Справа № 517/498/14-ц
Провадженняпосправі №2/498/399/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року с.м.т. Велика Михайлівка Одеської області

Великомихайлівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Ткачук О.Л.

при секретарі Козачінській Л.Г.

з участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

з участю відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що їм та відповідачеві на праві приватної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 області, вартість якої 13255 грн. 45 коп. Згідно технічного паспорту квартира складається з 2 кімнат житловою площею 28,6 кв.м., кухні площею 4,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м. та коридору 5,0 кв.м. Спірна квартира була передана в спільну часткову власність позивачів і відповідачу приватизаційною комісією житлового фонду Фрунзівської селищної ради 14.12.1997 року на підставі Закону України від 19.06.1992 року № 2482-ХІ "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 14.12.1997 року і витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.09.2010 року частки позивачів і відповідача у праві спільної часткової власності на квартиру, загальною площею 41 кв.м. з технічною характеристикою наведеною у технічному паспорті , а рівними - кожному з них належить по 1/4 частині квартири. В березні 1998 року між відповідачем і ОСОБА_7 укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, яка належить позивачам (співвласникам) на праві спільної часткової власності. Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 23.12.2010 року, залишеним без зміни рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 24.05.2011 року в позові ОСОБА_7 до позивачів про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 04.08.2012 року, залишеним без зміни ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.11.2012 року, позов позивачів до ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення із квартири задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, яка була предметом спірного правовідношення за тотожнім позовом ОСОБА_7, відмовлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.09.2012 року. Позивачі та відповідач не домовились про порядок володіння та користування квартирою, що є їхньою спільною власністю. Договір між позивачами і відповідачем про порядок володіння та користування спільною квартирою відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності не укладався. Позивачі прийшли до обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст.365 ЦК України для припинення права часткової власності відповідача ОСОБА_4 на 1/4 частину спільної квартири. Вартість частки позивача у спільній квартирі, що відповідає її реальній (ринковій) вартості на день подання позову 3313 грн. 86 коп. Спірна квартира - річ неподільна без шкоди її цільовому призначенню. З урахуванням неможливості одночасного користування сторонами об'єктом спільної часткової власності виділити незначну частину відповідачу неможливо.Неможливість спільного володіння та користування при цьому слід розуміти не тільки як об'єктивну а і як обумовлену стосунками між співвласниками, що фактично склалися та стверджено рішенням судів. Відповідач забезпечений житловим приміщенням яке належить йому на праві приватної власності. Тому просять припинити право власності ОСОБА_4 на 1/4 частину спірної квартири.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та представник позивачів підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

В судовому засіданні відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що він належну йому на праві приватної спільної частки квартиру АДРЕСА_1 подарував ОСОБА_8, що підтверджується договором дарування від 06.08.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-1352 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25259621 від 06.08.2014 року, наданим нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є частка квартири АДРЕСА_1

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників в порядку ст.365 ЦК України, відповідно до частини першої якої, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Судом встановлено, що вищевказана спірна квартира, загальною площею 41 кв.м. належала сторонам (співвласникам)на праві спільної часткової власності - кожному з них по ? частині квартири, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1997 року і витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27371103 від 20.09.2010 року. (а.с. - 18-19).

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст.363 ЦК України, частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін; частка у праві спільної часткової власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, переходить до набувача відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 06 серпня 2014 року між відповідачем ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладений договір дарування частки квартири, який посвідчений державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстровано в реєстрі за №1-1352.(а.с. - 52-53).

На підставі вищезазначеного договору дарування частки квартири, відповідач ОСОБА_4 передав, а обдаровуваний безоплатно прийняв у власність ? частку квартири за АДРЕСА_1

Стаття 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. При цьому, в позові дана вимога відсутня і на час розгляду справи даний правочин не визнаний судом недійсним.

Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає з закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність та добросовісність такого набуття.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивачі даний договір дарування в судовому порядку не оскаржували. Лише під час розгляду даної справи надали заяву, в якій просили уточнити позовні вимоги і залучити до справи відповідача ОСОБА_8 про визнання недійсним договору дарування до спільного розгляду з позовом цих же позивачів до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, в прийнятті якої ухвалою від 17.12.2014 року - відмовлено.

Зважаючи на те, що у прийнятті вищевказаної заяви відмовлено, а право власності ОСОБА_8 на ? частини квартири на даний момент ніким не оскаржене та вважається набутим правомірно, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивачів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників - необхідно відмовити, у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 не є власником частки квартири АДРЕСА_1 щодо припинення права на яку заявлено позивачами.

Керуючись ст.ст. 204, 317, 319, 328, 361, 363, 365 Цивільного Кодексу України, статтями 10, 11, 84, 88, 209, 212, 214, 215, Цивільного процесуального Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників - відмовити

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Ткачук

Повне рішення складено 22 грудня 2014 року.

Суддя О.Л.Ткачук