АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/6003/14 Головуючий І інстанції: Оксененко В.А.
Справа № 643/4151/14-ц Доповідач: Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Сащенка І.С., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, поданої в особі її представника ОСОБА_2 та ПП "Нива - В.Ш." на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ПП "Нива - В.Ш.", ОСОБА_1 про визнання торгів такими, що не відбулися, визнання переходу права власності в результаті торгів недійсними, треті особи: ПАТ "УкрСиббанк", ОСОБА_5, ОСОБА_6,-

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом та просив визнати прилюдні торги квартири АДРЕСА_1, що проведені філією 21 ПП "Нива-В.Ш." 21.02.2014 р. за лотом 1051974, зі стартовою ціною 155700 гр. такими, що не відбулися, про визнання переходу права власності на зазначену квартиру в результаті торгів недійсним.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з оголошення дізнався про проведення спеціалізованою організацією - філією 21 ПП "Нива-В.Ш." прилюдних торгів однокімнатної квартири АДРЕСА_1, зі стартовою ціною 155700 гр. Відповідно цього оголошення торги повинні були відбутися 21 лютого 2012 року о 10 год. за адресою АДРЕСА_4, кінцевий термін реєстрації учасників торгів до 09:00 год. 21.02.2014 р. о 15:58 год. позивачем було сплачено гарантійний внесок для участі у торгах в визначеному розмірі 7785 гр.; директором філії 21 ПП "Нива-В.Ш." йому було повідомлено, що заяву про участь у торгах можна подати до 09:00 наступного дня, тобто, 21.02.2014 р. Однак, о 8:30 год., коли ОСОБА_4 прибув на місце проведення торгів, нікого за вказаною адресою не було, вхід був зачинений та потрапити всередину останній не зміг. Лише о 09:30 год. до позивача вийшов організатор торгів та повідомив, що він не допущений до участі в торгах у зв'язку з неподанням заяви на участь в торгах встановлено зразку. Прилюдні торги відбулись без участі ОСОБА_4, переможцем торгів стала ОСОБА_1, яка запропонувала за квартиру 156000грн..

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано торги однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що проведені філією 21 ПП "Нива - В.Ш." 21 лютого 2014 року за лотом 1051974, зі стартовою ціною 155700грн. такими, що не відбулися. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу на предмет його скасування та ухвалення нового рішення, яким ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідача вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПП "Нива - В.Ш." порушується питання про скасування рішення Московського районного суду міста Харкова від 23 липня 2014 року в частині визнання торгів спірної квартири такими, що не відбулися, з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПП "Нива - В.Ш.", його представник посилається на те, що оскаржуване рішення постановлено із неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, а зроблені судом висновки такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, справу розглянуто однобічно.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судова колегія находить рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам вказаного процесуального закону.

Розглядом справи встановлено, та це підтверджується наявними у справі доказами:

В межах виконавчого провадження державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_6, накладено арешт, на неї звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості на користь ПАТ "Укрсиббанк".

Між Московським ВДВС ХМУЮ та ПП "НИВА В.Ш.", від імені якого діє філія ХМУЮ та ПП "Нива В.Ш.", від імені якого діє Філія 21 Приватного підприємства "Нива - В.Ш.", укладено договір №2113238/98 про надання послуг про по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету, іпотеки) від 11 грудня 2013 року (а.с.69-70).

Відповідно до умов, передбачених п. 1.2. вказаного Договору, ВДВС передає Спеціалізованій організації, а остання повинна надати послуги з організації і проведення прилюдних торгів у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", Законом України "Про іпотеку".

Порядок реалізації арештованого майна передбачений Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року. Крім цього п. 4.2. Тимчасового положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5передбачає наявність не менше двох покупців.

Відповідно до протоколу присутності на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна вбачається, що переможцем прилюдних торгів стала ОСОБА_1

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" й Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 рокусвідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст.650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст.62 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 рокута пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року.

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п.5.11 Інструкції № 74/5 від 15.12.1999 року).

Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином, що узгоджується й з нормами ст.ст.650, 655та ч.4 ст.656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп.244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат").

Прилюдні торги є договором купівлі-продажу, вони можуть бути оспоренні заінтересованою особою.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року по справі №6-116цс12, ухваленої у порядку п.1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст.203 ЦК України(ч.1 ст.215 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності провочину є недодержання в момент вчинення провочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст провочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного Законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За вимогами ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших

осіб, які беруть участь у справі.

Нормою ст.. 16 ЦК України передбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_4 на виконання вимог цивільного процесуального закону не надав суду належних та допустимих у розумінні ст.. 57-59 ЦПК України, доказів на підтвердження порушення його прав чи інтересів.

Так відповідно до п. 7.1. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 27 жовтня 1999 року №68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за №745/4038, в редакції, яка була чинною на момент проведення прилюдних торгів, прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, у разі:

- відсутності покупців або наявності тільки одного покупця;

- якщо жоден із покупців не запропонував ціну, вищу за стартову ціну лота;

- несплати в установлений строк термін переможцем прилюдних торгів належної суми за придбане майно. У такому випадку майно реалізовується на наступних прилюдних торгах, які проводяться в порядку, визначеному цим положенням.

На зазначене суд першої інстанції не звернув належної уваги, дійшов необґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4, який не є учасником прилюдних торгів, іпотеко держателем, іпотекодавцем чи боржником.

З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, безпідставно дійшов висновку, що сплативши 20 лютого 2014 року гарантійний внесок у визначеному розмірі, та маючи необхідний обсяг цивільної дієздатності, ОСОБА_4 набув статусу учасника прилюдних торгів. При цьому суд не узяв до уваги, що відповідно до п. 3.12 Положення, в редакції, що була чинною на час проведення прилюдних торгів, для участі в прилюдних торгах покупець подає спеціалізованій організації:

- заяву про участь у прилюдних торгах;

- документи, що підтверджують сплати гарантійного внеску.

Відповідно до п.3.14 відомості про покупців відносяться до книги реєстрації і повинні містити порядковий номер, номер лота, який покупець має бажання придбати;

- до п.3.15 під час проведення реєстрації учасник прилюдних торгів отримує квиток, інформаційну картку та картку учасника прилюдних торгів.

Наявність заяви ОСОБА_4 та її реєстрація належним чином не підтверджена.

Отже, висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача є предметом перегляду в апеляційному порядку.

Неповне з'ясування обставин справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи; як і невідповідність висновків суду обставинам справи відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни.

З огляду на викладене апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового, яким ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ПП "Нива - В.Ш." - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2014 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді -