АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2228/14 Справа № 0427/7941/2012 Головуючий у 1 й інстанції - Дубовенко І.Г. Доповідач - Михайловська С.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Красвітної Т.П., Пономарь З.М.

При секретарі - Жидковій Г.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради, треті особи - комунальне підприємство «Новомосковське бюро технічної інвентаризації», Новомосковська міська державна нотаріальна контора про визнання права в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради, треті особи - комунальне підприємство «Новомосковське бюро технічної інвентаризації», Новомосковська міська державна нотаріальна контора про визнання права в порядку спадкування за законом, задоволені.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири, загальною площею 51,1 кв. м. по АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року доповнено резолютивну частину рішення, а саме після абз. 11 мотивувальної частини рішення доповнено наступним: «Враховуючи, що згідно поданої позивачем уточненої позовної заяви позовні вимоги щодо визнання права власності, виключають необхідність ухвалення рішення щодо вимог про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суд приходить до висновку про те, що вимоги щодо визначення додаткового строку прийняття спадщини є зайво заявленим»

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неправильну оцінку судом доказів та обставин по справі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги позивача послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1, помер брат позивача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.10.1994 року 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 51,1 кв.м..

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом отримують право на спадкування по черзі. Кожна наступна черга спадкоємців за законом отримує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ст. 1262 ЦК у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно відповіді Новомосковської державної нотаріальної контори від 24.10.2012 року після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини звернувся його брат - ОСОБА_3.

З урахуванням всіх обставин, суд прийшов до висновку, про задоволення позовних вимог позивача та визнав право вланості за ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Але з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає дійсним обставинам по справі та зроблений з порушенням вимог матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення в порядку вимог ст.. 309 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його сперті відкрилася спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини разом з померлим в спірній квартирі мешкала його мати ОСОБА_6, якій також належала ? частина спірної квартири на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталася.

У 2009 році ОСОБА_6 померла, після її сперті в порядку спадкування ОСОБА_7 отримала свідоцтво пр. спадщину на ? частину спірної квартири на підставі заповіту.

Відповідно до положень ст.. 529 ЦК УРСР (1963 року)яка діяла на час відкриття спадщини, до числа спадкоємців за законом першої черги входили в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

До другої черги, відповідно до ст.. 530 ЦК УРСР (1963 року) відносяться брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері

Згідно ст.. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.. 549 ЦК УРСР ч. 1, 2, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином позивач, як спадкоємець другої черги не надав суду відповідно до положень ст.. 10 ЦПК України, доказів про те, що спадщина не була прийнята спадкоємцями першої черги і про те, що на протязі встановленого законом 6-ти місячного строку позивач намагався прийняти спадщину після смерті свого брата.

Відповідно до ст.. 550 ЦК УРСР з питанням про продовження строку прийняття спадщини позивач до суду не звертався.

Розглядаючи позовні вимоги суд першої інстанції не звернув уваги на положення закону, що регулював спірні правовідносини на час їх виникнення, тобто на 1998 рік, а в основу свого рішення поклав норми закону, які діють з 2004 року, тоді як відповідно до ст.. 5 ЦК України 2004 року, закон зворотної сили не має, оскільки виходячи з абз. 1 п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року правила

Позивач посилаючись на ст.. 1270 ЦК України, питання про надання йому додаткового строку не ставив. Інших доказів про прийняття ним спадщини після смерті брата відповідно до норм спадкового права суду не надав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2013 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Новомосковської міської ради, треті особи - комунальне підприємство «Новомосковське бюро технічної інвентаризації», Новомосковська міська державна нотаріальна контора про визнання права в порядку спадкування за законом, відмовити у повному обсязі.

Рішення чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді :