Справа №442/358/14-ц
Провадження №2/442/388/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа перша Дрогобицька нотаріальна контора, про визнання спадкоємцем за законом разом зі спадкоємцем другої черги,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що в 1978 році він познайомився з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Орієнтовно з червня 2001 року розпочалися фактичні сімейні стосунки з ОСОБА_3. оскільки вони почали проживати разом у 2-кімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яку придбали за їхні спільні кошти 12.06.2001 р. У них був спільний сімейний бюджет, вони спільними зусиллями провели ремонт зазначеної квартири, купили меблі.

Його цивільна дружина ОСОБА_3 померла 29.07.2011р. їй було дагновтовно такий діагноз як лейкемія (рак крові) .

Факт його проживання з ОСОБА_3Й однією сім'єю без шлюбу з червня 2001 року по день смерті ОСОБА_3 29 липня 2011 року був визнаний рішенням. Дрогобицького міськрайонного суду у справі № 2 1184/2011 р. від 25 вересня 2012 року, яке набрано чинності.

ОСОБА_2 яка являється сестрою покійної ОСОБА_3, з останньою не проживала, тісних сімейних стосунків з нею не підтримувала.

Ст.1264 ЦК України передбачено, що четверту чергу права на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

У грудні 2010 р. ОСОБА_3 важко захворіла, що впливало на необхідність стороннього догляду, потребувала постійного догляду та підтримки у зв'язку з важкою хворобою, але її сестра ОСОБА_2, яка з нею не проживала разом, не приймала участі у догляді за хворою ОСОБА_3

Він був єдиною людиною, яка піклувалася про ОСОБА_3, оскільки він завжди був поруч, коли ОСОБА_3 була у тяжкому стані, відвідував її у лікарні, доглядав за нею, готував їжу, купував ліки, морально підтримував її, щоб не допустити передчасної смерті.

Згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Після смерті ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від померлої. Він також подав заяву в державну нотаріальну контору, але згідно закону, він - не визнаний спадкоємець четвертої черги спадкоємців за законом, а відповідач спадкує майно померлої в другу чергу.

Згідно до повідомлення № 06/02/14 від 03.01.2012 року Першої Дрогобицької нотаріальної контори його заяву про прийняття спадщини та документи спадкової справи № 337/2011 були направлені у Другу державну нотаріальну контору . Ним було також оплачено державне мито на прийняття спадщини у сумі 92 грн., однак в подальшому спадкова справа повернулась в Першу нотконтору.

Відповідач не визнає за ним право на спадкування частини майна померлої, у зв'язку з чим він повинен звернутися до суду з метою визнати його спадкоємцем за законом другої черги разом з відповідачкою.

На час смерті, ОСОБА_3 була власником наступного майна: 1) Банківського вкладу у розмірі 7000,00 доларів США на підставі договору з ЗАТ «Приват Банк»; 2) Квартири АДРЕСА_2. 3) Торгового кіоску розташованого на ринку по вул. П.Орлика у м. Дрогобичі ( № 28-29)

Усі оригінали документів, зокрема правовстановлюючі документи на квартиру, договір грошового вкладу, були викрадені з їхньої спільної квартири відповідачем - ОСОБА_2, яка скористалась наявним у неї ключем та його відсутністю у квартирі на час поїздки до родичів у Росію, про що ним була подана відповідна заява до правоохоронних органів.

Крім правовстановлюючих документів на квартиру ОСОБА_2 викрала свідоцтво про смерть ОСОБА_3

Додатково він звертався з позовом до ОСОБА_2 по визнання права власності на ? квартири АДРЕСА_2, однак у даному позові рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 20.11.2012 року йому було відмовлено.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. про судову практику у справах про спадкування, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Окрім доданих до позовної заяви документів, його позовні вимоги можуть підтвердити свідки - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

На даний час відповідач ОСОБА_2 виготовила свідоцтво про право на спадщину за законом, фактично вона хоче забрати у нього майно, яке він спільно нажив з ОСОБА_3, а тому в нього виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд за захистом своїх спадкових та майнових прав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 заперечили щодо позовних вимог ОСОБА_1, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність, просять в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що являється товаришем позивача по роботі, крім цього вони дружили сім»ями, йому відомо, що ОСОБА_1 проживав однією сім»єю разом із покійною, доглядав та піклувався про ОСОБА_3, оскільки остання важко хворіла більше року.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що являється сусідом по площадці ОСОБА_1, його квартира розташована навпроти квартири в якій проживали ОСОБА_1 з покійною ОСОБА_3 Йому відомо, що ОСОБА_1 доглядав та піклувався ОСОБА_3 яка хворіла більше ніж пів року. Відповідача по справі ОСОБА_2 він бачив два рази, а саме на похороні ОСОБА_3 та коли вона забирала речі з квартири.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що являється товаришем ОСОБА_1, йому відомо, що цивільна дружина ОСОБА_1 хворіла, він здійснював за нею догляд та піклувався про неї.

Свідок ОСОБА_11 яка являється сестрою (ОСОБА_12О.) свахи відповідача, пояснила, що ОСОБА_3 з 1978 року по 2001 рік проживала разом з ОСОБА_2 Коли ОСОБА_3 захворіла то ОСОБА_2 здійснювала за нею догляд, опікувалася нею, возила її на лікування, а пізніше займалась і її похованням.

Свідок ОСОБА_12 яка являється свахою ОСОБА_2, пояснила, що покійна ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_1. Коли ОСОБА_3 хворіла, то ОСОБА_2 здійснювала за нею догляд, ночувала з нею це їй відомо від свахи.

Свідок ОСОБА_13 яка являється дочкою ОСОБА_2, пояснила, що її тітка ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_1, хворіла вона не довго близько одного року. Коли тітка хворіла то в основному догляд за нею здійснювала ОСОБА_2 - тобто її мати. Тітка була приватним підприємцем і матеріально могла сама себе забезпечити.

Свідок ОСОБА_14 чоловік ОСОБА_2 пояснив, що догляд та піклування за хворою ОСОБА_3 здійснювала ОСОБА_2, возила її на лікування, займалася похованням.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

З копії свідоцтва серія 1-СГ № 259368 виданого 05.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 померла 29.07.2011 року у віці 54 роки.

Згідно матеріалів спадкової справи №337/2011, після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, а саме: квартира АДРЕСА_3.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 цього ж кодексу. Заповіту ОСОБА_3 не складала.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідач ОСОБА_2, яка є сестрою ОСОБА_3, відповідно до ст. 1262 ЦК України, є спадкоємцем другої черги за законом, після смерті спадкодавця, оскільки спадкоємців першої черги немає.

Як вбачається із Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2013 року виданого Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 успадкувала квартиру АДРЕСА_3, після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст.3 СК України встановлено, що сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 2-1184/2011 від 25.09.2013 року, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім»єю без шлюбу з червня 2001 року по день смерті ОСОБА_3 29.07.2011 року, дане рішення не оскаржувалось та вступило в законну силу. (а.с. 11-12)

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Відповідно до ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості спадкування застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, яка безпосередньо закликається до спадкування.

Згідно п.5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних та кримінальних справ про спадкування» підставами для задоволення позову про зміну черговості спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2)матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета спору.

Таким чином, суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено той факт, що за час хвороби здатність на самообслуговування ОСОБА_3 була втрачена, вона потребувала постійного догляду та допомоги від сторонньої особи, оскільки, через тяжку хворобу ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, зокрема із «Витягів з історії хвороби» виданих 5-тою міською комунальною лікарнею м.Львова гематологічним відділенням ОСОБА_3 хворіла, і час-від-часу знаходилась на стаціонарному лікуванні в лікарні, а саме з: 21.12.2010р. по 12.01.2011р.; 03.02.2011р. по 15.02.2011р.; 28.03.2011-22.04.2011р. та з 22.06.2011-26.07.2011 року з діагнозом «Гостра лейкемія…». Також в судовому засіданні встановлено, що покійна ОСОБА_3 була інвалідом 2-ої групи.

Оскільки ОСОБА_3 хворіла, перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, зокрема у пересуванні, купівлі ліків, слідкуванні за вчасним їх вживанням, у приготуванні їжі, то їй в цьому допомагав позивач, який проживав разом з нею. Дані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_6

Що стосується пояснень свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_14 та ОСОБА_13, то суд їхні покази оцінює критично, оскільки вони являються близькими родичами відповідача, які прямо зацікавлені в результатах розгляду справи.

Суд також критично оцінює пояснення відповідача, зокрема те, що вона звільнилася з роботи для того, щоб доглядати за сестрою ОСОБА_3, оскільки як встановлено в судовому засіданні та вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_2 звільнена з 14.06.2011 року тобто за півтора місяця до смерті ОСОБА_3, а як відомо ОСОБА_3 хворіла з жовтня 2010 року, тому суд не дає віри її поясненням, що вона піклувалася та доглядала за покійною.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Беручи до уваги викладене, суд приходить до переконання, що позивач має право на спадкування разом з відповідачем, оскільки ОСОБА_1 на протязі тривалого часу опікувався своєю цивільною дружиною ОСОБА_3 зокрема і в цей час, як вона хворіла і була в безпорадному стані.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає частковому задоволенню. Зокрема задоволенню підлягають позовні вимоги в частині: визнання за позивачем права на спадкування майна ОСОБА_3 разом із спадкоємцем другої черги на рівні ОСОБА_2; визнання за ним права власності на ? частину всього спадкового майна належного ОСОБА_3 та позовні вимоги в частині скасування свідоцтва про право на спадщину за законом по смерті ОСОБА_3 виданого ОСОБА_2 у спадковій справі № 337/2011, що стосується решти позовних вимог то в їх задоволенні слід відмовити.

Підставами для часткового задоволення позову слугували також такі фактори, як спілкування, моральна та психологічна підтримка, яку покійна - ОСОБА_3 мала від свого цивільного чоловіка ОСОБА_1, адже враховуючи те, що вона була онкохвора, то така підтримка була необхідна ці обставини були встановлені в процесі розгляду справи та підтверджені показами свідків. Крім цього як пояснили свідки ОСОБА_2 на похороні ОСОБА_3, говорила, що ОСОБА_1 продовжив ОСОБА_3 життя на пів року.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 212-214 ЦПК України, ст.. 3 СК України, ст..ст. 15, 1223, 1258, 1259, 1262, 1264 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа перша Дрогобицька нотаріальна контора, про визнання спадкоємцем за законом разом зі спадкоємцем другої черги задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування майна ОСОБА_3 в рівних частках разом із спадкоємцем другої черги ОСОБА_2.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом по смерті ОСОБА_3 видане ОСОБА_2 у спадковій справі № 337/2011.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину всього спадкового майна належного ОСОБА_3, яка померла 29.07.2011 року

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, понесених ним судових витратах в сумі 230 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, 13 гривень 60 копійок судових витрат в дохід держави.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.