10.12.2014 Єдиний унікальний номер 205/5802/13-ц
справа № 2/205/420/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», Товариство з обмеженою відповідальністю «Домінанта Інвест», відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Державтоінспекції з обслуговування м. Дніпропетровська та Солонянського району №1 ГУ МВС України в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору комісії, скасування реєстрації автомобіля, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 12 липня 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про визнання правочину недійсним (а.с.2-3).

В обґрунтування своїх вимог вказав, що він відповідно до умов угоди №347401 від 23.03.2011 року, додатку №1 від 23.03.2011 року, додатку №2 від 23.03.2011 року, додатку №3 від 23.03.2011 року укладеними із ТОВ «Авто Просто» придбав у розстрочку автомобіль марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1.

22 березня 2011 року між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ТОВ «Авто Просто» було підписано страховий сертифікат №284001/1108240/13, відповідно до умов якого об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, як заставодержателя, та/або вигодо набувача, як заставодавця, пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем.

26 березня 2013 року між позивачем та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4 і зареєстрованим в реєстрі за №155, відповідно до вимог якого для забезпечення вимог заставодержателя до заставодавця щодо виконання останнім своїх зобов'язань, заставодавець передав заставодержателю в заставу вищевказаний автомобіль.

В кінці березня 2013 року стан здоров'я позивача погіршився і він перебував на стаціонарному лікуванні, у зв'язку із чим, автомобіль із автосалону забрала його колишня дружина - ОСОБА_3, яка була вписана до реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб в якості особи, яка має право керувати вищезазначеним автомобілем.

Після того як позивач повернувся зі стаціонарного лікування, він з'ясував, що його паспорт та інші документи зникли. Згодом йому стало відомо, що його автомобіль марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1, було знято з реєстраційного обліку в Дніпропетровському ВРЕР-1 та зареєстровано на ОСОБА_2, у зв'язку із чим, останньому було видано новий реєстраційний номер НОМЕР_2 на автомобіль.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2014 року зміненим ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.07.2014 року встановлено, що ОСОБА_3 за попередньою змовою із невстановленими особами, зловживаючи довірою заволоділа шляхом обману (шахрайства) майном ОСОБА_1, а саме: автомобілем марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 звернулась до ТОВ «Домінанта Інвест» щодо продажу автомобіля на умовах комісії, у зв'язку із чим, було укладено договір комісії №751 від 05.06.2013 року між ТОВ «Домінанта Інвест» (комісіонер) та ОСОБА_1 (комітент/продавець) та ОСОБА_2 (покупець), на підставі якого ТОВ «Домінанта Інвест» видало довідку-рахунок серії ААВ №236414 про продаж цього автомобіля ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1

Висновком почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи від імені позивача виконала інша особа, а також від імені ОСОБА_2 в договорі комісії №751 від 05.06.2013 року в графі «Сторона-3» розділу 8 «Реквізити сторін».

Отже, посилаючись на вищевикладене, та уточнивши свої позовні вимоги, позивач наголошує, що правочин щодо відчуження на користь ОСОБА_2 вищевказаного автомобіля, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном та на заподіяння шкоди його правам і законним інтересам, у зв'язку із чим він вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати недійсним правочин, укладений від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по відчуженню на підставі довідки-рахунку серії ААВ №236414, що було посвідчено ТОВ «Домінанта Інвест», на користь ОСОБА_2 автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний державний номер НОМЕР_1, теперішній державний номер НОМЕР_2.

А також, позивач у відповідності до вимог ч.2 ст..31 ЦПК України, згідно до якої позивач до початку розгляду справи по суті має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставі позову, уточнив свої позовні вимоги та просив суд встановити нікчемність договору комісії №751 від 05.06.2013 року, укладеного від імені ОСОБА_1 як продавця, ТОВ «Домінанта Інвест» як комісіонера та ОСОБА_2 як покупцем, у тому числі умов цього договору про продаж ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підставі виданої ТОВ «Домінанта Інвест» довідки-рахунку серії ААВ №236414 автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний державний номер НОМЕР_1, теперішній державний номер НОМЕР_2; скасувати реєстрацію автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний державний номер НОМЕР_1, теперішній державний номер НОМЕР_2, здійснену ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська та Солонянського району №1 ГУ УМВС України в Дніпропетровській області на ім'я ОСОБА_2, та поновити державну реєстрацію автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний державний номер НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1

Ухвалою суду від 12 липня 2013 року накладено арешт на автомобіль KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5 та передано даний автомобіль на зберігання Ленінському РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, яку ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2013 року залишено без змін (а.с.25-251, 98).

Ухвалою суду від 05 серпня 2013 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 (а.с.36).

Ухвалою суду від 21 січня 2014 року зупинено провадження по справі до вирішення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська кримінального провадження №201/142/14к на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_3, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.3,4 ст.358 КК України (а.с.152).

Ухвалою суду від 17 вересня 2014 року прийнято до свого провадження дану справу та призначено до судового розгляду (а.с.156).

Ухвалою суду від 04 листопада 2014 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині вимог про визнання правочину недійсним (а.с.234-235).

У судове засідання позивач в особі свого представника за договором адвоката - ОСОБА_6, не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.260).

Відповідач в особі свого представника за довіреністю адвоката - ОСОБА_7, в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за своєю відсутністю до суду не надсилав.

Третя особа - ТОВ «Авто Просто», в особі свого представника за довіреністю - Павленка С.В., в судове засідання не з'явилась. Про день час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином. В письмовому запереченні наданому до суду представник просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с.119-120).

Третя особа - ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», в особі свого представника за довіреністю в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилала.

Третя особа - ТОВ «Домінанта Інвест», в особі свого представника за довіреністю в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилала.

Третя особа - відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Державтоінспекції з обслуговування м. Дніпропетровська та Солонянського району №1 ГУ МВС України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без участі свого представника (а.с.242).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, одними із засобів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права та визнання правочину недійсним.

Підставою звернення до суду позивачки із даним позовом до суду є захист майнових прав та інтересів, пов'язаних із обмеженням її можливості належної реалізації права користування нерухомим майном.

Судом встановлено, що 23 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 347401 із додатками до неї: додаток №1 від 23.03.2011 року, додаток №2 від 23.03.2011 року, додаток №3 від 23.03.2011 року, відповідно до умов якої останній гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання учасником зобов'язань передбачених угодою, і отже за умовами якої ОСОБА_1 придбав у розстрочку автомобіль марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1, право управління на який мала також його колишня дружина ОСОБА_3 (а.с.8).

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2014 року, який частково змінений ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2014 року (а.с.178-187,188-196) встановлено, що в період з 01.04.2013 року по 19.06.2013 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, у зв'язку із чим, 02.04.2013 року ОСОБА_3 особисто прийняла від ПАТ «Дніпропетровськ-Авто», що є офіційним дилером KIA вищевказаний автомобіль та документи, що підтверджують право власності на нього від імені ОСОБА_1 Отже, саме в цей час автомобіль марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний державний номер НОМЕР_1 перебував у безпосередньому користуванні ОСОБА_3

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 заволоділа автомобілем марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний державний номер НОМЕР_1, який належить її колишньому чоловіку, шляхом шахрайства, в результаті чого між ТОВ «Домінанта Інвест», продавцем в якості ОСОБА_1, та ОСОБА_2 було укладено договір комісії №751 від 05.06.2013 року (а.с.176-177), з приводу реалізації на користь ОСОБА_2 вищевказаного автомобіля. На підставі договору комісії ОСОБА_2 було видано довідку-рахунок серії ААВ №236414 від 05.06.2013 року, на підставі якої Дніпропетровським ВРЕР №1 було вищевказаний автомобіль було знято з реєстраційного обліку, а потім зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, та видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 05.06.2013 року та новий державний номер НОМЕР_2.

Даними судово-почеркознавчої експертизи від 25.11.2013 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у відповідних графах у заяві до Дніпропетровського ВРЕР-1, у договорі комісії №751 від 05.06.2013 року, у акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, в заяві підтвердження ОСОБА_1, у заяві ОСОБА_1 від 05.06.2013 року, а також рукописні записи у вказаних документах - виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені ОСОБА_1, на підставі якої проводилось зняття з обліку транспортного засобу, що належить позивачу - було виконано ОСОБА_3

ОСОБА_1, як власник автомобіля не міг приймати та не приймав участі у відчуження вищевказаного автомобіля, так як у період з 01.04.2013 року по 19.06.2013 року проходив стаціонарне лікування у відділенні №2 КЗ «Дніпропетровська обласна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, і у зв'язку із його психічним станом та закритим режимом роботи відділення, не міг самовільно без згоди висновку комісії лікарів залишити територію лікарні.

За змістом ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, суд приходить до висновку, що правочин щодо відчуження автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, д/н НОМЕР_3, на користь ОСОБА_2, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном та на заподіяння шкоди права та законним інтересам власнику даного автомобіля ОСОБА_1

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом ст.ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.5 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

За змістом п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина є такими, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст..14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна тощо.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У відповідності до ч.2 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають частковому задоволенню в частині визнання недійсним договору комісії №751 від 05.06.2013 року укладеного від імені ОСОБА_1 як продавця, ТОВ «Домінанта Інвест» як комісіонера та ОСОБА_2 як покупця, про продаж автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній реєстраційний номер НОМЕР_2.

Щодо іншої частині позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів № 1388 від 07.09.1998 року, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів

проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі -правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

За змістом п. 18 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів № 1388 від 07.09.1998 року, підставою для перереєстрації транспортного засобу є також

свідоцтво про реєстрацію та копії договору про поділ спільного майна подружжя, свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку.

Отже, скасування державної реєстрації автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній реєстраційний номер НОМЕР_2, за ОСОБА_2 як власником даного автомобіля та відновлення реєстрації права власності ОСОБА_1 на цей автомобіль, є наслідком визнання недійсним правочину, а саме: договору комісії №751 від 05.06.2013 року, тому являється підставою для перереєстрації на ім'я ОСОБА_1 права власності на даний автомобіль, у зв'язку із чим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст..88 ЦПК України, зі співвідповідачів належить стягнути на користь позивача в рівних частках судовий збір в сумі 229,40 грн.

На підставі викладеного і керуючись п.7,8 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 197, 209, 212, 213-215,222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», Товариство з обмеженою відповідальністю «Домінанта Інвест», відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Державтоінспекції з обслуговування м. Дніпропетровська та Солонянського району №1 ГУ МВС України в Дніпропетровській області про визнання недійсним договору комісії, скасування реєстрації автомобіля, - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір комісії №751 від 05.06.2013 року, укладений від імені ОСОБА_1 як продавця, ТОВ «Домінанта Інвест» як комісіонера та ОСОБА_2 як покупця, про продаж автомобіля марки KIA RIO, номер шасі (кузова, рами) VIN: НОМЕР_4, 2013 року випуску, чорного кольору, первинний реєстраційний номер НОМЕР_3, теперішній реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рівних частках судовий збір в сумі 229,40 грн. (двісті двадцять дев'ять грн.. 40 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.С. Шавула