АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_6 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_7 до шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання частки та видачу свідоцтва на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про про визнання частки та видачу свідоцтва на спадщину, -

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилається на те, що 28 червня 2002 року її син ОСОБА_10, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_11, за спільні кошти подружжя придбали за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1. Також, 21 травня 2008 року подружжям було придбано у власність автомобіль НОМЕР_1.

18 квітня 2010 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від отриманих внаслідок дорожньо транспортної пригоди травм померли.

07 грудня 2012 року позивачка звернулась до ОСОБА_12 дніпропетровської нотаріальної контори з метою оформлення спадщини.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_13 від 18 грудня 2012 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав того, що за життя ОСОБА_10 не було отримано свідоцтво про право власності у спільному майні подружжя, право власності на частку спірної квартири за ним не зареєстровано, а також відсутні правовстановлюючі документи на дану квартиру.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року позовом ОСОБА_7 до шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання частки та видачу свідоцтва на спадщину відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процессуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 серпня 1996 року згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-КИ № 342948 від 10.08.1996 року, зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_14, після укладання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_10, дружині ОСОБА_10.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 28 червня 2002 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_15, реєстровий № 4754, ОСОБА_11 купила квартиру АДРЕСА_2, право власності зареєстровано в КП ДМБТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 14.08.2002 року, реєстровий № 323-158.

18 квітня 2010 року ОСОБА_16 та ОСОБА_11 загинули під час дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть ОСОБА_17 1-КИ № 326036 від 23.04.2010 року, Свідоцтва про смерть 1-КИ № 326034 від 23.04.2010 року.

Постановою державного нотаріуса ОСОБА_13 від 18 грудня 2012 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав того, що за життя ОСОБА_10 не було отримано свідоцтво про право власності у спільному майні подружжя, право власності на частку спірної квартири за ним не зареєстровано, а також відсутні правовстановлюючі документи на дану квартиру.

Згідно ч.2 ст.50 Закону України «Про нотаріат» від 05 вересня 1993 року №3425-ХІІ право, на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в їх вчиненні мають заінтересовані особи ( фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі.

Подаючи позов до відповідача ОСОБА_12 дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачкою дії відповідача щодо відмови в вчиненні нотаріальної дії не оскаржувалось.

Крім того, аналізуючи обставини справи, вбачається, що право позивачки на спадщину за законом після смерті її сина - ОСОБА_10, померлого 18.04.2010 року, на частку квартири АДРЕСА_1 не визнається ОСОБА_8 та ОСОБА_9, спадкоємцями частини майна, що належала їх доньці - ОСОБА_11

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, дійшов правильного висновку, що у звязку з не заявленим клопотанням на заміну належного відповідача та уточнення позову, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: