Справа № 749/1267/14
Номер провадження 4-с/749/1/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року м.Щорс

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Лихошерста В.В.,

при секретарі Мирошниченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1, суб"єкт оскарження: головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Щорського районного управління юстиції ОСОБА_2 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу ДВС Щорського районного управління юстиції ОСОБА_2 з таких підстав.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Щорського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 749/1254/13-ц, виданий 06.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації для врівноваження ідеальних часток спільного майна в сумі 40876,50 грн. 11.08.2014 року державним виконавцем Гордійко А.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та запропоновано ОСОБА_1 самостійно сплатити компенсацію до 17.08.2014 року. Постановою від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головним державним виконавцем Гордійко А.В. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Копія постанови направлена на виконання. Заявник ОСОБА_1 вважає, що дії державного виконаця неправомірні, тому просив зобов"язати головного державного виконавця Гордійко А.В. усунути порушення шляхом скасування постанови від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення відчуження на будинок в с. Займище, вул. Щорса, 4-а, а також постанови про накладення на нього штрафу-пені в сумі 4087 грн. 65 коп., зобов"язати ОСОБА_2 копію постанови про скасування арешту на будинок, який розташований в с.Займище по вул. Щорса, 4-а негайно направити в реєстраційну слжбу Щорскього району. Крім того просив стягнути з ДВС Щорського РУЮ всі судові витрати

В судовому засіданні всі учасники відсутні. Вони належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Просять розглянути справу за їх відсутності. Скаржник підтримує свої вимоги.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Щорського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 749/1254/13-ц, виданий 06.08.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації для врівноваження ідеальних часток спільного майна в сумі 40876,50 грн. 11.08.2014 року державним виконавцем Гордійко А.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та запропоновано ОСОБА_1 самостійно сплатити компенсацію до 17.08.2014 року. ОСОБА_1 не виплатив вказану суму компенсації. Постановою від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головним державним виконавцем Гордійко А.В. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса с. Займище, вул. Щорса, 4-а, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 Копія постанови направлена на виконання .

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-УІ) іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Згідно з ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. У п.5 ч.3 зазначеної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до ч.1-3 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Наведеними нормами закону державному виконавцю під час виконання виконавчого документа надано право накладати арешт на все майно боржника в межах суми стягнення.

Як вбачається з постанови державного виконавця від 20.10.2014 року, останнім був накладений арешт на будинок, який належить на праві власності ОСОБА_1.

Проте, відповідно до статті 52 Закону про виконавче провадження, при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону про виконавче провадження, крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса.

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на якінеобхідно звернути стягнення в першу чергу (частина п'ята статті 52 Закону про виконавче провадження). У будь-якому випадку черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Проте відмову державного виконавця задовольнити зазначену вимогу боржника може бути визнано в судовому порядку необгрунтованою, коли очевидно, що цією вимогою не порушено інтересів стягувача й не ускладнено виконання рішення.

ф*

Державним виконавцем не були дотримані положення зазначеної вище норми закону та не було з"ясовано, чи є в боржника інше майно, на яке державний виконавець міг би звернути стягнення при виконанні судового рішення, оскільки ОСОБА_1 стверджує, що у нього є інше рухоме майно, яке можно реалізувати для виконання судового рішення.

За таких обставин, звернення стягнення на нерухоме майно боржника є неправомірним і в цій частині скарга підлягає задоволенню.

Щодо накладення штрафа-пені державним виконавцем в сумі 4087,65 грн., то в судовому засіданні це не підтвердилося. Жодних штрафів чи пені на скаржника не нараховувалося. Можливо, скаржник мав на увазі нарахування виконавчого збору, то таке нарахування суд вважає правомірним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства, адже рішення суду про стягнення компенсації, яке є обов'язковим до виконання, боржником не виконано, постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_1 компенсації є чинною, виконавчий лист про стягнення компенсації боржником після відкриття виконавчого провадження в добровільному порядку не виконано.

Отже, скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 14, 386, 387 ЦПК України, ст.ст. 2, 11, 52, 57, 58 Закону України Про виконавче провадження, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Дії головного державного виконавця відділу ДВС Щорського районного управління юстиції ОСОБА_2 по накладенню арешту на все майно боржника ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 44340882 визнати неправомірними та зобов"язати скасувати постанову від 20.10.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу ДВС Щорськогорайонного управління юстиції ОСОБА_2 по накладенню на нього штрафу-пені відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення або протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує.

Суддя В.В.Лихошерст