АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5952/14 Головуючий 1 інст. - Шарко О.П.
Справа 645/1620/14-ц Доповідач - Івах А.П.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Івах А.П.,

суддів: Пшенічної Л.В.,

Зазулинської Т.П.

при секретарі - Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, треті особи - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири і визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, житловою площею 16.4 кв.м., загальною площею 31,4 кв.м., укладений 09 червня 2011 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_3, ОСОБА_8, і посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю., недійсним в частині зазначення в ньому покупцем ? частина квартири ОСОБА_8, зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на ? частину квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 09 червня 2011 року приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю, визнати квартиру АДРЕСА_1 в цілому особистою приватною власністю ОСОБА_3, зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому на ім'я ОСОБА_3.

В обґрунтування позову зазначав, що з вересня 2001 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_8, планували вподальшому зареєструвати шлюб, проте оформити шлюбні відносини не встигли, оскільки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Під час їх спільного проживання він постійно працював, забезпечував їх сумісне життя усім необхідним. ОСОБА_8 значний час ніде не працювала, а саме з 16 травня 2007 року по 11 вересня 2008 року повністю знаходилась на його утриманні, що підтверджується відповідними даними з трудової книжки ОСОБА_8 Він був власником 9/12 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_4, інша ? частина цієї квартири належала його брату ОСОБА_9. З братом продали вказану квартиру, та викупив спірну квартиру. Питанням підбору квартири, яку він планував придбати, займалася за його проханням ОСОБА_8 З цією метою нею 31 травня року було укладено договір №46/110 з Агенством нерухомості «Експерт» про надання інформаційно-консультаційних послуг по придбанню майна. Згідно з тексту цього договору вбачається, АН «Експерт» надало інформацію про квартиру, яка продавалась за адресою: АДРЕСА_1. В той же день ОСОБА_8 уклала договір про наміри з гр. ОСОБА_10 , з пункту 5.9 якого вбачається, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 буде оформлятися на ОСОБА_3, про що було вказано в договорі з тієї причини, що гроші на придбання цієї квартири були його. 9 червня 2011 року позивач і його брат ОСОБА_9 продали належну їм на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_4, квартира була продана за 320 000 грн, позивач від продажу отримав 240 000 грн. Після продажу цієї квартири вони з ОСОБА_8 переїхали з офісу Приватного нотаріуса до офісу іншого приватного нотаріуса Зубарєва І.Ю., де в той же день, 09.06.2011 року, було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Оскільки він мав намір оформити стосунки з ОСОБА_8 і зареєструвати з нею шлюб, запропонував останній оформити право власності на спірну квартиру в рівних частках. ОСОБА_8 погодилась на його пропозицію і тому в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в якості покупця, окрім нього вказана і ОСОБА_8 З пункту 3 вказаного договору вбачається, що спірна квартира була придбана за 192 000 грн. виключно за його особисті кошти, тому в частині зазначення в цьому договорі купівлі-продажу квартири в якості покупця частини квартири ОСОБА_8 цей договір повинен бути визнаний недійсним.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення вимог процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що матеріали справи містять докази відсутності грошей у ОСОБА_8 для придбання спірної квартири та докази, що підтверджують факт придбання спірної квартири ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, не заперечується сторонами, що 31 травня 2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було укладено договір про намір підписати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

31 травня 2011 року між ОСОБА_8 та агентством нерухомості «Експерт» укладено договір №46/11п на надання інформаційно-констультативних послуг на придбання однокімнатної квартири - район Салтівка.

Згідно договору купівлі-продажу 09.06.2011 року, посвідченого 09.06.2011 року Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., ОСОБА_5 передає у власність ОСОБА_3, ОСОБА_8 в рівних частках кожному, квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 04 березня 2013 року, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (актовий запис №3229 від 04 березня 2013 року).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 9 червня 2011 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 продали квартиру АДРЕСА_4.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суду не надано будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 придбав спірну квартиру за власні кошти. Не доведено, що він проживав сумісно з ОСОБА_8

Так, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.01.2014р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_11 про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_8 з вересня 2001 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 Вказане рішення набуло законної сили та є приюдиційним.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.. 203 цього Кодексу.

Вказана норма закону визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. До них, зокрема, належать наявність необхідного обсягу цивільної дієздатності у особи, яка вчиняє правочин, наявність вільного волевиявлення учасника правочину, форми, встановленої законом.

Позивачем по справі не доведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

За таких обставин, судова колегія підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 по суті не вбачає.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_8 не мала коштів на придбання частини квартири не є підставою для визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним, оскільки така підстава не передбачена діючим законодавством України.

За таких обставин, висновок суду про те, що ? частина квартири АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_8 ґрунтується на наявних у справі доказах.

Проаналізувавши вказані факти та норми закону, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права, в межах позовних вимог. Порушень норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, судовою колегією не встановлено. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

В силу ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -