Справа № 755/8143/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретарів Коваленко Д.В., Батченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» про визнання права не виконувати договір,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Світ Побуту» звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2012 року по 30.04.2012 року у розмірі 2 144,89 грн., 3 % річних в сумі 119,57 грн., коригування боргу на індекс інфляції у розмірі 53,62 грн. та судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с. 61-62).

Вимоги позову мотивує тим, що відповідно до розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про затвердження акту державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта» від 30.09.2008 року № 884 та умов договору управління житловим комплексом № 22/12-К від 22.12.2008 року, укладеного між замовником будівництва багатоквартирного будинку ТОВ «Інтер-ВВ» та ТОВ «Світ побуту», позивачу було передано в управління для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функцій з надання житлово-комунальних послуг і проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових приміщень житлового комплексу по АДРЕСА_2.

На баланс позивача даний будинок був переданий 22.12.2008 року, про що було складено Акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу в управління. На підставі даного договору та відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ТОВ «Світ побуту» по квітень 2012 року включно був виконавцем житлово-комунальних послуг по вищевказаному будинку.

Відповідачка є власником квартири АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про право власності від 19.03.2009 року.

Між позивачем та відповідачкою було укладено договір про надання послуг з управління житловим комплексом АДРЕСА_2 та про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, згідно з яким позивач, як управитель, взяв на себе зобов'язання забезпечити відповідачку житлово-комунальними послугами, а відповідачка, як власник, оплачувати послуги у встановлений договором строк.

Проте ОСОБА_1 порушує умови укладеного договору та вимоги чинного законодавства про сплату житлово-комунальних послуг, у зв»язку з чим за період часу з 01.02.2012 р. по 30.04.2012 р. виникла заборгованість у розмірі 2 144 грн. 89 коп., що з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо індексу інфляції та 3% річних становить загальну суму 2 318,08 грн.

Представником відповідачки ОСОБА_2 була подана зустрічна позовна заява у якій просить визнати право ОСОБА_1 не виконувати договір «Про надання послуг з управління житловим комплексом АДРЕСА_2 та про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 19.03.2009 р., укладеного із ТОВ «Світ побуту» (а.с. 132-133).

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що договір управління нерухомим майном нотаріально не посвідчений та не проведена його державна реєстрація в силу приписів ч. 2 ст. 1031 ЦК України, тому є нікчемним. ТОВ «Світ побуту» також не являється балансоутримувачем будинку, через що не мав права укладати договір зі споживачем. Крім того, укладений між сторонами договір не містить всіх 18 істотних умов даного виду договору, які визначені у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема він не містить вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальну вартість послуг, тощо, відтак, спірний правочин також не є укладеним.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.07.2014 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Світ побуту» про визнання права не виконувати договір було об"єднано в одне провадження із первісним позовом ТОВ «Світ побуту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 138-139).

В судовому засіданні представник ТОВ «Світ побуту» Птуха Є.Л. просив задовольнити первісний позов з підстав, викладених у заяві, та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на те, що ТОВ «Світ побуту» належним чином забезпечувало відповідачку житлово-комунальними послугами, будь-яких скарг від останньої з питань надання неякісних послуг не надходило, вимоги зустрічного позову є надуманими.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову та підтримав зустрічний позов, додатково пояснив, що вимоги ТОВ «Світ побуту» є безпідставними та недоведеними, крім того, ТОВ «Світ побуту» не є належним позивачем у спірних правовідносинах.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_2, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 19.03.2009 року (а.с. 22 ).

Згідно розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації «Про затвердження акту державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта» від 30.09.2008 року № 884 затверджено акт державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - житлового будинку з підземним паркінгом на АДРЕСА_2 згідно з додатком. На замовника будівництва - ТОВ «Інтер-ВВ» покладено обов'язок зареєструвати будинок в БТІ. Відповідно до додатку до розпорядження, експлуатація та прийняття на баланс вказаного будинку покладена на ТОВ «Світ побуту» та енерго-водопостачальні організації (а.с. 10).

22.12.2008 року між ТОВ «Інтер-ВВ» та ТОВ «Світ побуту» був укладений договір № 22/12-к управління житловим комплексом, за умовами якого ТОВ «Інтер-ВВ» зобов'язалось передати житловий комплекс по АДРЕСА_2 в управління для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функцій з надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень ТОВ «Світ побуту», а ТОВ «Світ побуту» зобов'язалося прийняти на себе вищеозначені функції (а.с. 11-12).

На виконання умов вказаного договору між сторонами був складений Акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу в управління від 22.12.2008 року, відповідно до якого комісійно проведено обстеження активів житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_2, що передається з балансу ТОВ «Інтер-ВВ» в управління ТОВ «Світ Побуту» (а.с. 13-15).

Заперечуючи первісний позов та в обґрунтування зустрічного позову представник ОСОБА_1 посилається на те, що вищевказаний договір управління житловим комплексом від 22.12.2008 року, укладений між ТОВ «Інтер-ВВ» та ТОВ «Світ побуту» є нікчемним, оскільки не відповідає вимогам ст. 1031 ЦК України, якою визначено, що договір управління нерухомим майном підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, чого здійснено не було.

Однак, дані доводи представника ОСОБА_1 суд прийняти до уваги не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1029 ЦК України, за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Разом з тим, як убачається зі змісту договору № 22/12-к управління житловим комплексом від 22.12.2008 року, його умови не містять домовленостей щодо здійснення оплатного управління майном ТОВ «Світ побуту» в інтересах ТОВ «Інтер-ВВ», як установника управління, або зазначеного останнім вигодонабувача, також договір не містить інших встановлених для договору управління майном умов.

У зв»язку з цим, договір № 22/12-к управління житловим комплексом від 22.12.2008 року не має спільних рис з договором управління майном, визначеному главою 70 ЦК України, а тому схожість назв договорів не свідчить про необхідність нотаріального посвідчення.

Також суду не надано доказів про визнання недійсним договору управління житловим комплексом від 22.12.2008 року, укладеного між ТОВ «Інтер-ВВ» та ТОВ «Світ побуту», або про його розірвання чи внесення змін до нього.

Суд також не може прийняти до уваги пояснення представника ОСОБА_1 про те, що ТОВ «Світ побуту» являється неналежним позивачем у справі, в підтвердження чого ним надано копію рішення Господарського суду м. Києва у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краківська 15-17» до ТОВ «Інтер-ВВ», ТОВ «Світ побуту» про зобов»язання передати на баланс житловий будинок, яким позов задоволено та зобов»язано ТОВ «Інтер-ВВ» передати за актом приймання-передачі на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краківська 15-17» житловий комплекс за адресою АДРЕСА_2 з планом земельної ділянки, технічним паспортом будинку та відповідною технічною документацією і службові площі у розмірі 2 % від загальної площі будинку. При цьому суду не надано доказів про набрання чинності вказаного рішення Господарського суду м. Києва, до того ж рішення суду датоване 29.01.2014 р. Натомість, як убачається із Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 07 травня 2012 року, активи житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_2 на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краківська 15-17» передані з балансу саме ТзОВ «Світ Побуту» (а.с. 20-21).

В силу положень ч. ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 1, п. 6 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель це особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Управитель має право звертатися до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та до суду в межах повноважень, визначених законом та договором, для забезпечення належного виконання умов договору виробниками, виконавцями та споживачами. Управитель зобов'язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) видом діяльності ТОВ «Світ побуту» є управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту, дата первинної реєстрації підприємства - 07.08.2003 р.

Відповідно до п. 2.2.1 Статуту ТОВ «Світ побуту», предметом діяльності товариства є, серед іншого, виконання функцій житлово-експлуатаційної контори по комплексному обслуговуванню та експлуатації житлового та нежитлового фонду, надання комунальних та інших послуг, санітарне обслуговування приміщень житлових будинків та прибудинкових територій, тощо.

Отже судом встановлено, що ТОВ «Світ Побуту» здійснювало управління житловим комплексом за адресою АДРЕСА_2 з утримання та експлуатації, а також функції з надання житлово-комунальних послуг в період часу з 22.12.2008 року по 30.04.2012 року.

При цьому між сторонами у справі 19 березня 2009 року був укладений Договір про надання послуг з управління житловим комплексом АДРЕСА_2 та про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території за умовами якого ТОВ «Світ побуту» забезпечує ефективне управління житловим комплексом №15/17 та його прибудинковою територією, спрямоване на забезпечення сприятливих та безпечних умов проживання в ньому власників (наймачів), належне утримання загального майна комплексу, виступає посередником між ресурсозабезпечувальними організаціями при наданні комунальних послуг шляхом укладання договорів з ЗАТ «Київенерго» на теплопостачання та підігрів води, на постачання електричної енергії, з ВАТ «Київводоканал» на постачання холодної питної води та води на підігрів, з організаціями по обслуговуванню ліфтів, вивозу твердих побутових відходів, на технічне обслуговування обладнання будинку (теплових вузлів, приладів обліку, датчиків пожежної та газової безпеки та інше), обслуговування внутрішньобудинкових мереж за рахунок власника, а також здійснює іншу діяльність для досягнення цілей цього договору. За умовами договру власник, серед іншого, зобов'язався вносити плату не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим, у безготівковій формі на поточний рахунок управителя (а.с. 23-24).

Що стосується вимог за зустрічним позовом про визнання права ОСОБА_1 не виконувати вищевказаний Договір про надання послуг з управління житловим комплексом АДРЕСА_2 та про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 19.03.2009 р. з посиланням на те, що цей договір не містить усіх істотних умов, визначених ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», слід зазначити наступне.

Як визначено ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов»язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З урахуванням викладеного вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою вибрано спосіб захисту своїх прав, який не передбачено діючим законодавством.

За первісним позовом позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2012 року по 30.04.2012 року у розмірі 2 144,89 грн., 3 % річних в сумі 119,57 грн. та коригування боргу на індекс інфляції у розмірі 53,62 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що у цей період відповідачка користувалася житлово-комунальними послугами, проте оплату за них не здійснювала, на підтвердження чого суду надано довідку про нарахування та сплату по особовому рахунку відповідачки із зазначенням помісячної заборгованості за вказаний період, а саме: за лютий 2012 р. до сплати нараховано суму 719,64 грн., за березень 2012 р. - 1206,14 грн. та за квітень 2012 р. - 928,75 грн. (а.с. 17). При цьому із довідки убачається, що із вказаних сум відраховано за перерахунками минулих періодів кошти у розмірі 173,19 грн. та сплачену споживачем 16.03.201 суму 546,45 грн.

У силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 Житлового кодексу України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

За вимогами ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущення.

Аналізуючи надані позивачем довідку про нарахування та сплату за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_2, а також відомості по особовому рахунку відповідачки (а.с. 17, 63) судом встановлено, що у виписках по особовому рахунку за спірний період, яким є з 01.02.2012 р. по 30.04.2012 р., застосовані різні тарифи при нарахуванні оплат по квартирній платі, холодній та гарячій воді, опаленню і водовідведенню. При цьому доказів щодо підстав такого застосування, що дало б змогу провести нарахування, суду не надано, довідка про наявний борг не містить чіткої суми заборгованості по кожному виду наданих житлово-комунальних послуг, в тому числі з врахуванням вже сплаченої відповідачкою суми.

Також позивачем суду не надано укладеного з відповідачкою договору про надання житлово-комунальних послуг, який би містив умови, визначені ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в тому числі інформацію щодо житлово-комунальних послуг, їх складових, порядок оплати, через що суд позбавлений можливості встановити перелік та вартість послуг, які надавалися позивачем відповідачці.

Надані позивачем договори, документи, акти виконаних робіт, тощо, з приводу виконання певних робіт у житловому будинку АДРЕСА_2 (а.с. 66-129) суд не може взяти до уваги, оскільки вони укладені із третіми особами і ТОВ «Світ побуту» не доведено як саме зазначені докази впливають на проведені відносно відповідачки розрахунки заборгованості, у які види послуг зараховані та їх вартісний показник.

За викладених обставин позовні вимоги за первісним позовом є недоведеними, у зв»язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки судом прийняте рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позову у повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 66, 67, 162 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 15, 16, 526, 610, 626, 638, 640 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ побуту» про визнання права не виконувати договір відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя