Справа № 428/5134/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Александрової Н.В.,

при секретарі Голуб Т.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколас-сервіс» про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «Еколас-сервіс» звернувся до Сєвєродонецького міського суду з заявою про скасування рішення третейського суду, посилаючись на те, що рішенням третейського суду від 24.07.2006. року, розташованого за адресою: м. Луганськ вул. Тухачевского, 1/39, у складі третейського судді Осеннова О. О. у справі № 23/2006, визнаний дійсним договір купівлі-продажу №1 від 17.07.2006 року обєкту нерухомості нежитлового приміщення загальною площею 457,5 кв.м., розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 35, укладений між ТОВ «Магазин Надія» і ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3, м. Сєвєродонецьк п. Синецкий. вул. Набережна, 4, іден. код НОМЕР_1, право власності на обєкт нерухомості нежитлове приміщення загальною площею 457,5 кв.м., розташоване: м. Сєвєродонецьк вул. Леніна, 35, однак вважає дане рішення третейського суду таким, що не відповідає вимогам Закону у звязку з тим, що відповідно до Статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія», відповідно до статуту ТОВ «Надія» та установчого договору товариства зі змінами до установчого договору від 01.12.1998 року, ТОВ «Эколас-Сервіс» є засновником ТОВ «Магазин Надія» з долею в статуті 87,68% в сумі 15786,06 грн.

15 лютого 2005 року була проведена державна реєстрація нової редакції Статуту ТОВ «Магазин Надія» у звязку із зміною складу учасників суспільства (передача долі ТОВ «Эколас-сервис» іншому учаснику товариства ОСОБА_4 в повному обємі і зміною видів діяльності товариства.

З нотаріально засвідченої копії протоколу № 1 від 22.01.2005 року видно, що на загальних зборах ТОВ «Магазин Надія» був присутній учасник товариства ТОВ «Эколас-сервис» в особі засновника ОСОБА_5 з долею в статутному фонді 87,68%, також запрошеним на зборах був старший державний виконавець ВДВС м. Сєвєродонецька ОСОБА_6

На порядку денному вказаних загальних зборів першим пунктом було питання про виділення долі ТОВ «Эколас-сервис» в статутному фонді ТОВ «Магазин Надія» на підставі рішення господарського суду Луганської області від 19.11.2004 року № 17/306пн.

В акті державного виконавця від 22.01.2005 року, який був присутній на зборах учасників ТОВ «Магазин Надія», вказано, що представник боржника ТОВ «Эколас-сервис» від підпису відмовився, незважаючи на це збори учасників ТОВ «Магазин Надія» були проведені 15.02.2005 року без участі ОСОБА_5, як представника ТОВ «Эколас-сервис», який навіть не був повідомлений про час і день проведених зборів, а відомості, вказані в акті державного виконавця, не відповідають дійсності.

Рішення учасників зборів ТОВ «Магазин Надія», викладене в протоколі загальних зборів від 21.01.2005 року скасовано рішенням господарського суду Луганської області №15/153н-к(12/87пн) від 25.09.2009 року, яке набуло законної сили.

17 липня 2006 року між ТОВ «Магазин Надія» і фізичною особою ОСОБА_3 був укладений договір № 1 купівлі-продажу нежитлового приміщення. Предметом договору було нежитлове приміщення, розташоване в м. Сєвєродонецьку, вул. Леніна, 35. Договір був складений в простій письмовій формі і нотаріально посвідчений не був.

Договором купівлі-продажу не були передбачені умови, при яких, як вказано в рішенні третейського суду, сторони зобовязалися прибути до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, оскільки сторони не вказали, до якого саме нотаріуса і в який час вони зобовязані прибути.

Згідно п. 10.7 Статуту ТОВ «Магазин Надія» директор товариства має право розпоряджатися майном суспільства в межах, встановлених зборами учасників товариства. Збори учасників ТОВ «Магазин Надія» з питання відчуження майна товариства, а саме приміщення, розташованого за адресою м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна 35, не проводилося.

Крім того, сторони в договорі купівлі-продажу №1 нежитлового приміщення передбачили умови, при настанні яких спір передається на розгляд третейського суду, а саме за наявності спорів, які не вдалося вирішити шляхом переговорів. У рішенні третейського суду вказано, що представник відповідача (ТОВ «ОСОБА_7) не прибув до нотаріуса протягом доби із-за великого навантаження і браку часу. Неприбуття однієї із сторін до нотаріуса за змістом договору не є підставою для звернення до третейського суду і тому спір не міг бути предметом третейського розгляду.

Таким чином, засновник ТОВ «Магазин Надія» ТОВ «Эколас-сервіс» незаконно був відсторонений від участі в управлінні справами товариства, чим були грубо порушені майнові і немайнові права ТОВ «Эколас-сервіс». Це рішення загальних зборів учасників було незаконним у момент його прийняття, і як наслідок, є недійсним також з моменту його прийняття.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав обставини, викладені в заяві на підтримання вимог, просив її задовольнити та скасувати рішення третейського суду у складі третейського судді Осеннова О.О. від 24.07.2006 року по справі №23/2006 про визнання дійсним договору купівлі-продажу №1 від 17.07.2006 року обєкту нерухомості нежитлового приміщення загальною площею 457,5 м2, розташованого в м. Сєвєродонецьку, вул. Леніна, буд.35, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія» та ОСОБА_3.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги заявника не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_8 про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність, або відкладення розгляду справи не надходило, у звязку з чим суд вважає можливим слухати справу у його відсутність.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що ТОВ «Эколас-Сервіс» було засновником ТОВ «Магазин Надія» з долею в статуті 87,68% в сумі 15786,06 грн. Він є директором ТОВ «Эколас-Сервіс». ОСОБА_9 був директором ТОВ «Магазин Надія», а працівники магазину засновники. Між засновниками був спір, пройшли загальні збори засновників, але він участі в них не брав, і як пояснили працівники, ніяких зборів фактично також не було, його виключили зі складу засновників. З 2006 року власником нежитлового приміщення став ОСОБА_3, який є племінником ОСОБА_9. Лише в 2011 році були вирішені усі спори в господарському суді, скасовані всі незаконні рішення, навіть банкрутство ТОВ «Магазин Надія» через те, що не подавались документи до ДПІ, так як в них не було можливості їх отримати, але він відновив свої права засновника ТОВ «Магазин Надія». Про рішення третейського суду не знав, бо в нього не було доступу до документів ТОВ «Магазин Надія». Власником магазину в теперішній час є донька ОСОБА_9. Він знав, що ОСОБА_9 продав приміщення, але яким чином, йому було не відомо, що і перешкоджало йому оскаржити ці дії ОСОБА_9. З часом йому розповіли, що ніякого розгляду третейським судом також в м. Луганську не було, все проходило в м. Сєвєродонецьку, саме в приміщенні магазину ТОВ «Магазин Надія», а підпис третейського судді підроблена, адреса також не його, він там ніколи не знаходився та не мешкав, на той час не мав навіть юридичної освіти, навчався в інституті. За цими фактами відкрито кримінальне провадження.

Вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні було встановлено, що протоколом загальних зборів № 1 ТОВ «Магазин Надія» від 22.01.2005 року, у звязку зі зміною складу учасників товариства, а саме передачею частки ТОВ «Еколас-сервіс» іншому учаснику товариства ОСОБА_4, була прийнята нова редакція статуту ТОВ «Магазин Надія» зі зміною видів діяльності товариства, державна реєстрація якої проведена 15 лютого 2005 року.

26.02.2006 року зборами учасників ТОВ «Магазин Надія» було затверджено нову редакцію статуту підприємства, яка була зареєстрована 22.03.2006 року, крім того, згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ «Магазин Надія», оформленого протоколом зборів учасників від 26.02.2006 року № 1, генеральному директору ОСОБА_9 було надано право, у разі необхідності, підписувати угоди на суму понад 300000,00 грн. без додаткового узгодження на загальних зборах учасників строком до 31.12.2006 року.

17 липня 2006 року між ТОВ «Магазин Надія», в особі генерального директора ОСОБА_9, з одного боку, і фізичною особою ОСОБА_3, з іншого боку, був укладений договір № 1 купівлі-продажу нежитлового приміщення, згідно якого ТОВ «Магазин Надія» зобовязується передати належне йому на праві власності нежитлове приміщення, розташоване в місті Сєвєродонецьку, вул. Леніна, 35, загальною площею 457,5 м2, а ОСОБА_3 зобовязується прийняти та оплатити його згідно умов договору. Договір був складений у простій письмовій формі та нотаріально посвідчений не був. В даному договорі сторони уклали третейську угоду у вигляді третейського застереження, якою обрали третейський суд у складі третейського судді Осєннова Олександра Олександровича та домовились здійснювати третейський розгляд за адресою: м. Луганськ, вул. Тухачевського, 1/39, якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів.

Рішенням третейського суду від 24.07.2006 року, що знаходиться за адресою м. Луганськ вул. Тухачевського, 1/39, у складі третейського судді Осєннова О.О. у справі № 23/2006, визнано дійсним договір купівлі-продажу № 1 від 17.07.2006 року обєкту нерухомості нежитлового приміщення загальною площею 457,5 кв2, яке розташовано за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 35, укладений між ТОВ «Магазин Надія» та ОСОБА_3, та визнано за ОСОБА_3, який мешкає за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, с. Синецький, вул. Набережна, 4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на обєкт нерухомості - нежиле приміщення загальною площею 457,5 кв2, розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 35.

Рішенням господарського суду Луганської області № 15/153н-к (12/87пн) від 25.09.2009 року даний протокол № 1 від 22.01.2005 року учасників зборів ТОВ «Магазин Надія» скасовано у звязку з його незаконністю. Рішення суду вступило в законну силу, а тому засновник ТОВ «Магазин Надія», ТОВ «Еколас-сервіс», був незаконно відсторонений від участі в управлінні справами товариства, чим були порушені його майнові та немайнові права.

Рішенням господарського суду Луганської області № 14/21пн-к/2011 (18/226 н-к) від 17.03.2011 року було визнано недійсними рішення загальних зборів учасників товариств з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія», оформлені протоколами зборів учасників від 29.04.2005 № 2, від 30.10.2005 року № 3, від 20.11.2005 року №4 та від 26.02.2006 № 1, яке набуло законної сили.

При цьому суд зазначив, що вказані рішення загальних зборів є недійсними з дати їх прийняття у звязку з їх незаконністю, при цьому незаконні рішення не повинні створювати ніяких юридичних наслідків, інакше це створює загрозу правовому порядку держави та порушує принцип верховенства права, відповідно до якого людина і права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, оскільки рішення, викладене в протоколі зборів учасників ТОВ «Магазин Надія» від 26.02.2006 року № 1 вважається недійсним з моменту його прийняття, тому, на думку суду, ОСОБА_9 не був повноважним представником ТОВ «Магазин Надія» та не мав права укладати договір купівлі - продажу №1від 17 липня 2006 року, а його дії не створюють цивільні права та обовязки для ТОВ «Магазин Надія», а оскільки рішення третейського суду від 24.07.2006 року ґрунтується на рішенні загальних зборів учасників ТОВ «Магазин Надія», оформленого протоколом зборів учасників від 26.02.2006 року № 1, яке рішенням господарського суду Луганської області № 14/21 пн-к/2011 (18/226 н- к) від 17.03.2011 року було визнано недійсним, то, в такому випадку, рішення третейського суду від 24.07.2006 року підлягає скасуванню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України, в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення та державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Як видно з п. 13 Пленум Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Тобто, ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Згідно вимог ст. 657 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент вчинення правочину, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (редакція ст. 657 ЦК України від 23.02.2006 р.).

При цьому договір купівлі-продажу спірного майна відповідно до вимог ст.657 ЦК України зі змінами від 23.02.2006 р. сторонами не укладався, а визнання третейським судом правочину дійсним, здійсненного з підстав відсутності нотаріального посвідчення, наявності попереднього договору та виконання його позивачем, не узгоджується з нормою ч.2 ст.220 ЦК України, яка в даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами не застосовується, а тому відсутні й правові підстави для визнання права власності на нерухоме майно, що є предметом правочину.

Крім того, сторони в договорі купівлі-продажу №1 нежитлового приміщення передбачили умови, при настанні яких спір передається на розгляд третейського суду, а саме за наявності спорів, які не вдалося вирішити шляхом переговорів. У рішенні третейського суду вказано, що представник відповідача ТОВ «ОСОБА_7 не прибув до нотаріуса протягом доби із-за великого навантаження і браку часу. Неприбуття однієї із сторін до нотаріуса за змістом договору не є підставою для звернення до третейського суду і тому спір не міг бути предметом третейського розгляду.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.09.2009 року розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. Зокрема, статтею 57 ЦПК передбачено, що доказом у справі є пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитаних як свідків. Тому пояснення зазначених осіб, отримані не за процедурою допиту свідків (стаття 184 ЦПК), не можуть використовуватися як засіб доказування.

Згідно відповіді прокуратури м. Сєвєродонецька від 23.01.2014 року № 548 вих. № 14, видно, що за фактом підроблення офіційного документу рішення третейського судді Осєннова О.О. від 24.07.2006 року у справі № 23/2006, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 70000095 від 27.08.2013 року, рішення в порядку ст.ст. 284, 291 КПК України не приймалось, однак в ході проведення перевірки встановлено, що за адресою м. Луганськ, вул. Тухачевського, 1/39, знаходиться житлова квартира та про функціонування третейського суду мешканцям сусідніх квартир нічого не відомо.

З матеріалів третейської справи № 23/2006 року видно, що розгляд третейської справи відбувався за вимогами Закону України «Про третейські суди», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, тобто не постійно діючим судом, а третейським суддею «ad hoc», одноособово, обраного лише для розгляду конкретної справи.

Як видно з практики Верховного суду України щодо застосування судами Закону України «Про третейські суди», у діючому законодавстві проблеми, повязані з діяльністю третейських судів в Україні, є обєктом численних дискусій, в яких обговорюються питання як теоретичного, так і практичного характеру, оскільки протягом часу існування інституту третейського суду в діяльності цих органів видно численні зловживання, які допускають третейські суди при розгляді ними справ, з часу утворення останніх повноваження щодо розгляду ними справ значно звужувались, як і повноваження щодо розгляду вимог про визнання права власності на нерухоме майно, оскільки рішення третейських судів фактично не вирішували спори, а в обхід передбачених законом процедур задовольняли певні субєктивні інтереси з порушеннями при цьому прав третіх осіб та держави, зокрема безпідставно визнається право власності на майно іншої особи.

В матеріалах третейської справи, як і в рішенні третейського суду, відсутні будь-які докази чи посилання на них щодо ухилення сторін від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, а отже і підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним не було.

Крім того, рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним було підставою для його реєстрації в органах реєстрації майнових прав на нерухоме майно, так як в матеріалах третейської справи і рішенні третейського суду відсутні будь-які докази чи посилання на них щодо неможливості зареєструвати право власності на нерухоме майно за договором, який буде судом визнаний дійсним, а тому висновки третейського суду про визнання права власності на житлове приміщення за ОСОБА_3 також не відповідають вимогам закону.

Як видно з пояснень свідка ОСОБА_5, представника заявника та наданих копій судових рішень, право ТОВ «Еколас-сервіс» шляхом незаконного відчуження належного ТОВ «Магазин Надія» нерухомого майна, нежитлового приміщення магазину, розташованого за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 35, було порушено шляхом укладення ОСОБА_9 від імені ТОВ «Магазин Надія» договору з ОСОБА_10, який нотаріально не був посвідчений, та не відбулось його державної реєстрації, а право власності було визнано за останнім на підставі рішення третейського суду, який під час вирішення питання про задоволення вимог не зясував, чиї права та обовязки можуть буди порушені під час задоволення вимог позивача, хоча як видно з матеріалів справи, на час винесення рішення третейського суду сторонам третейського розгляду було відомо про існування заперечень третіх сторін та їх прав на це майно.

З рішення третейського суду видно, що третейській спір було розглянуто за адресою м. Луганськ, вул. Тухачевського, 1/39, яку було обрано ще в договорі про купівлю-продаж спірного нерухомого майна, як і третейського суддю, однак, суд оцінює критично зазначення в ньому місця винесення рішення в м.Луганську, враховуючи пояснення свідка ОСОБА_5 щодо фактичного розгляду справи третейським судом в м.Сєвєродонецьку, які не викликають у суду сумнівів, у звязку з чим, відповідно до загальних приписів цивільно-процесуального законодавства, а саме до ст. 114 ЦПК України, вважає правильними дії заявника щодо звернення до місцевого суду з заявою про скасування рішення третейського суду за місцем знаходження спірного майна.

Суд також наголошує, що, з урахуванням встановлених судом у судовому засіданні обставин, строк звернення до суду з заявою про скасування рішення третейського суду підлягає поновленню, оскільки, як видно з пояснень директора ТОВ «Єколас-сервіс», який був допитаний у судовому засіданні в якості свідка, і які не викликають у суду сумніву, та у судовому засіданні ніким не спростовані, спори в судах стосовно майна, право на яке було в незаконний спосіб його позбавлено, триває з 2005 року, право ТОВ «Єколас-сервіс» щодо ТОВ «Магазин Надія» було відновлено лише у 2011 році, до того часу в нього не було ні відомостей щодо діяльності попередніх власників ТОВ «Магазин Надія», а ні доступу до документів, на підставі яких він би мав можливість їх оскаржити.

Дані обставини, на думку суду, також підтверджується постановою окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року у адміністративній справі № 812/7928/13-а за позовною заявою Державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління Міндоходів у Луганській області до ТОВ «Магазин Надія» про припинення юридичної особи, з якого видно, що ТОВ «Магазин Надія», яке зареєстроване як субєкт господарської діяльності, не звітує до ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ Міндоходів у Луганській області, у звязку з чим діяльність юридичної особи ТОВ «Магазин Надія» припинено, однак згідно постанови господарського суду Луганської області від 15 січня 2014 року постанова окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2013 року у адміністративній справі № 812/7928/13-а була скасована.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Еколас-сервіс» строк для звернення з даною заявою до суду.

Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлені обставини, що третейська угода є недійсною, оскільки її укладено від імені особи, яка не мала на те повноважень, рішенням третейського суду порушені права та обовязки сторін, які не брали участі у третейському розгляді, рішення третейського суду не відповідає вимогам матеріального права та винесено з значними порушеннями, суд вважає, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколас-сервіс» про скасування рішення третейського суду підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 389-1-389-6 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколас-сервіс» про скасування рішення третейського суду задовольнити.

Скасувати повністю рішення третейського суду у складі третейського судді Осеннова О.О. від 24.07.2006 року по справі №23/2006 про визнання дійсним договору купівлі-продажу №1 від 17.07.2006 року обєкту нерухомості нежитлового приміщення загальною площею 457,5 м2, розташованого в м.Сєвєродонецьку, вул.Леніна, буд.35, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія» та ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова