АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4426/14 Справа № 202/875/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державної установи «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров*я України» - про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 14 березня 2014року, посилаючись на невірно встановлені судом обставини справи, незастосування матеріального закону, який підлягав застосуванню в даній справі, не прийняття до уваги доказів.

Апеляційний суд вважає оскаржуване рішення таким, що повинне бути залишеним без змін з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка працювала у відповідача доцентом кафедри фтизіатрії, згідно наказу установи № 811-о від 17.10.2013 звільнена з 27.08.2013. на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Спір щодо законності звільнення знаходиться у стадії вирішення .

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як видно із позовної заяви, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що чинним рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 14.11.2013. було визначено заробітну плату позивачки на травень 2013року у сумі 5365,03грн. Враховуючи, що з червня 2013р. по січень 2014р відповідач повинен був виплатити їй заробітну плату, виходячи з цієї суми, а всього 42 920,24грн., однак сплатив за цей період 2504грн.,- ОСОБА_2 просила стягнути за вказаний період на користь позивачки 45 781,27грн.

Такі вимоги є неконкретними, недоведеними, оскільки в порушення вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК ні обґрунтувань, ні доказів щодо встановлення відповідачем позивачці розміру зарплати та щодо конкретного розміру невиплаченої їй заробітної плати саме з червня 2013року - не надано. Рішення, на яке посилається позивачка як на підставу своїх вимог, не стосується спірного періоду і не могло бути взято райсудом до уваги в якості доказу.

В той же час, відповідно до розрахункових листів (а.с.33,34), відомостей перерахування авансів, заробітної плати з огляду на табелі обліку робочого часу позивачки, яка пропрацювала до 17.06.2013., а потім була на лікарняному, у відпустці, а з 27.08.2013. звільнена, - вбачається, що ОСОБА_2 відповідачем було здійснено виплати по заробітній платі, в тому числі, допомога на оздоровлення.

Посилання позивачки у позові на те, що на момент подання позову вона являється доцентом кафедри фтизіатрії у Державній установі «Дніпропетровська медична академія» Міністерства охорони здоровя України» та її вимога про стягнення з відповідача зарплати після 27.08.2013., - є недоведеними, а тому такими, що не відповідають закону, про що зазначив суд 1-ї інстанції.

З врахуванням наведеного, вимог процесуального закону, - підстав для визнання обґрунтованими доводів апеляційної скарги та скасування судового рішення - не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, - апеляційний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2. - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 14 березня 2014р. - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку у 20-денний строк.

С У Д Д І