Справа № 711/2-1001/2010
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Куштана Б.П., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 20 вересня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Грушівської сільської ради й Управління Держземагентства в Тячівському районі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тячівського районного суду від 20 вересня 2010 року задоволено позов та зобовязано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 демонтувати паркан та вивезти будівельні матеріали.

ОСОБА_1 як особа, що не брала участі в справі, яка вважає, що суд вирішив питання про її права та обовязки, подав на дане рішення суду апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування такого та постановлення ухвали про направлення справи на новий розгляд. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду ухвалено в порушення судом норм процесуального та матеріального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1, підтримав вимоги скарги та просив задовольнити таку з наведених підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є посилання на те, що рішенням Грушівської сільської ради Тячівського району прийнятим на 18 сесії 4 скликання від 18.11.2005 року за № 95 передано йому у власність земельну ділянку по вул. Польова 20/62 в с. Грушово, яка є суміжною земельною ділянкою із земельною ділянкою ОСОБА_2. А тому, суд безпідставно зобовязав відповідачів знести паркан та вивезти будівельні матеріали із земельної ділянки, яка йому належить, а не відповідачам.

Однак, такі доводи апеляційної скарги не являються підставою для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.

Матеріалами справи стверджено, що ОСОБА_2 як власник земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №457072 від 08.10.2008 року по вул. Польова в с. Грушово площею 0,4949 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, а.с. 42-43. Звернувся до суду у відповідності до вимог ст. 152 ч. 2 ЗК України й ст. 391 ЦК України за захистом свого порушеного права на вільне користування власною земельною ділянкою, шляхом усунення перешкод із боку ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по демонтажу зведеного ними паркану та вивезти будівельні матеріали.

Землекористувачами суміжної земельної ділянки являються ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які в супереч правил добросусідства, самовільно здійснили забудову частини земельної ділянки ОСОБА_2 у виді зведення бетонного паркану, що призвело до захоплення біля 700 кв.м. його земельної ділянки та використовують таку також для зберігання будівельних матеріалів.

Дані обставини підтвердив у судовому засіданні представник Грушівської сільради, а також доведено Актом від 22.02.2010 року по обстеженню спірної земельної ділянки та протоколом за № 2/10 від 09.03.2010 року комісії з питань АПК, земельних ресурсів та розвитку села Грушівської сільради.

ОСОБА_1 дії по зведенню бетонного паркану, та розміщення будівельних матеріалів на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 не вчиняв.

А звідси, ОСОБА_2 і не предявляв до нього позову, оскільки такий не являється належним відповідачем, так-як, такими відповідачами являються ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Крім цього, ОСОБА_2 не предявляв вимог про повернення земельної ділянки, а тільки ставив вимогу про усунення перешкод у користуванні власною земельною ділянкою.

Посилання апелянта на ту обставину, що у відповідності до рішення 18 сесії 4 скликання Грушівської сільської ради Тячівського району від 18.11.2005 року за № 95 являється власником земельної ділянки по вул. Польова 20/62 в с. Грушово, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 не знайшло свого ствердження.

Оскільки, даним рішення сільради, ОСОБА_1 надано тільки дозвіл на збір матеріалів щодо надання у власність земельної ділянки, а не, що йому передано у власність таку земельну ділянку.

В свою чергу, ОСОБА_1 не довів, що спірна земельна ділянка на якій зведено бетонний паркан і розміщено будівельні матеріали перебуває в його власності. Та й правовстановлюючі документи ОСОБА_2 є чинними, а не скасованими в частині спірної земельної ділянки.

Зважуючи на наведене, колегія суддів вважає, що рішення Тячівського районного суду від 20 вересня 2010 року, яким задоволено позов та зобовязано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 демонтувати паркан та вивезти будівельні матеріали не порушує прав власності ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Оскільки не надав правовстановлюючого документу, який би свідчив, що він є власник спірної земельної ділянки.

Позаяк доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище зазначеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів :

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 20 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________