Справа № 6/489/107/2014
У Х В А Л А

19 березня 2014 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі Ковальовій С.В.,

за участю головного державного виконавця Чмих Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року головний державний виконавець Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

Державний виконавець вказує на те, що в Ленінському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на виконанні знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1389 від 13 травня 2009 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 209830 грн. 82 коп. на користь ОСОБА_3.

1 червня 2009 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа, копія постанови направлено сторонам.

Згідно довідки МБТІ за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1.

27 січня 2014 року державним виконавцем рекомендованим листом направлена вимога щодо повідомлення про дату, час і місце проведення відповідних виконавчих дій та зобовязання бути присутнім за зазначеною адресою.

5 лютого 2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, за результатами якого складено акт, оскільки боржник державного виконавця до приміщення квартири не впустив, внаслідок чого провести виконавчі дії виявилося неможливим.

12 лютого 2014 року державним виконавцем направлено рекомендованим листом вимогу боржнику надати доступ до зазначеного приміщення для проведення опису і арешту майна 20 лютого 2014 року.

20 лютого 2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2, та встановлено, що боржник на проведення виконавчих дій був відсутній, двері ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт.

Посилаючись на викладене, державний виконавець просила суд дозволити примусовий вхід до житлового приміщення квартиру АДРЕСА_1 для примусового виконання виконавчого провадження.

В судовому засіданні державний виконавець підтримала подання. Вказувала на те, що дозвіл на примусове входження до житла боржника необхідно для здійснення виконавчих дій, а саме для опису і арешту майна боржника.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1389, виданого 13 травня 2009 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 209830 грн. 82 коп. на користь ОСОБА_3.

При перевірці майнового стану боржника державним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстроване нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, та у нього відсутнє будь-яке інше майно, на яке можливо звернути стягнення.

27 січня 2014 року рекомендованим листом за вих.. № 2786 ОСОБА_2 було направлено вимогу державного виконавця забезпечити 5 лютого 2014 року о 17:00 годині безперешкодний доступ до квартири АДРЕСА_1 державному виконавцю.

Державним виконавцем 5 лютого 2014 року за місцем знаходження та проживання боржника ОСОБА_2 здійснено вихід, але останнім не було допущено державного виконавця до квартири, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Як слідує із заяви боржника до Ленінського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції від 5 лютого 2014 року, надати державному виконавцю доступ до квартири для перевірки наявності іншого майна він відмовляється.

12 лютого 2014 року за вих.. № 5497 рекомендованим листом боржнику ОСОБА_2 направлено вимогу державного виконавця з зобовязанням бути присутнім 20 лютого 2013 року за адресою: АДРЕСА_3 та надати державному виконавцеві безперешкодний доступ до приміщення для проведення опису і арешту майна боржника.

Проте, 20 лютого 2014 року виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3, для проведення виконавчих дій, встановлено, що провести виконавчі дії неможливо у звязку з тим, що вхідні двері зачинені, боржник відсутній, про що складно відповідний акт.

Згідно ст.30 Конституції України кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до положень ч.2-5 ст.52 Закону України №606-ХІV від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон України № 606-ХІV) стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Із змісту ст.376 ЦПК України вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника та коштів, належних боржникові від інших осіб, якщо у державного виконавця виникає необхідність примусового проникнення до такого житла.

Отже, як вбачається з системного аналізу ст.30 Конституції України, ст.52 Закону України №606-ХІV та ст.376 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення у інший спосіб, зокрема, за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

За таких обставин та враховуючи, що у боржника ОСОБА_2, окрім зазначеної квартири, відсутнє інше майно, за рахунок якого може бути виконане судове рішення, однак державний виконавець позбавлений можливості перевірити майно, яке знаходиться в цій квартирі, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.14,15 209, 212-215, 376 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 задовольнити.

Дозволити примусове входження державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції до житлового приміщення квартири АДРЕСА_4 для проведення виконавчих дій.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Спінчевська