття спадщини вона проживала разом з матірю, доглядала її, поховала і несла всі витрати, повязані з цим, а тому спадщину позивач прийняла шляхом фактичного вступу у права володіння спадковим майном.

Слід також зазначити, що позовні вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування неконкретизовані, що в свою чергу не відповідає вимогам п. 3) ч. 2 та ч. 4 статті 119 ЦПК України.

Необхідність конкретизації позовних вимог та їх обґрунтування обумовлена тим, що відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху та надає позивачеві строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 119, 121 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новопетрівської сільської ради Великобілозерського району Запорізької області про скасування державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати трьох днів з дня отримання позивачем копії ухвали, попередивши, що у випадку невиконання зазначених вимог позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Яцун