Справа № 296/4472/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

З А О Ч Н Е

"02" квітня 2014 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового засідання Давиденко В.В.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2013 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі також - відповідач), в якому просить поділити майно, придбане під час шлюбу за спільні кошти подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину цього майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1, вартістю 264 000 грн. та автомобіль марки автомобіль «Daewoo Nubira», державний номер НОМЕР_1, вартістю 48 000 грн., залишити вказане майно відповідачу, стягнувши з останнього 176 000 грн. грошової компенсації. Також ставила питання про збільшення її частку у праві власності на спірну квартиру з 1/2 на 2/3 з урахуванням інтересів малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обгрунтування своїх вимог зазначила, що з 03.11.2001 року по 21.05.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільного сина ОСОБА_4. Спірне майно разом з відповідачем придбали в період шлюбу за спільні кошти подружжя, однак в добровільному порядку відповідач відмовляється поділити спільно придбане майно. Посилаючись на те, що спірне майно є неподільним, просила стягнути з відповідача грошову компенсацію замість її частки в спільному майні. Зазначила, що з нею проживає неповнолітня дитина, іншого жилого приміщення вона на праві власності не має, а тому, на її думку, її частка майна повинна бути збільшена судом.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. При вирішенні питання щодо збільшення розміру частки майна на пористь позивача покладалася на розсуд суду.

Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Згідно статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.

Заслухавши позивача та її представника, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне

Судом встановлено, що з 03.11.2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.12.2009 року (а.с. 9).

З навного в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу квартири від 28.07.2006 року, вбачається, що за час шлюбу відповідачем ОСОБА_3 була придбана квартира АДРЕСА_1 (а.с.6).

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом частини 4 статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини 5 статті 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз"яснено у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. №11 у тому разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності одного з подружжя на його частку в такому майні, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи невнесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, суд вважає за необхідне визначити за позивачем її ідеальну частку у спільному майні подружжя без його реального поділу.

Щодо вимог позивача про стягнення грошової компенсації в рахунок втраченої 1/2 частки в спільно нажитому під час шлюбу майні, а саме 1/2 частки спірного автомобіля «Daewoo Nubira», 1998 року випуску, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що за час шлюбу відповідач ОСОБА_3 придбав автомобіль марки «Daewoo Nubira», 1998 року випуску, шасі НОМЕР_4, реєстраційний № НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5, зареєстрованим в Житомирській області ОРЕВ УДАІ України в Житомирській області 18 листопада 2008 року.

Водночас, згідно листа Житомирського ВРЕР УДАІ УМВС України в Житомирській області, станом на 01.07.2013 року за відповідачем автомобіль «Daewoo Nubira», 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1, не зареєстровано (а.с.36).

Зі змісту наявного в матеріалах справи рішення Апеляційного суду Житомирської області від 19 червня 2013 року у справі №296/1312/13-ц вбачається, що відповідач ОСОБА_3, діючи через представника ОСОБА_5 на підставі довіреності від 17 вересня 2011 року, без згоди колишньої дружини ОСОБА_1, відчужив спірний автомобіль «Daewoo Nubira», д/н НОМЕР_1, ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 17 вересня 2011 року (а.с. 26, 26).

Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як роз"яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до висновку №3680 від 29.01.2014 року проведеної за дорученням суду судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість (без огляду транспортного засобу) автомобіля «Daewoo Nubira», 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1 становить 39 686,00 грн. (а.с.92-93).

Зважаючи на той факт, що автомобіль був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, відчужений відповідачем ОСОБА_3 без згоди позивача ОСОБА_1, суд вважає за можливе, визнати його об'єктом спільної сумісної власності подружжя, стягнувши з відповідача на користь позивача грошову компенсацію замість 1/2 частки позивача у праві спільної сумісної власності на автомобіль «Daewoo Nubira», 1998 року випуску, д/н НОМЕР_1, що складає суму 19843,00 грн. (39 686,00 грн /2 ).

Щодо питання про збільшення на користь ОСОБА_1 частки майна у праві спільної сумісної власності пожружжя, суд вважає, що хоча з нею й проживає син ОСОБА_4 (а.с. 53), на утримання якого судом стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти, однак наявна по них заборгованість у відповідача має погашатися в порядку стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, й шляхом звернення стягнення на майно боржника, яким також може бути частка відповідача на квартиру АДРЕСА_1, а тому суд вважає, що при поділі спірного майна частки сторін мають бути рівними в розмірі по 1/2 його частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 1677 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 вартості частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки "Daewoo Nubira", 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3, в сумі 19843 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот сорок три) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1677 (тисячу шістсот сімдесят сім) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бити подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя К. В. Шалота