Справа №137/1934/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" грудня 2014 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Сільченко О.В.

при секретарі: Плахотнюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літина цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Реал Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором;

В С Т А Н О В И В:

08.09.2014 р. цей позов заявлено до суду.

У позові порушується питання про стягнення із відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором, з огляду на те, що ОСОБА_1 25.03.08 року уклала із КС « Реал кредит» кредитний договір, відповідно до якого отримала кредитні кошти в сумі 10000 грн. За договором поруки від 25.03.08 р. ОСОБА_2 зобов'язалася відповідати за зобов'язання ОСОБА_1 за вказаною позикою. Ураховуючи, що ОСОБА_1 порушила умови договору кредиту, припинила сплачувати кошти згідно графіку погашення кредиту, то КС «Реал кредит» змушена звернутися до суду із вимогами про стягненення із відповідачів боргу, нарахованих процентів та штрафу, відповідно до умов договору.

Під час розгляду справи представник позивача позов підтримала та вимагала його задовільнити, з огляду на те, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 10000 грн. згідно кредитного договору № м97/08-1/В від 25.03.08 р., що підтверджується видатковим касовим ордером, який надано до справи, однак, сплативши частково платежі, припинили погашення боргу, чим порушила умови кредитного договору та має заборгованість. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 згідно договору поруки від 25.03.08 р. є поручителем, то вона має нести солідарну відповідальність за порушення вказаного зобов'язання ОСОБА_1

Представник позивача пояснила, що строк позовної давності не пропущено, так як в ОСОБА_1 здійснювала платежі в 29.09.11 р. та 26.04.12 р., а тому строк позовної давності слід рахувати від того часу.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позову не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 дійсно отримала кредитні кошти, однак вона їх повернула, а надані розрахунки заборгованості не відповідають дійсності. Крім цього, позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою у відмові у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 для розгляду справи не з»явилася, надавши письмове заперечення, в якому позову не визнає та зазначає, що у його задоволенні слід відмовити через пропуск позивачем строку позовної давності та зазначає, що дія договору поруки закінчилася, так як позивач протягом шести місяців після закінчення дії договору поруки не пред»явив до неї вимоги про виконання зобов»язання, а п.4.1 Договору не відповідає чинному законодавству.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши докази у справі, суд рахує, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 1054, 1055 , 553, 554 ЦК України відповідно до яких за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі; у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки , якщо інше не встановлено договором поруки.

У судовому засіданні встановлено, що 25.03.14 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №97/08-1/В, відповідно до якого відповідачем отримано від позивача кредит в сумі 10000 грн., що підтверджується договором та видатковим касовим ордером ( а.с. 11-13) та такий факт визнали сторони.

На виконання зобов»язань, передбачених вказаним договором між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір поруки, що підтверджується договором ( а.с. 15) та цей факт також визнають сторони у справі.

Відповідно до карточки платежів по гривневого кредиту (а.с. 14) ОСОБА_1 сплачувала кредитні кошти, відповідно до умов договору, однак як видно з її змісту ці платежі здійснювалися з порушенням умов п.3.3 Договору кредиту, що стало наслідком утворення заборгованості по основній сумі кредиту та відсотках, а саме 8851,01 грн. та 27512,01 грн. відповідно. Крім цього, нараховувався штраф у сумі 10705, 19 грн., що відповідає п. 6.4 умовам договору та вимогам ст.549 ЦК України, відповідно до якої штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Зазначене підтверджується розрахунком ( а.с. 19).

Отже, відповідач, уклавши з позивачем кредитний договір, отримав кредит в розмірі 10000 грн. на умовах, визначених в договорі, та, порушуючи вказані умови, не виконав зобов*язання по поверненню кредиту, наслідком чого стало нарахування за прострочені відсотки по кредиту та штрафу, а тому, з метою захисту прав позивача, з відповідачів солідарно на його користь слід стягнути вказану заборгованість, відсотки за користування кредитом.

Суд критично оцінює доводи представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в частині пропуску строку позовної давності, так як відповідно до ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки; перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання свого боргу або іншого обов»язку. Ураховуючи, що ОСОБА_1 29.09.11 р., 26.12.12 р. сплачувала кредит, погашаючи заборгованість, що підтверджується карточкою платежів ( а.с. 14), то трирічний строк позовної давності до дня подання позову не сплив.

Поряд з цим, суд рахує, що у задоволенні позову в частині стягнення на користь позивача із відповідачів штраф в сумі 10705, 19 грн., так як ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що строк позовної давності щодо стягнення такого складає 1 рік, який, як вбачається із наданих доказів, пропущено.

Суд критично оцінює позицію ОСОБА_2, щодо відмови у задоволенні позову з підстав припинення дії договору поруки, так як ст.4 п.4.1- 4.3 Договору поруки передбачає, що зобов»язання за договором поруки припиняються з припиненням забезпечених порукою зобов»язань позичальника та після повного виконання позичальником всіх зобов»язань, забезпечених порукою, що відповідає вимогам ч.4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Ураховуючи, що позичальник повністю не виконала зобов»язань щодо умов кредитного договору, то, відповідно, договір поруки не може бути припиненим, що є підставою стягнення із неї кредитних коштів як із поручителя.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Реал Кредит» заборгованість за кредитним договором № 97/08-1/В від 25 березня 2008 року, а саме;

- сума неповернутого кредиту 8 851 (вісім тисяч вісімсот пятдесят одна) гривня 01 копійка;

- заборгованість по процентам 27 274 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят чотири) гривні 34 копійки;

а всього на загальну суму 36125,2 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Реал Кредит» судовий збір у розмірі 361 грн. 25 коп.

Із КС «Реал Кредит» на користь держави стягнути судовий збір у розмірі 107,06 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя : Сільченко О. В.