Справа № 757/4194/13-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2014 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М..,

при секретарі: Слащуку А.С.

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача -ОСОБА_4

представника відповідача - Святюк С.П.

представника третьої особи - Штоюнда В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», третя особа: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва «Печерська брама» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2013 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Київенерго», третя особа: Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва «Печерська брама» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок затоплення приміщення.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з вини відповідача 23 квітня 2012 року сталося затоплення належного позивачу нежитлового приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим їй завдано матеріальну шкоду у розмірі 660543 грн.24 коп., яка складається із вартості відновлювального ремонту приміщення в сумі 31845 грн. та вартості пошкоджених меблів в сумі 628698 грн.24 коп.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 16 липня 2014 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто з ПАТ «Київенерго» у відшкодування матеріальної шкоди 660543 грн.24 коп., витрати по оплаті послуг експерта в розмірі 4045 грн.80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач ПАТ «Київенерго» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

В судовому засідання представник відповідача - СвятюкС.П. доводи апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, а також представник третьої особи Штоюнда В.І. заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 квітня 2012 року через прорив зовнішньої теплової мережі гарячого водопостачання, яка проходить між житловими будинками № 28 по вул..Раєвського та АДРЕСА_1 відбулось затоплення належного позивачу нежитлового приміщення по АДРЕСА_1. Нежитлове приміщення є власністю позивача ОСОБА_3 відповідно до договорів купівлі-продажу від 6 вересня 2004 року та 21 червня 2005 року, укладених з Фондом приватизації комунального майна Печерського району м.Києва.

Актом, складеним 23 квітня 2012 року комісією КП «Печерська брама» за участю провідного інженера-інспектора СН філіалу «Теплові мережі «Київенерго» та позивача було зафіксовано, що причиною потрапляння води в нежитлове приміщення є пошкодження зовнішньої теплової мережі між житловими будинками № 28 по вул..Раєвського та АДРЕСА_1, яка перебуває на балансовому утриманні ПАТ «Київенерго» РТ-5.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 6447/13-43 від 28 лютого 2014 року не виключено, що однією із причин аварії ( порив труб) на відрізку трубопроводу тепломережі між житловими будинками на вул..Раєвського, 28 та АДРЕСА_1, про яку зазначено в актах від 23.04.2012 та від 24.04.2012, є перевищення нормативного строку експлуатації труб та їх антикорозійного покриття зовнішньої поверхні.

В результаті аварії було пошкоджено майно позивача, вартість відновлювального ремонту приміщення складає 31845 грн. відповідно до кошторису на ремонт, вартість пошкоджених меблів становить 628698 грн.24 коп. відповідно з висновком товарознавчого дослідження № 5510/12-53 від 25 червня 2012 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач є власником та експлуатує устаткування у вигляді тепломережі, тому відповідно до ст.1166 ЦК України повинен відповідати за завдану позивачу шкоду у повному обсязі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідальність за заподіяння шкоди позивачу має нести відповідач відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за змістом зазначених норм права, особа, яка звертається до суду з позовом про відшкодування шкоди має довести факт заподіяння шкоди та її розмір, а відповідач має довести, що шкоду завдано не з його вини.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено, а судом не встановлено причину залиття, вину відповідача в залитті приміщень, наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями та/чи бездіяльністю відповідача та завданої шкоди позивачу, є безпідставними з огляду на таке.

Факт затоплення 23 квітня 2012 року приміщення, що належить позивачу, не оспорюється представником відповідача.

Заперечуючи свою вину в попаданні води в підвальне приміщення належне позивачу, представником відповідача був наданий суду першої інстанції акт обстеження нежитлового підвального приміщення, що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1, складений 24 квітня 2012 року комісією за участю спеціалістів філіалу «Теплові мережі Київенерго». У ході обстеження виявлено: відсутнє якісне ущільнення вводів теплової мережі в стіні житлового будинку; відсутні автоматичні насоси для відкачки води в підвальному приміщенні. Як наслідок проведеного обстеження комісія дійшла висновку, що причиною попадання води в підвальне приміщення є незагерметизовані вводи трубопроводів, відсутність автоматичних насосів, що є порушенням Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж, Положення про порядок підготовки систем тепло споживання споживачів до опалювального сезону в м.Києві, розпорядження КМДА від 14 липня 2010 року № 527 щодо підготовки міського господарства до роботи в осінньо-зимовий період 2010-2011 р.р. Зазначений акт ні представниками КП «Печерська брама», як балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, ні ОСОБА_3, як власником нежитлового приміщення, підписаний не був ( т.1а.с.98).

Колегія суддів вважає, що зазначений акт не може бути прийнятий як належний доказ відсутності вини ПАТ «Київенерго» в заподіянні шкоди ОСОБА_3, оскільки зазначені в ньому порушення належними доказами не підтверджені, а навпаки спростовуються наступними письмовими документами.

Так, згідно з актом, складеним 23 квітня 2012 року комісією за участю спеціалістів КП «Печерська брама», провідного інженера СН філіалу «Теплові мережі Київенерго», встановлено, що герметизація інженерних вводів тепломережі перебуває в задовільному технічному стані, пошкоджень не виявлено та вводи відповідають п.6.3.57 Правил технічної експлуатації теплових установок та мереж. Також в підвальному приміщення встановлений автоматичний насос для відкачки води, але внаслідок надходження великого об'єму теплофікаційної води з під фундаменту, насосне обладнання не встигало відводити воду в повному обсязі ( т.1 а.с.6).

Зі змісту акта від 24 квітня 2012 року, складеного комісією за участю спеціалістів КП «Печерська брама», в доповнення до попереднього акту від 23 квітня 2012 року виходом на місце було виявлено, що дійсно вода в приміщення продовжує потрапляти з під підлоги. Внутрішньобудинкові інженерні мережі знаходяться в задовільному стані, пошкодження та витоки відсутні. Крім того, встановлено, що інженерні вводи в приміщення сухі, не пошкоджені, підтікань не зафіксовано (т.1 а.с.132).

При проведенні дослідження експертом ( висновок судової будівельно-технічної експертизи № 6447/13-43 від 28 лютого 2014 року) встановлено, що ввод трубопроводів тепломережі в підвал будинку влаштований із двох труб діаметром 80-90 мм через цегляний фундамент до одного із приміщень салону «ІНФОРМАЦІЯ_1» ПП ОСОБА_3 на висоті 1 м.26 см від поверхні покриття підлоги. Нижче місця вводу трубопроводу, на висоту до 95 см від поверхні покриття підлоги, виконана обмазочна гідроізоляція внутрішньої поверхні стіни (фундаменту) ( т. 1 а.с.167). Ознак залиття на вертикальній поверхні стін ( фундаментів) приміщення підвалу навколо місця вводу трубопроводу тепломережі, на поверхні спорядження стін підвалу та на покритті під вводом труб, на час проведення обстеження не спостерігається ( т.1 а.с.168). В приміщеннях підвалу, через стіни якого з боку теплокамер влаштований ввід трубопроводу тепломережі, в конструкції підлоги встановлені два насоси, передбачені для відводу води в разі залиття. ( т.1 а.с.167 зворот)

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, який раніше працював разом з ОСОБА_3, показав, що при проведенні ремонтних робіт в нежитловому приміщенні були виконані роботи по гідроізоляції, встановлені два насоси для відкачки води.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що ті обставини, на які посилається представник відповідача в запереченнях щодо відсутності вини підприємства «Київенерго» в затопленні приміщення належного ОСОБА_3, свого підтвердження не знайшли.

Наданими сторонами у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку належними та допустимими доказами підтверджено, що в нежитловому приміщенні належному ОСОБА_3 встановлені два насоси для відкачки води та вводи тепломережі загерметизовані.

Отже, затоплення нежитлових приміщень належних позивачу сталося з вини ПАТ «Київенерго», яке будучи власником та експлуатуючи устаткування у вигляді тепломереж, не забезпечив своєчасного виконання робіт по антикорозійному покриттю поверхні трубопроводів або їх заміні (перевищення строку експлуатації).

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти та неправильності встановлених судом обставин, зокрема, відповідність фундаменту та гідроізоляції державним нормам, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вимогами нормативних документів чинних на території України не передбачено та не регламентується проектування та влаштування конструкцій фундаментів із цегли, гідроізоляції поверхні фундаментів та вводу інженерних комунікацій (трубопроводів тепломережі) з метою запобігання проникненню води під час аварій (т.1 а.с.173) (висновок судової будівельно-технічної експертизи № 6447/13-43 від 28 лютого 2014 року).

Причиною затоплення нежитлових приміщень належних позивачу є аварія (порив трубу) трубопроводу зовнішньої теплової мережі.

Основною функцією зовнішньої вертикальної обмазочної гідроізоляції, що влаштовується на стінах підвальних приміщень, які повністю заглиблені в ґрунт є захист підвальних приміщень від капілярної вологи, про що зазначено в листі завідувача кафедрою основ і фундаментів Київського національного університету будівництва і архітектури ( т.1 а.с.239).

Отже, оскільки причиною затоплення приміщень позивача стала аварія, а не ґрунтові води, або капілярна волога, відсутні підстави для з'ясування питання відповідності зовнішньої вертикальної обмазочної гідроізоляції фундаменту будівельним нормам.

Внаслідок затоплення були пошкоджені нежилі приміщення, що належать позивачу і при візуальному обстеженні встановлено, що в приміщеннях площею 105,4 кв.м., 36,1 кв.м, 18,1 кв.м. на стелі спостерігається деформація плит армстромг по всій площі стелі, на стінах виявлені вологі сліди залиття, що підтверджується актом складеним за участю спеціалістів КП «Печерська брама» від 25 квітня 2012 року (т.1 а.с.64).

Згідно із ст.22 ЦК України особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати , яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлювального свого порушеного права ( реальні збитки).

На підтвердження витрат, які має зробити ОСОБА_3 для відновлення належного стану приміщенні, позивачем наданий кошторис витрат, складеним ТОВ «ДСП», яке має ліцензію державної архітектурно-будівельної інспекції на господарську діяльність у будівництві, строком дії з 23 грудня 2011 року по 23 грудня 2016 року ( а.с.26-28). Згідно цього кошторису вартість робіт складає 31845 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності позивачем розміру матеріальної шкоди в сумі 31845 грн., яка підлягає стягненню з відповідача, як з особи, з вини якої така шкода заподіяна.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі.

На підтвердження вартості пошкодженого внаслідок затоплення майна, зокрема, меблів, позивачем суду наданий висновок експертного товарознавчого дослідження № 5510/12-53 від 25 червня 2012 року, складений на замовлення ОСОБА_3 ( т.1 а.с.31-37). Визначаючи розмір матеріального збитку, спеціаліст визначив ринкову вартість досліджуваних об'єктів за порівняльним підходом, що ґрунтується на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно з урахуванням законодавчих та нормативних актів.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що зазначений висновок спеціаліста не є належним доказом розміру збитків, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_3, оскільки висновок не містить даних про ступінь пошкодження кожної одиниці, можливості їх ремонту або визнання їх непридатними для подальшого використання.

Таким чином, встановлення реальної вартості майна, без з'ясування ступеню його пошкодження, можливості його ремонту або визнання його не придатним не відповідає визначеному у ст. 1192 ЦК України поняттю «розміру збитків».

За таких обставин. колегія суддів вважає, що позивачем (клопотань про призначення товарознавчої експертизи стороною позивача заявлено не було) не доведено розмір шкоди пов'язаної з пошкодженням меблів, а тому висновки суду про доведеність позовних вимог в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Печерського районного суду м.Києва підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 16 липня 2014 року - скасувати і ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», третя особа: Комунальне підприємство .по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва «Печерська брама» про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь ОСОБА_3 31845 грн. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної затопленням нежитлового приміщення належного позивачу та розташованого за адресою: м.Київ, АДРЕСА_1, витрати по оплаті послуг експерта в сумі 3441 грн., судовий збір в сумі 318 грн.45 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: