Справа № 462/1751/13 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/6121/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Гриновця Б.М, Богонюка М.Я.

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 березня 2014 року задоволено позов Первинної профспілкової організації викладачів і співробітників Львівського національного університету ім. І. Франка до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Первинної профспілкової організації викладачів і співробітників Львівського національного університету ім.. І.Франка безпідставно набуті кошти у розмірі 286193 (двісті вісімдесят шість тисяч сто дев'яносто три) грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Первинної профспілкової організації викладачів і співробітників Львівського національного університету ім.. І.Франка судові витрати в розмірі 2861 (дві тисячі вісімсот шістдесят одну) грн. 93 коп.

Дане рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що між позивачем та відповідачем не існувало жодних правовідносин пов'язаних з виконання умов так званого договору позики, а суд першої інстанції безпідставно стягнув з неї грошові кошти, як заборгованість за договором, оскільки такий договір не можна вважати укладеним, зважаючи на те, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов. Таким чином, враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Первинної профспілкової організації викладачів і співробітників Львівського національного університету ім. І.Франка.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 125-128), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу(далі-ЦПК) України, розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу апелянта і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо це рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позов Первинної профспілкової організації викладачів і співробітників Львівського національного університету ім. Франка, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачка ОСОБА_3 не надала суду жодних доказів укладення між нею та головою профкому викладачів і співробітників ЛНУ ім. Франка Бородчуком А.В. договору позики та повернення безпідставно набутих коштів.

Колегія суддів вважає такі висновки суду вірними з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що з 10.01.2006 року ОСОБА_3 було зараховано бухгалтером профкому викладачів і співробітників Львівського національного університету імені Івана Франка, що стверджується розпорядженням №3 від 10.01.2006 року (а.с. 15)

Як вбачається з акту від 08.02.2013 року /. Складеного комісією Львівської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України, на прізвище головного бухгалтера профкому ОСОБА_3 15 разів у 2010 році, 18 разів у 2011 році і 20 разів у 2012 році перераховувалися кошти на картковий рахунок НОМЕР_1 в Центральній філії ПАТ "Кредобанк". На момент перевірки встановлено, що загальна сума коштів. Що вказана у наявних платіжних дорученнях становить 286 тисяч 193 гривні. Фактів повернення коштів ОСОБА_3 на рахунок профкому станом на 08.02.2013 року комісією встановлено.

Крім того, як вбачається з долучених до матеріалів справи пояснень ОСОБА_3 від 05.02.2013 року та 12.02.2013 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не заперечує факт отримання коштів в сумі 286 тисяч 193 грн.

Відповідно до копій квитанцій та звіту, що міститься в матеріалах справи на картковий рахунок НОМЕР_1 відповідачки ОСОБА_3. здійснювались неодноразові перерахування коштів з рахунків ПАТ "Кредобанк" та ПАТ "Укрсоцбанк" (а.с. 17-30, 31- 33).

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 1 ст. 1213 ЦК Українивстановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Встановленими обставинами та матеріалами справи спростовуються доводи апелянта ОСОБА_3 щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи зміст позовних вимог, зазначені позивачем підстави позову, суд першої інстанції з врахуванням положень ст. ст. 10,11, 60 ЦПК України, прийшов до вірного висновку та підставно відмовив у їх задоволенні.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон і під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: Б.М.Гриновець

М.Я. Богонюк