Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві посилається на те, що наприкінці 2008 року між ним та відповідачем було досягнуто домовленостей щодо надання ним як кредитором у борг ОСОБА_2 суми коштів. Надання позики було оформлено розпискою від 29.11.2008 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на суму 500 000 доларів США, при цьому боржник зобов"язалася повернути отримані кошти до 15.12.2008 року, однак свої зобов"язання не виконала. З огляду на вказане відповідач має повернути йому суму коштів, зазначену у розписці, а саме 500 000 доларів США, що станом на 14.12.2012 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 7,993х500 000 = 3 996 500 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 4 452 582,6 грн., яка складається з: 3996 500 грн. - сума боргу за договором позики, 456082,60 грн. - 3 % річних за весь час прострочення відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

В судове засідання позивач не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, його представник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК Кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно до ч.2 цієї статі, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, наприкінці 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто домовленостей щодо надання ОСОБА_1 в борг ОСОБА_2 як боржнику грошових коштів. Надання позики ОСОБА_2 було оформлено розпискою ОСОБА_2 від 29.11.2008 року на користь ОСОБА_1 на суму 500 000,00 доларів США, які вона зобовязалася повернути позичальнику до 15.12.2008 року, однак у вказаний строк зазначені грошові кошти повернуті позивачеві не були, не повернутими вони залишилися і на час розгляду даної справи, що не спростовано відповідачем. В зв"язку з зазначеним позивач в грудні 2009 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніропетровська з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2 Ухвалою суду у 2012 року вказана позовна заява була залишена без розгляду в зв"язку з неявкою позивача до суду.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем склала 500 000 доларів США, що станом на 14.12.2012 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 996 500 грн. (7,993х500 000) і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В наданих суду письмових запереченнях представник відповідача посилався на те, що ОСОБА_2 бачила ОСОБА_1 всього декілька разів, особистих або комерційних справ з ним не вела, в борг грошові кошти не отримувала, надану ним розписку не писала та не підписувала. Проте? заперечуючи проти позову із вказаних підстав, відповідач будь-яких належних та допустимих доказів проти вимог позивача суду не надала, як не надала доказів того, що договір позики у вигляді розписки визнано недійсним в судовому порядку з підстав, вказаних відповідачем.

Позивач також у позові просить стягнути з відповідача 3% річних за весь час прострочення відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Згідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 цієї статі боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що станом на день прострочення боржника - 16.12.2008 року НБУ встановлено курс гривні відносно долара США у такому співвідношенні - 100 доларів США = 765,38 грн. Оскільки було допущено прострочення виконання зобов"язання, то боржник має сплатити відсотки, розмір яких обраховується, виходячи з гривневого еквіваленту суми боргу станом на перший день прострочення за курсом НБУ: 500000х7,6538=3826900 грн. Тому, виходячи із вказаної суми за період прострочення з 16.12.2008 по 04.12.2012 року, сума процентів за договором позики складає 456082,60 грн. Таким чином, з урахуванням меж позовних вимог, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 4 452 582,60 грн. (3 996 500 грн. основного боргу + сума процентів 456082,60 грн.). Відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів в спростування вказаних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі сплачений судовий збір у сумі 3219,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, інн. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, інн. НОМЕР_2, суму боргу в розмірі 4 452 582 грн. 60 коп. та понесені витрати по справі сплачений судовий збір в розмірі 3219,00 грн., а всього 4 455 801 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева