Справа № 445/706/14 Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/4199/14 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою задоволено скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції.

Скасовано постанову начальника відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції від 17.03.2014 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2

В апеляційній скарзі відділ державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги.

Апелянт вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що державний виконавець вчинив всі необхідні дії з метою примусового виконання рішення суду, і жодних прав ОСОБА_2 при цьому не було порушено, а відтак скарга останньої є безпідставною.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Золочівського РУЮ перебуває виконавчий лист виданий на підставі рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 7362 грн. заподіяної шкоди.

В березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з скаргою про визнання неправомірними дій ВДВС Золочівського РУЮ по виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 в її користь сум у відшкодування матеріальної шкоди. При цьому також просила скасувати постанову начальника ВДВС Золочівського РУЮ про відмову в задоволенні її скарги.

Задовільняючи скаргу ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ВДВС Золочівського РУЮ при виконанні виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 відповідних сум, були порушені вимоги ст. ст. 11, 70 Закону України "Про виконавче провадження" зокрема, винесено постанову про арешт майна боржника з порушенням термінів та невірно зазначено відсоткове стягнення з заробітної плати боржника.

Крім того, начальник ВДВС постановою про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 порушив її право на доступ до інформації.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Судом при винесенні оскаржуваної ухвали не вказано, які порушення допущено державним виконавцем, та в який спосіб вони повинні бути усунуті чи поновлено порушені права та свободи заявника.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні в ВДВС Золочівського РУЮ перебуває три виконавчих провадження про стягнення з боржника ОСОБА_3, то такі у відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" 02.09.2013 року об'єднані в одне зведене провадження.

Згідно ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" відрахування із заробітної плати боржника по всіх провадженнях відбувається в межах 50% від зарплати.

А відтак безпідставними є покликання заявника та висновків суду про можливість відрахування лише по одному виконавчому провадженні в розмірі 50 % заробітної плати.

Що ж стосується порушення державним виконавцем термінів при винесенні постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника та арешту на його майно, то матеріалами справи встановлено, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 18 червня 2013 року, державним виконавцем здійснювалась перевірка майнового стану боржника: - по відомостях бази МРЕ; - робилися запити щодо встановлення нерухомого майна боржника; - витребовувалася інформація в податкових органах щодо фінансового стану боржника, а також перевірялась інформація щодо наявності грошових коштів в банківських установах.

Після вчинення зазначених дій та отримання відповідей від вищезгаданих установ, 02 вересня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та направлення на виконання за місцем праці такого.

Вищенаведене свідчить про те, що державним виконавцем не порушено вимог ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження".

А відтак у суду першої інстанції не було правових підстав для скасування постанови.

Заявником не надано суду належних та допустимих доказів того, що державним виконавцем не надавались їй відповіді по відкритому виконавчому провадженні.

Оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою і така підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2. ч. 1 ст. 312, ст. 313, п.6 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області - задовольнити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 28 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: