Справа № 2272475/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області

Головуючий суддя - Притуляк С.А.

при секретарі - Овчинніковій Ю.О.

за участю:

представник позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, яку обґрунтував наступними обставинами. Позивач перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2005 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач також зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Отже, на думку позивача, при таких обставинах подальше перебування у шлюбі та збереження родини є неможливим. Майновий спір та спір з приводу вихованні дитини в межах даної позовної заяви - відсутні.

Сторони по справі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте 30 липня 2014 року звернулись до суду із відповідними заявами, згідно яких просили суд розглянути справу в їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а відповідач їх визнав.

Таким чином, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутність сторін.

Судом встановлено, що 19 лютого 2005 року між сторонами був укладений шлюб, про що Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля було зроблено відповідний запис № 8 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3

Із долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, яке було видано Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом також встановлено, що подружжя «Остапєєвих», в межах даної цивільної справи, спору про поділ спільного майна подружжя не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

На вимогу ст. 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що сторони вже тривалий час не перебувають у фактичних шлюбних стосунках, будь які взаємини подружжя не підтримує, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня.

Крім того, відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі, при цьому судом вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При задоволенні позову на користь позивача з відповідача, відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1, 8, 10, 11, 60, 61, 88, 158, 174, 208-209, 212-215, 218, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 21, 104, 105, 110, 111, 112, 114, 115 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений 19 лютого 2005 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля було зроблено відповідний запис № 8 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 - розірвати вперше .

Шлюб вважається припиненим у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_6, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_7, РНОКПП НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Притуляк 30.07.2014

227/2475/14-ц

30.07.2014