АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7032 Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Т.М.
2014 рік Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

4 червня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Меєчко Д.П.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 квітня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася за зазначеним позовом до суду, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 01.08.1998 року, від якого у них є спільна дитина 1999 року народження. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 9.07.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З 2009 рокувідповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо дитини, участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини не приймає, в обсязі, необхідному для самоусвідомлення, із дитиною не спілкується, про здоров'я дитини не піклується, навчанням дитини та її вихованням не цікавиться, інтересу до внутрішнього світу дитини не проявляє, добровільно утримувати дитину відмовляється та без поважних причин не надає дозволу на виїзд дитини за кордон, для участі у футбольних турнірах.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 3.04.2014 року ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено

Не погодившись з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позову .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд необґрунтовано не взяв до уваги висновок психологічного обстеження від 20.01.2014 року, згідно якого її син відчуває негатив до відповідача, оскільки той бив його та позивачку.

Окрім того, при купівлі позивачкою на ім'я сина частини квартири, відповідач відмовився написати заяву до Служби у справах дітей Солом'янської РДА в м. Києві щодо отримання дозволу на укладення даної угоди, відмовився бути присутнім на засіданні органу опіки та.

Також, на думку апелянта, відповідач ухиляється від виконання заочного рішення Солом'янського районного суду м. Києва про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3, оскільки відповідач сплачує аліменти в меншому розмірі від того, який був вирахуваний позивачкою.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та представник служба у справах дітей Солом'янської РДА в м. Києві підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлений належно, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення ОСОБА_1 та представника служба у справах дітей Солом'янської РДА в м. Києві, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, 2) ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, 3) жорстоко поводяться з дитиною, 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами, 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до бродяжництва та жебракування, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїми обов'язками.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 серпня 1998 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Згідно свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва від 30 квітня 1999 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Києві. Його батьком є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 4).

26.08.2010 року,шлюб між сторонами у праві було розірвано (а.с. 3).

ОСОБА_4, навчається в Ліцеї № 142 Солом'янського району м. Києва у дев'ятому "В" класі. Характеризується позитивно (а.с. 5, 7).

Відповідно до довідки № 2017 від 10.10.2013 року, виданої ВСП "Індустріальний", ОСОБА_4, разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8)

Фактично, неповнолітній ОСОБА_4 разом зі своєю матір'ю проживають у квартирі АДРЕСА_2, що було встановлено під час обстеження житлово-побутових умов проживання працівниками служби у справах дітей Солом"янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.08.2011 року постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2011 року і до його повноліття. (а.с. 26-27)

Згідно з довідкою № 3284 від 24 грудня 2013 року, виданої Управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 перебуває на обліку у вказаному управлінні і отримує пенсію за вислугу років, з якої утримуються аліменти згідно виконавчих листів № 2-2077/12 від 25 червня 2013 року у розмірі 1/9 частки на утримання ОСОБА_1 Та № 2-6346/11 від 25.06.2013 р. у розмірі 1/3 частки щомісячно на користь ОСОБА_1 На утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4.(а.с. 25)

Згідно висновку Органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.01.2014 року № 108-670/01, останній вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 (а.с. 33-34).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка повідомила, що заборгованості по аліментах ОСОБА_2 на даний час не має.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і судом не встановлена винна поведінка батька, яку можна розцінити як свідоме ухилення від виховання дитини, та врахував особу відповідача, який позитивно характеризується, любить сина, приймає міри по її матеріальному утриманню.

Такий висновок суду зроблено щодо всіх заявлених позивачем вимог та на підставі поданих сторонами доказів, яким дана правильна оцінка. У рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки в цій частині є обґрунтованими.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Соціально-психологічний висновок Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 15.09.2011 року не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки з моменту його складення пройшло два з половиною роки та за цей час ОСОБА_4 виріс, у зв'язку з чим у нього змінилися погляди на особисті відносини та прямі контакти з обома батьками. (а.с. 6)

Крім того, як вбачається з листа Інституту психології імені Г.С.Костюка від 24.03.2014 р. № 290-01-12 тестові методики психологом Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в даному випадку застосовані на низькому кваліфікаційному рівні.

У зв'язку з наведеним неможливо погодитись з доводами апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів та невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам справи, тому ці доводи, з урахуванням наведеного вище, не відносяться до тих, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді