Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря Батченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_2 понесені нею з вересня 2013 року додаткові витрати на лікування малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 9 648 грн., за розвиток дитини у гуртках в сумі 4 000 грн. та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина по 2 000 грн. щомісячно з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2008 р. від якого мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний час шлюбні стосунки з ОСОБА_2 припинені, вона з сином проживають окремо від відповідача у м. Бровари. За рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2014 р. відповідача зобов»язано сплачувати аліменти у розмірі по 600 грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення повноліття.

Відповідач ухиляється від сплати додаткових витрат на утримання сина.

В середньому щомісячно додаткові витрати на дитину становлять 600 грн., а саме щомісячно: за оплату занять у гуртку малювання 100 грн., в гуртку карате - 300 грн. та в гуртку «Всезнайко» (підготовка до школи) - 200 грн.

З вересня 2013 року на день подання позову нею за навчання у вказаних гуртках загалом сплачено 5 100 грн.

Щомісячні витрати на обов»язкові вітаміни синові становлять по 379 грн. Витрати на відпочинок дитини відповідного віку раз в рік складають близько 5 000 грн.

На медичний огляд та лікування сина за вересень 2013 року нею витрачено 808,10 грн., за жовтень 2013 р. - 898,98 грн. Також за вересень 2013 року нею сплачено 140 грн. за садочок і 400 грн. за секції; за жовтень 2013 року сплачено за садочок 138,65 грн. та за секції - 400 грн.

За стоматологічні та медичні послуги, за секції і дитячий садочок за січень 2014 року нею сплачено 831,40 грн., за березень 2014 р. - 998,45 грн., за квітень 2014 р. - 2 104,56 грн., за травень 2014 р. - 1 488,06 грн., за червень 2014 р. - 1 220,51 грн., за липень 2014 р. - 879,27 грн. та за вересень 2014 р. - 3 352,91 грн.

Отже, в середньому щорічно на додаткові витрати на дитину вона витрачає 21 000 грн.

Дитина часто хворіє, часто звертається до стоматолога, тому потребує додаткових витрат на обстеження та лікування. Для розвитку здібностей та навиків дитина займається у гуртках малювання, кіокушинкай карате та підготовка до шкоди. Відповідач жодної участі у додаткових витратах не несе.

ОСОБА_2 має змогу надавати матеріальну допомогу на додаткові витрати на утримання дитини, однак добровільно цього не робить.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги та викладені у позові обставини. Позивачка додатково пояснила, що за місцем проживання її дитина не зареєстрована, тому вона вимушена звертатися до комерційних медичних установ, які також надають якісніші послуги; з відповідачем вона не спілкується з весни-літа 2013 року, оскільки на її прохання допомогти влаштувати дитину у дитячий садок по телефону почула від ОСОБА_2 відмову з нецензурною лайкою, який також їй присилав sms-повідомлення з погрозами та нецензурною лайкою; дитина батька бачити не хоче, аліменти відповідач жодного разу не сплачував.

Відповідач та його представник ОСОБА_5 заявлені вимоги визнали частково, а саме в частині половини сплати за навчання дитини у гуртках, що підтверджується квитанціями, та оплати таких витрат у розмірі по 300 грн. щомісячно до повноліття дитини, в решті позову просили відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на необґрунтованість і недоведеність вимог, пояснили, що відповідача позбавляють можливості спілкування з сином, він не може отримати інформацію про стан здоров»я дитини, її потреби, успіхи у навчанні, позивачка ігнорує намагання відповідача з»ясувати зазначене, тому незабезпечення відповідачем прийняття участі у фінансуванні додаткових витрат на дитину є наслідком його необізнаності у фактичних потребах таких витрат і їх розмірах. Також відповідач вказав, що позивачка мала можливість звернутися до державних і комунальних закладів охорони здоров»я з метою отримання дитиною медичних послуг на безоплатній основі, тому він заперечує проти стягнення з нього витрат на лікування у комерційних закладах, так як питання щодо отримання таких послуг та їх вартості з ним не узгоджувалося. Крім того, витрати на придбання товарів та послуг у наданих суду чеках повинні здійснюватися за рахунок та в межах аліментних платежів, які стягнуті з нього у розмірі по 600 грн. щомісячно за рішенням суду. Також не погоджується зі сплатою благодійних внесків на рахунок дитячих садків, оплата яких не є обов»язковою та стягнення цих сум в судовому порядку не передбачено. Відсутні докази необхідності та обов»язковості щомісячних витрат на вітаміни по 379 грн. і не підтверджено щорічних витрат на відпочинок 5 000 грн. (а.с. 66-69).

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження - а.с. 10).

З пояснень позивачки шлюб з відповідачем розірваний рішенням Боварського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2014 року.

З відповідача на користь позивачки рішенням Боварського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2014 р. на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуті аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 02.04.2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 70, 71).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Позивачка просить стягнути з відповідача вартість понесених нею з вересня 2013 року додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 9 648 грн., за оплату занять у гуртках в сумі 4 000 грн. та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина по 2 000 грн. щомісячно з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття.

Суду позивачка пояснила, що дитина хворіла, у зв»язку з чим вона зверталася до лікарів, послуги яких оплачувала, купувала дитині ліки та сплачувала за проведення аналізів.

Суд приймає до уваги надані позивачкою чеки аптек із зазначенням медичних препаратів для лікування дитини, найменування яких підтверджуються наявними у справі рецептами лікарів, а саме: на суму 124,47 грн., 73,58 грн., 130,16 грн., 27,43 грн., 61,62 грн., 118,34 грн., 20,34 грн., 130,91 грн., 144,98 грн., 87,35 грн., 9,05 грн., 140,89 грн. (а.с. 22 зв., 23 зв., 24 зв., 26 зв., 30-32, 36, 38, 42, 45 зв., 47, 50, 51, 56). Також необхідно врахувати квитанції до прибуткового касового ордеру про оплаті за проведення узі та аналізів дитини сторін по справі в сумі 80 грн., 690 грн., 80 грн., 300 грн., (а.с. 22, 39, 44, 45 зв.).

Загалом на лікування дитини за зазначеними фінансовими документами позивачкою сплачено суму 2 219 грн. 12 коп.

Отже, судом встановлено наявність особливих обставин, які зобов»язують сторони нести додаткові витрати на дитину, пов»язані з її лікуванням.

Також позивачкою надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) ТОВ «Оптова аптека «Алтея» із зазначенням вартості стоматологічних послуг на загальну суму 1 690 грн.; квитанції до прибуткового касового ордеру по оплаті консультацій, виданих кабінетом сімейного лікаря на суму 300 грн. та акти про надані медичні послуги МЦ «Здорова родина» на загальну суму 630 грн. (а.с. 12-20, 22, 24, 31, 34, 37).

В частині зазначених оплат консультацій лікарів та послуг стоматолога комерційних медичних закладів слід відмовити, оскільки позивачка не була позбавлена можливості звернутися до лікарів місцевої клініки для лікування дитини, послуги яких безкоштовні, питання щодо оплатних медичних консультацій та вибору медичних установ з відповідачем позивачкою не погоджувалося, крім того, ОСОБА_1 також суду не надано доказів про неналежне медичне обслуговування спеціалістів місцевої клініки, в тому числі не кваліфікованість лікаря офтальмолога.

Також не підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення коштів за долученими чеками аптек на придбання ліків по яких не надано доказів про те, що оплата за ними здійснювалася саме на придбання медичних препаратів для лікування дитини сторін по справі, оскільки ліки вказані у чеках аптечних установ не підтверджені відповідними рецептами, тому суд позбавлений можливості дійти висновку, що зазначені ліки безпосередньо стосуються лікування, яке проводилось дитині у зв»язку з її хворобою (а.с. 22 зв., 24, 24 зв., 32, 42, 47-51, 53, 56).

Згідно довідки дошкільного навчального закладу «Теремок» від 06.05.2014 року, дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зарахований та значиться в списках навчального закладу з 01.09.2013 року (а.с. 28).

Дитина сторін по справі також займається у гуртку «Всезнайко», про що свідчить заява позивачки до Будинку дитячої та юнацької творчості м. Бровари від 01.09.2014 р. (а.с. 58).

Відповідачем визнані вимоги в частині стягнення з нього додаткових витрат на навчання дитини у розмірі по 300 грн. щомісячно до її повноліття, а також наявних у матеріалах справи квитанцій по оплаті позивачкою навчання сина у гуртках карате, малювання, підготовки до школи та куплених канцтоварів для малювання, а саме: на суму 35,74 грн., 300 грн., 250 грн., 400 грн., 200 грн., 50 грн., 57,96 грн., 65,20 грн., 101,41 грн., 140 грн., 138,65 грн., 36,93 грн. та 50 грн., а всього на суму 1 825 грн. 89 коп. (а.с. 24, 27, 29, 29 зв., 33, 33 зв., 57, 58).

Позивачкою також заявляються орієнтовні суми витрат на відпочинок дитини, які не є сталими та передбачуваними, тому суд вважає, що в частині вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 5 000 грн. на рік слід відмовити, так як вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

З огляду на положення ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Визначаючи розмір участі відповідача у додаткових витратах на дитину суд враховує те, що за законом покладено обов»язок утримувати дитину як батька, так і матері.

Як зазначено вище, загальна сума сплачених коштів на проведення медичного обстеження та лікування дитини складає 2 219 грн. 12 коп., розмір витрат по оплаті навчання в гуртках становить 1 825 грн. 89 коп. Отже, загалом сплачено 4 045 грн. 01 коп., з яких половина підлягає стягненню з відповідача у відшкодування позивачці понесених додаткових витрат на дитину, а саме в сумі 2 022 грн. 51 коп.

Витрати на придбання взуття, одягу та харчування пов»язані з утриманням дитини, а не, як зазначає позивачка, з додатковими витратами щодо навчання і лікування сина, тому вони включаються до аліментних виплат, які зобов»язаний відповідач сплачувати на дитину за рішенням суду. За викладених обставин суд вважає, що в цій частині вимоги про стягнення коштів є безпідставними, тому задоволенню не підлягають.

Також не доведено суду розмір заявлених вимог про стягнення коштів по 2 000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Як пояснила позивачка, загальна вартість по оплаті навчання дитини в гуртках становить 600 грн. на місяць, на диспансерному обліку дитина не перебуває, у зв»язку з чим витрати на лікування не є постійними та прогнозованими. Отже, з відповідача слід стягнути щомісячно до повноліття дитини додаткові витрати на навчання сина по 300 грн., що відповідачем визнано, тому ці обставини, як передбачено ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

З відповідача, згідно ст. 88 ЦПК України, також необхідно стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 185 СК України, п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 62, 64, 79, 88, 174, 208, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину у розмірі 2 022 грн. 51 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього суму 2 266 (дві тисячі двісті шістдесят шість) грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Києва, на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі по 300 (триста) грн. щомісячно, починаючи з 30.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя