АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3033/14 Справа № 2-1075/11 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року м. Дніпропетровськ

року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Лаченкової О.В., Варенко О.П.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

комерційного банку «Приватбанк»

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмети застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмети застави / а. с. 2-3 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог банк посилався на те, що 14.03.2007 року між ним та ОСОБА_1. було укладено Кредитний договір № 2007-042, згідно якого банком було надано відповідачу кредит в сумі 30 790 доларів США на термін до 15.03.2012 року зі сплатою 16% на рік, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку встановлених кредитним договором / а. с. 6-10/.

Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, тобто не виконував умови Кредитного договору стосовного своєчасного повернення отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні договором строки, у зв'язку з чим, станом на 14.04.2009 року виникла заборгованість перед банком у розмірі 23728,05 доларів США, де: 224741,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 953,19 доларів США - заборгованість за відсотками; 33,76 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором /а. с. 5/.

Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 2007-042 від 14.03.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 14.03.2007 року було укладено Договір застави автотранспорту № 2007-042, згідно якого, передано у заставу автотранспорт: автомобіль Екскаватор Борекс, модель: 2201, 2006 року випуску; заводський номер: НОМЕР_1; реєстраційний номер: НОМЕР_2 / а. с. 11-13 /.

За таких обставин, банк просив суд, в рахунок погашення заборгованості в сумі 23728,05 доларів США за кредитним договором № 2007-042 від 14.03.2007 року, звернути стягнення на вищезазначений автотранспортний засіб, що належать ОСОБА_1, шляхом вилучення у боржника належне йому на праві власності заставлене майно та звернути стягнення на Екскаватор Борекс шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодержателя / а. с. 2-3 /.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені частково.

Суд вирішив звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на екскаватор Борекс 2201, 2006 року випуску, заводський № НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 в рахунок сплати боргу ОСОБА_1 з кредитного договору № 2007-042 від 14.03.2007 на суму 188 417 гривня 33 коп., еквівалентну 23 728,05 доларам США, шляхом його продажу без проведення публічних торгів.

Визнати за Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» право продажу екскаватора Борекс 2201, 2006 року випуску, заводський № НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 з укладенням договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_1.

Забезпечити виконання цього рішення передачею екскаватора Борекс 2201, 2006 року випуску, заводський № НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 в управління Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на період до його реалізації.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Судом вирішено питання щодо судових витрат по справі / а. с. 37-39 /.

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» частково не погодився з заочним рішенням від 16.03.2011 року і звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2011 року скасувати в частині відмови у передачі предмета застави в заклад, тобто шляхом вилучення у відповідача належне йому на праві власності заставлене майно та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку, в цій їх частині, задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права /а. с. 43-46/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній його частині та в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в частині відмови у передачі предмета застави в заклад, тобто шляхом вилучення у відповідача належне йому на праві власності заставлене майно - скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення в силу п. п. 1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.03.2007 року між ним та ОСОБА_1. було укладено Кредитний договір № 2007-042, згідно якого банком було надано відповідачу кредит в сумі 30 790 доларів США на термін до 15.03.2012 року зі сплатою 16% на рік, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку встановлених кредитним договором / а. с. 6-10/.

Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконував, тобто не виконував умови Кредитного договору стосовного своєчасного повернення отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні договором строки, у зв'язку з чим, станом на 14.04.2009 року виникла заборгованість перед банком у розмірі 23728,05 доларів США, де: 224741,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 953,19 доларів США - заборгованість за відсотками; 33,76 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором /а. с. 5/.

Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 2007-042 від 14.03.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 14.03.2007 року було укладено Договір застави автотранспорту № 2007-042, згідно якого, передано у заставу автотранспорт: автомобіль Екскаватор Борекс, модель: 2201, 2006 року випуску; заводський номер: НОМЕР_1; реєстраційний номер: НОМЕР_2 / а. с. 11-13 /.

Відмовляючи банку в його позовних вимогах щодо передачу предмета застави в заклад, тобто шляхом вилучення у відповідача належне йому на праві власності заставлене майно, - суд першої інстанції виходив з того, що в частині вимог про передачу предмета застави у твердий заклад відноситься за визначенням ст. 44 Закону України «Про заставу» до зміни правовідношення позивача і відповідача зі зміною умов укладеного між ними договору, підстави для чого передбачені статтею 651 ЦК України судом не вбачаються, а йдеться про забезпечення виконання цього рішення відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в порядку, встановленому ст. 217 ЦПК України.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможливо, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи, матеріалам справи, вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про заставу» - за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» та ст. 590 ЦК України - заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Крім того, п. 17.12 Договору застави зазначено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором та (або) заставодавцем зобов'язань за цим договором, заставодавець зобов'язується передати предмет застави заставодержателю в заклад по акту прийому-передачі, що підписується сторонами. При оформленні закладу у вигляді твердої застави, предмет застави залишається у заставодавця під замком та печаткою заставодержателя і заставодавця.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку про передачу в заклад банку шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно підлягають задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2011 року в оскаржуваній частині, тобто в частині відмови у передачі предмета застави у заклад , - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» щодо передачу предмету застави у заклад банку - задовольнити.

Передати в заклад Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» шляхом вилучення ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно, а саме: автомобіль Екскаватор Борекс, модель: 2201, рік випуску: 2006, заводський номер: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: