АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1800/14 Справа № 174/587/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лисична Н.М.
27 березня 2014 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми завдатку та відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору завдатку дійсним і виселення з домоволодіння ,-

В С Т А Н О В И Л А :

17.08.2012 р. ОСОБА_3 завернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про стягнення суми завдатку та відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 звернувся до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання договору завдатку дійсним і виселення з домоволодіння.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 вересня 2013 р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_3 239.790-00 (двісті тридцять девять тисяч сімсот девяносто) грн. та 2512,60 грн. судового збору, а всього 242.302 (двісті сорок дві тисячі триста дві) грн. 60 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Виселено ОСОБА_3 з належного ОСОБА_2 житлового будинку. В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 на тій підставі, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи,допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно було встановлено, що 06.02.2012 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено «договір про надання завдатку» (а.с.8), згідно якого (пункт 1.)покупець ОСОБА_2 мав намір продати, а покупець ОСОБА_3 купити житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Шаумяна - 30, у строк до 02 березня 2012 р. за 45.000 доларів США. В момент підписання цього договору покупець передає продавцю 2.000 доларів США завдатку для підтвердження укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна.

В разі невиконання обовязків, зазначених в п.1 Договору з вини Продавця, він зобовязується повернути завдаток Покупцеві згідно ст.. 571 ЦК України і додатково заплатити суму в розмірі завдатку одним платежем, у разі невиконання обовязків, зазначених в п.1 Договору за вини Покупця, завдаток згідно йому не повертається.

Згідно цього договору продавець зобовязувався вся необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна; не змінювати вартість обєкта нерухомого майна; не проводити повне або часткове перепланування вказаного обєкту нерухомого майна; виписатися зі вказаного приміщення разом з іншими зареєстрованими членами сімї до 02.03.2013 року.

В зазначеному договорі зазначено також, що 23.02.2012 року отримано від ОСОБА_3 28000 доларів США і строк продажу будинку по вул. Шаумяна, 30 в м. Дніпродзержинську продовжений до 31 березня 2012 року.

ОСОБА_4 до ст.570 ЦК завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, оплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобовязання.

Правила ст.571 ЦК про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки договору купівлі-продажу земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачена в рахунок виконання договору позивачкою сума є авансом і повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалася.

У разі видачі авансу кредитор не може бути зобовязаний до повернення його в подвійному розмірі.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на корсить ОСОБА_6 12.000 грн.,та судові витрати у розмірі 150 грн. , а всього 12.150 (дванадцять тисяч сто пятдесят) грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 відмовити у звязку з їх недоведеністю згідно ст. 60 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_7 підтвердили, що дійсно при укладенні «договір про надання задатку» 06.02.2012 р. ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 2.000 доларів США, а 23.02.2012 р. ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 в рахунок оплати вартості житлового будинку №30 по вул.. Шаумяна у м. Дніпродзержинську ще 28.000 доларів США, які взагалі не оговорені в договорі як завдаток.

Те, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 в рахунок покупки житлового будинку вул. Шаумяна - 30 в м. Дніпродзержинську всього 30.000 доларів США підтверджується також зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Згідно ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно,що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 стверджував, що договір купівлі-продажу житлового будинку між ним та ОСОБА_2 не був укладений на умовах передбачених «договором про надання завдатку» у зазначені в цьому договорі строки, оскільки продавцем ОСОБА_2 не були підготовлені належно всі документи необхідні для продажу будинку №30 по вул. Шаумяна.

Продавець ОСОБА_2 пропонував йому укласти договір купівліпродажу житлового будинку №30 по вул. Шаумяна, надаючи при цьому фальшиві витяги та технічний паспорт на будинок, виготовлений 13.02.2012 р., на житловий будинок, який по розміру, плануванню зовсім не відповідав тому будинку, який знаходився за цією адресою та який він мав намір купити.

До зустрічного позову ОСОБА_2 дійсно було додано витяг про реєстрацію права власності на нерухому майно (а.с.25), витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.27), копію технічного паспорта на житловий будинок №30 по вул. Шаумяна у м. Дніпродзержинську, виготовленого 13.02.2012 р. (а.с.28-30), згідно яких зазначений будинок належить ОСОБА_2, загальна площа будинку становить 77,6 кв.м., а збудований він у 2010 р. ОСОБА_4 витягом зі звіту у скороченій формі по встановленню ринкової вартості житлового будинку з госпбудівлями від 15 лютого 2012 року вартість будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Шаумяна, 30, загальною площею 77,6 кв.м., складає 56686,00 гривень /а.с. 26/.

Те, що у продавця ОСОБА_2 дійсно не було належних документів необхідних для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку №30 по вул.. Шаумяна у м. Дніпродзержинську у строки оговорені «договором про надання задатку», тобто до 31.03.2012 року, а наявна у нього на той період часу технічна документація та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно не відповідали дійсності (були фальшиві, як стверджує ОСОБА_3В.) підтверджується наданою суду представником відповідача іншою копією технічного паспорта на житловий будинок №30 по вул. Шаумяна в м. Дніпродзержинську, належний ОСОБА_2, який виготовлений 19.06.2012 року. Цей технічний паспорт виготовлений на будинок збудований у 2009 році, загальною площею 102,2 кв.м., має зовсім інше планування відносно будинку за цією ж адресою описаного в технічному паспорті від13.02.2012 року.

Суд не приймає як докази вини ОСОБА_3, в не укладенні договору купівлі-продажу будинку у визначені сторонами строки, наявні у справі письмові звернення ОСОБА_2 до ОСОБА_3, оскільки суду не надано належного підтвердження того, що вони дійсно відправлялися ОСОБА_3 (поштові повідомлення про отримання відправлення). Сам ОСОБА_3 стверджував, що ніяких листів від ОСОБА_2 він не отримував і додому до нього ніхто не приходив.

Суд вважає, що саме з вини відповідача ОСОБА_2, який не підготував в оговорені строки належні документи на житловий будинок №30 по вул. Шаумяна в м. Дніпродзержинську, не було укладено договір купівлі-продажу будинку між ним та позивачем у справі ОСОБА_3

Укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_2 06.02.2012 року «договір про надання задатку» не відповідає вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, оскільки він не був нотаріально посвідчений (ст.209 ЦК України), як це необхідно для укладення договору купівлі-продажу житлового будинку (ст..657 ЦК України).

Згідно ст.20 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Суд вважає, що 30.000 доларів США сплачені ОСОБА_3 в рахунок вартості належного ОСОБА_2 будинку, що він хотів купити, не є завдатком, а вважається авансом, сплаченим в рахунок купівлі будинку, як це передбачено ч.2 ст. 570 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що до правовідносин не можуть бути застосовані наслідки порушення зобовязання забезпеченого завдатком, як це передбачено статтею 571 ЦК України.

ОСОБА_4 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу між сторонами не був укладений. Позивач ОСОБА_3 на даний час не бажає купляти житловий будинок №30 по вул. Шаумяна в м. Дніпродзержинську, оскільки виявив у ньому багато недоліків, про які він не знав, передаючи відповідачу ОСОБА_2 06.02.2012 року 2.000 доларів США і 23.02.2012 року 28000 доларів США. Просить стягнути з відповідача на його користь сплачені в рахунок купівля будинку 239790,00 грн., що є еквівалентним 30000 доларам США, згідно курсу НБУ (1 долар = 7,933 грн).

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на його користь 239790,00 грн. мають бути задоволені, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання дійсним договору задатку укладеного 06.02.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно відмовити.

ОСОБА_4 ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

ОСОБА_4 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідач у справі ОСОБА_2 не заподіяв жодних дій перелічених вище, які б давали право ОСОБА_3 на стягнення з нього коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 не скоював якихось протиправних дій відносно ОСОБА_3, не підготовивши вчасно належних документів для продажу будинку по вул. Шаумяна, 30 у м. Дніпродзержинську.

Ті недоліки, які виявив у будинку позивач, в звязку з чим відмовляється його купити, також не є підставою для стягнення моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог позивача ОСОБА_3 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 10.000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні, житловий будинок №30 по вул. Шаумяна у м. Дніпродзержинську належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Договір про його купівлю між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 не був укладений. Не укладалося між сторонами також і договору оренди цього будинку, що давало б ОСОБА_3 право на подальше проживання в ньому.

Таким чином, ОСОБА_3 проживає в належному ОСОБА_2 будинку №30 по вул. Шаумяна у м. Дніпродзержинську без будь яких правових підстав, чим створює власнику будинку перешкоди у користування та розпорядженні його майном.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

ОСОБА_4 ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд вважає за необхідне задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2 в частині вимог про виселення ОСОБА_3 з належного йому будинку №30 по вул. Шаумяна у м. Дніпродзержинську.

ОСОБА_4 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 присуджується понесені ним судові витрати у справі, в тім числі: 2397,90 гривень сплаченого судового збору за вимогами матеріального характеру, 107,30 грн. судового збору сплаченого за заявою про забезпечення доказів (у 2012 році), 114,70 грн. судового збору сплаченого за заявою про забезпечення позову, а всього 2619,90 грн.

За зустрічним позовом з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 107,30 грн. судового збору сплаченого (в 2012 році) за вимогами немайнового характеру (виселення з будинку), що задоволені судом.

З урахуванням взаємного заліку судових витрат, що підлягають стягненню зі сторін на користь іншої сторони, необхідно стягнути з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 2.512,60 грн. сплаченого судового збору.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді