Справа №137/1339/14-ц
2/137/318/14
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді: Сільченка О.В.
при секретарі: Плахотнюк Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літина цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення;
12.06.2014 р. цей позов заявлено до суду.
Представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, хоч були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, не повідомивши суд про причини неявки та не надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду, а тому суд вважає, що справу слід розглянути на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухваливши заочне рішення.
Крім цього, позивач просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку в органів МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного будинку та стягнути з відповідача судові витрати.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити повністю з таких підстав.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором; за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.
Відповідно до п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
Відповідно до п. 43 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.
Згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення
При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Договором іпотеки (а.с.39-44) встановлено, що предметом іпотеки, являється квартира, яка знаходиться за адресою вул. Кармелюка, буд, 18. кв.8, смт. Літин, Літинського району Вінницької області.

Враховуючи, що відповідач порушила кредитні зобовязання та не повернула позивачеві кредитні кошти, то вказану заборгованість, слід погасити шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, виселивши відповідачів із вказаної квартири.
Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України;
В И Р І Ш И В :
Позов задовільнити повністю.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Літинського районного суду Вінницької області протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Суддя : Сільченко О. В.