У Х В А Л А

03 лютого 2014 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Оніпко О.В.

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

з участю прокурора Сімашко Д.Т., представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року про забезпечення позову по справі за позовом першого заступника прокурора Рівненської області в інтересах Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області до Дубенської районної державної адміністрації та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право власності на землю, скасування державної реєстрації та витребування земельної ділянки площею 1,9 га вартістю 94391 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року, за заявою прокурора, забезпечено позов у даній справі шляхом накладення арешту на земельну ділянку (кадастровий номер :09:006:0224), згідно державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,8916 га для ведення особистого селянського господарства серії ЯМ №100125, виданого ОСОБА_2 від 14.11.2012 року; заборонено відповідачам та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо використання та/або зміни цільового призначення, відчуження вказаної земельної ділянки.

У поданій на вказану ухвалу апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликалася на її незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що згідно інформації ДП «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 12.08.2013 року №02/1436 та Головного управління Держземагенства у Рівненській області від 18.10.2013 року №04-11-3971 земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Привільненської сільської ради Дубенського району розміщена в зоні Лісостепу, Лісостеповій Західній провінції, Рівненсько-Луцького округу, Рівненського природно-сільськогосподарського району і в переліку особливо цінних груп грунтів, затвердженому наказом Держкомзему України від 06.10.2003 року №245, не значиться, а ґрунти, які перебувають у її власності не є особливо цінним.

Стверджувала, що спірна земельна ділянка до особливо цінних земель не відноситься, а тому відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обовязкова державна експертиза проекту землеустрою для її відведення не проводилася.

Доводила, що судом не враховано вимоги пунктів 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема заява першого заступника прокурора області про забезпечення позову жодним чином не підтверджена Державною інспекцією сільського господарства в Рівненській області, в інтересах якої діє прокурор.

Просила ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року про забезпечення позову скасувати.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявилася і причин неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

__________________________________________________________________________________________

Справа № 559/3601/13-ц Головуючий в суді 1 інст. ОСОБА_3

Провадження № 22-ц/787/373/2014 Суддя-доповідач - ОСОБА_4

Представник прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 та Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області ОСОБА_1, просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Представник інспекції погодилась з видом забезпечення позову, про який клопотав прокурор в їх інтересах та який обрав місцевий суд.

Голова Дубенської районної державної адміністрації ОСОБА_6 подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Забезпечуючи позов, місцевий суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому у разі прийняття його на користь позивача.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України за заявою осіб, що беруть участь в справі, суд може забезпечити позов на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно розяснень, даних в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідна заява з наведенням мотивів забезпечення позову від заступника прокурора Рівненської області надійшла 18 грудня 2013 року, яка зареєстрована в канцелярії місцевого суду під номером 10999/13 (а.с.13-14).

Зважаючи на суть заявлених позовних вимог та характер виниклих спірних правовідносин сторін, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про необхідність забезпечення позову.

Обґрунтування ОСОБА_2 в апеляційній скарзі безпідставністю позовних вимог прокурора, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються розгляду справи по суті.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність гарантування захисту її прав постановленою ухвалою про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їй збитків, повязаних з матеріально-правовими обмеженнями, якщо заходи забезпечення виявляться необґрунтованими, не підтверджені відповідними доказами та є припущенням.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням вимог статей 151-153 ЦПК України, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, 312-315, 317, п.2 ч.1 ст. 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: