Справа № 2-о-172/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко,

за участю секретаря - О.С. Губерначук

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеренарно-санітарної експертизи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із заявою, у якій просив встановити факт належності йому, ОСОБА_1, трудової книжки, виданої на ім'я «ОСОБА_1».

В обґрунтування заяви зазначив, що 13.02.2013 він звернувся до УПФУ в Солом'янському районі міста Києва із заявою про оформлення пенсії за віком, але отримав відмову з посиланням на невідповідність наданих ним документів для оформлення відповідної пенсії, а саме: в паспорті та свідоцтві про народження заявник зазначений як ОСОБА_1, а в трудовій книжці, дипломі з відзнакою НОМЕР_2 та дипломі НОМЕР_3 - ОСОБА_1. Тобто, згідно з відповіддю УПФУ в Солом'янському районі м. Києва трудова книжка не належить заявнику та є необхідність у встановленні належності трудової книжки. Заявник відзначив, що встановлення факту того, що трудова книжка, видана на ім'я ОСОБА_1 належить йому, ОСОБА_1, необхідна для того, щоб отримувати пенсію за віком.

Заявник в судовому засідання підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеренарно-санітарної експертизи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Суд заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та на підставі наявних у справі доказів вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що паспорт громадянина України НОМЕР_7 належний ОСОБА_1, виданий Жовтневим РУ ГУ МВСУ в м. Києві 24 травня 2001 року (а.с.6-7) та ідентифікаційний номер НОМЕР_1 йому присвоєно на ім'я ОСОБА_1, виданий ДПІ в Жовтневому районі м. Києва (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, та батьками вказані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_5 від 27.02.1980, виданої на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній значиться за фахом ветеринарний лікар (а.с.10-16).

Згідно диплому з відзнакою НОМЕР_6, виданого 01.03.1973 Тульчинським ветеринарним технікумом МСГ УРСР вбачається, що ОСОБА_1 закінчив вказаний технікум за спеціальністю «Ветеринарія» та отримав кваліфікацію ветеринарного фельдшера (а.с.17).

Також відповідно до диплому НОМЕР_3, виданого Українським орденом Трудового Червоного Прапора сільськогосподарської академії, у 1979 році ОСОБА_1 закінчив повний курс названої академії за спеціальністю «Ветеринарія» (а.с.18).

ОСОБА_1 (ОСОБА_1) був призначений з 22.02.1980 (наказ від 21.02.1980) старшим ветеринарним лікарем відділу впровадження нових лабораторних методик Республіканської ветеринарної лабораторії (з 25.12.1992 перейменована на Центральну державну лабораторію ветмедицини, яка в свою чергу перейменована наказом від 27.11.2007 №80-к на Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи) згідно диплому НОМЕР_3 та звільнений з посади з 25.09.1987 (наказ від 22.09.1987), про що свідчить довідка Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи №204 від 02.08.2013 (а.с.19).

Згідно довідки Павлівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області №368 від 22.08.2013 ОСОБА_4 є одна й та сама особа і є батьком ОСОБА_1 (а.с.20).

З архівної довідки №92 від 11.03.2013, виданої Національним університетом біоресурсів і природокористування, вбачається, що ОСОБА_1 (ОСОБА_1) з 01.10.1974 (наказ про зарахування на перший курс №475 «С») від 23.08.1974 до 22.10.1979 (наказ про відрахування в зв'язку з закінченням навчання №434 «С») від 20.07.1979 навчався на денному відділенні ветеринарного факультету Української сільської академії. 31.07.1979 за реєстр.№1248 ОСОБА_1 було видано диплом НОМЕР_3 звичайного зразку з присвоєнням кваліфікації ветеринарного лікаря, про що свідчить розпис в книзі видачі дипломів за 1979 рік (а.с.22).

Відповідно до експертного висновку НАН України Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/448-m від 05.09.2013 імена та по батькові ОСОБА_1, рос. ОСОБА_1 (паспорт, свідоцтво про народження, записи ОСОБА_1) та ОСОБА_1, рос. ОСОБА_1 (трудова книжка, запис російською мовою ОСОБА_1) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними (а.с.21).

Згідно листа УПФУ в Солом'янському районі м. Києва №2060/06 від 25.02.2013 ОСОБА_1 на заяву від 13.02.2013 щодо призначення пенсії за віком було відмовлено у зв'язку з невідповідністю в документах по-батькові, а саме: паспорт - ОСОБА_1; свідоцтво про народження - ОСОБА_1; трудова книжка - ОСОБА_1 (російською); диплом з відзнакою НОМЕР_2 - ОСОБА_1, та зарахувати стаж не має підстав (а.с.23).

Заявником також було додано до матеріалів справи особовий листок з обліку кадрів на ім'я ОСОБА_1 з фотокарткою та автобіографією, що свідчить про приналежність особи пред'явника.

Згідно п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Заявник ОСОБА_1 мав підстави для звернення до суду за місцем свого мешкання, бо поза судовим шляхом встановити факт належності правовстановлюючих документів він не може. Надані ним письмові докази підтверджують належність правовстановлюючих документів, та суд вважає можливим встановити цей юридичний факт.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Встановлення факту має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить настання, зміни або припинення його особових майнових прав, в даному випадку його права на встановлення пенсії за віком.

Виходячи з вищевикладеного суд прийшов до такого висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, не суперечить закону, та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 212, 214, 215, п.6 ч.1 ст.256, 257, 259 ЦПК України, приймаючи до уваги позицію Верховного Суду України, викладену у листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

в и р і ш и в :

Заяву заінтересовані особи: управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва, Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеренарно-санітарної експертизи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка його оскаржує протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Г.О. Козленко