Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі - Орловій С.І.

у відкритому судовому засіданні у присутності позивача ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, по довіреностям,

розглянула апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2014р.

по справі за позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Іллічівський МВ ГУДМС України в Одеській області,

про визнання такими, що втратили право на житло, зняття з реєстраційного обліку,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Іллічівський МВ ГУДМС України в Одеській області,

про вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право на житло, зняття їх з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що вони з ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1970р. В сім'ї народилися діти, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сім'я разом проживала за адресою:АДРЕСА_1. Власником вказаного домоволодіння з надвірними спорудами на підставі договору дарування від 23.03.1991р. є позивач ОСОБА_2

29.04.2009р. шлюб між позивачем, його дружиною ОСОБА_3 розірвано.

Після розірвання шлюбу відповідачі ОСОБА_3( колишня дружина), ОСОБА_4( донька) стали проживати в іншому місті. Його донька ОСОБА_4 зареєструвала шлюб і змінила прізвище на "ОСОБА_4".

З 2009р. відповідачі жодного разу не з'явилися в будинку, позивач самостійно його утримує, вносить всі необхідні платежі, в будинку проживає його нова сім'я.

Посилаючись на вимоги ст. 405ЦК України, позивач просив суд визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим будинком з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, зняти вказаних відповідачів з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, звернулася до позивача ОСОБА_2 з зустрічним позовом про вселення.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач посилалася на те, що з часу набуття позивачем права власності на житловий будинок, тобто з 1991р. до часу розірвання шлюбу між ними як подружжям, відповідач ОСОБА_3 постійно проживала в будинку, доглядала його, в будинку зберігаються речі, які колишні подружжя придбали за час свого сумісного проживання однією сім'єю в шлюбі. Після розірвання шлюбу між колишнім подружжям склалися неприязні стосунки, вона змушена була проживати в іншій оселі, відповідач змінив замки, її в будинок не впускає, просила вселити її в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач надав заперечення на зустрічний позов, посилався на те, що з часу розірвання шлюбу, з квітня 2009р. він і відповідач ОСОБА_3 стали фактично чужими людьми, на протязі багатьох років не спілкуються, кожний живе своїм життям. Донька ОСОБА_4 перебуває в зареєстрованому шлюбі, проживає зі своїм чоловіком в м. Одесі, місцезнаходження приховує, з часу одруження доньки, вони між собою також не спілкуються, відносини не підтримують (а.с.47-48,50 ).

Рішенням суду 1 інстанції від 22.10.2014р. позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд визнав ОСОБА_3 ( колишню дружину) такою, що втратила право користування домоволодінням з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язав Іллічівський МВ ГУДМС України в Одеській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про вселення відмовлено (а.с.77-80).

В апеляційній скарзі апелянт, позивач ОСОБА_2, просить скасувати рішення місцевого суду в частині відмови йому в позові до ОСОБА_4 про визнання її такою, що втратила право на житло, зняття з реєстраційного обліку. Постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3(колишня дружина) просить скасувати рішення місцевого суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання її, ОСОБА_3 такою, що втратила право на житло, зняття з реєстраційного обліку, та постановити нове рішення, відмовити ОСОБА_2 в цій частині вимог, її позов про вселення задовольнити..

Відповідач ОСОБА_4 рішення місцевого суду не оскаржує.

В апеляційному суді позивач ОСОБА_2 доводи своєї апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідачів підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_3

Представник від імені відповідача ОСОБА_4 надав письмові пояснення, які приєднані до справи

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, доводи скарги позивача ОСОБА_2, представника відповідачів, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити в повному обсягу. Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Позивач ОСОБА_2 при зверненні до суду просив визнати відповідачів, ОСОБА_3(колишня дружина), ОСОБА_4( донька), такими, що втратили право на житло, зняти їх з реєстраційного обліку.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3( колишня дружина), суд 1 інстанції посилався на вимоги ст. 405 ЦК України.

Статтею 405ч1 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України врегульовано, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Сторони по справі, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 колишні подружжя, які перебували в зареєстрованому шлюбі з 1970р. по 2009р.

Позивач в ході розгляду справи пояснював, що після розірвання шлюбу він з дружиною і дітьми, повністю припинив сімейні стосунки і взагалі спілкування не за своєї ініціативи. В підтвердження своїх доводів позивач приєднав до позовної заяви Довідку, завірену начальником ЖЕД, якою підтверджується, що відповідач ОСОБА_3, з часу розірвання шлюбу з 2009р. в спірному житловому будинку не проживає, тобто відповідач не проживає в будинку майже п'ять років.

До апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 не з'явилася, але її представник заявив, що відповідач позбавлена можливості користуватися будинком, як колишній член сім'ї, оскільки її в будинок не впускають. Вона змушена була звертатися до різних інстанцій за захистом своїх прав.

Колегія перевірила вказаний довід і дійшла висновку, що він не підтверджується доказами.

Якщо особа вважає, що порушуються її права, як колишнього члена сім'ї власника, вона має право звертатися з позовом про вселення, усунення перешкод в користуванні житлом.

По матеріалам справи встановлено, що лише в жовтні 2010р. відповідач ОСОБА_3 звернулася з заявою до органів міліції щодо незаконних дій її колишнього чоловіка, який чинив їй перешкоди в користуванні житлом (а.с.38-40), інших доказів протягом 2010-2014р. представлено не було. З позовом про вселення в спірний будинок відповідач ОСОБА_3 звернулася в січні 2014р., тобто після того, як її колишній чоловік звернувся в суд з позовом про визнання її такою, що втратила право на житло. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_3 оплачувала всі витрати по утриманню будинку ( електрична енергія, газ, вода, тощо). В своїх запереченнях на позов відповідач ОСОБА_3 посилалася на те, що в житловому будинку зберігаються її речі. Між тим, в суді 1 інстанції і в апеляційному суді відповідач не надала доказів, які саме її речі зберігаються в будинку, що належить позивачу. До матеріалів справи приєднана розписка ( копія) , яка написана від імені ОСОБА_2, за змістом розписки він отримував гроші 500грн. від матері і сестри за ремонт будинку. Колегія звертає увагу, що розписка від 19.08.2012р. має лише один підпис. Відсутні докази, чи взагалі були проведені будь - які ремонтні роботи(а.с.37).

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 протягом п'яти років повністю втратила зв'язок з житловим будинком свого колишнього чоловіка, суд 1 інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст. 405ч2 ЦК України втратила право за житло за спірною адресою.

Колегія вважає, що висновок місцевого суду в цій частині вимог ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим.

Своїм рішенням суд зобов'язав Іллічівський МВ ГУМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія не погоджується з таким висновком, враховуючи, що рішення суду про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на житло вже само по собі дає підставу для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 колегія задовольняє частково.

Рішення суду 1 інстанції в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на житло за спірною адресою залишає без змін. Рішення суду в частині зобов'язання Іллічівський МВ ГУМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку викладає в новій редакції: рішення суду про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на житло, є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку

Відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, суд 1 інстанції виходив з того, що вказаний відповідач є донькою позивача, припинення сімейний відносин не позбавляє її права користуватися житловим будинком.

Колегія не погоджується з вказаним висновком місцевого суду в цій частині позову ОСОБА_2

Встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. У вказаному будинку зареєстрована його донька, ОСОБА_4 1979р.н. При зверненні до суду позивач посилався на те, що з донькою стосунки повністю розірвані, вони не спілкуються, на весілля його не запрошували. В 2004р. після реєстрації шлюбу донька переїхала до свого чоловіка в м. Одесу і втратила зв'язок з будинком.

Статтею 405ч1 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Статус " член сім'ї власника", або "колишній член сім'ї власника" сам по собі не зберігає за цією особою право на житло. По матеріалам справи встановлено, що відповідач ОСОБА_4 повністю втратила зв'язок з житлом, де вона зареєстрована. З часу одруження, з 2004р. відповідач ОСОБА_4 проживає разом з чоловіком в м. Одесі, з заявами про порушення своїх прав на житло ніколи не зверталась, доказів тому, що в будинку батька зберігаються її речі, надано не було. Відсутні докази того, що відповідач ОСОБА_4 оплачує комунальні витрати за житло.

Оскільки суд 1 інстанції не дав належної оцінки доказам, що зібрані по справі, рішення місцевого суду в частині відмови в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання її такою, що втратила право на житло підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині вимог. Рішення апеляційного суду про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право на житло є підставою для її зняття з реєстраційного обліку за спірним житлом.

Керуючись ст. ст.303,307ч1п2,309ч1п.п.3,4,316,317,319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2014р. в частині відмови в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання її такою, що втратила право на житло за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання її такою, що втратила право на житло задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на житло за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_4 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2014р. в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право на житло за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22.10.2014р. в частині зобов'язання Іллічівський МВ ГУДМС України в Одеській області зняти ОСОБА_3 з реєстрації за спірною адресою змінити, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині в новій редакції: рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає чинності негайно після її проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Плавич Н.Д.

Ващенко Л.Г.

Вадовська Л.М.