Дата документу 08.07.2014
Справа № 501/2031/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Максимович Г.В.

при секретарі Єговкіні О.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_2 (а.с.3-4), в якому мотивуючи, що відповідачка не виконує свої зобовязання за договором довічного утримання, який було укладено 12.03.1998 році між нею, її чоловіком ОСОБА_6, який помер 26.03.2010р. та ОСОБА_2, просить суд:

- розірвати договір в частині довічного утримання ОСОБА_5, укладений 11.03.1998 року (реєстровий №2-1280) між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, в частині умов договору між ОСОБА_5 та ОСОБА_2;

- припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1;

- визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що як за життя чоловіка, так і після його смерті ОСОБА_2 не утримувала її та чоловіка, жодним чином не забезпечувала харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, якої особливо потребував при тяжкій хворобі ОСОБА_8. На поховання чоловіка сплачувала особисті кошти в розмірі 4000,0 грн. Була залишена без необхідної допомоги з боку відповідачки в період стаціонарного лікування в березні 2014 року, на яке витратила особисті кошти в розмірі більше 3000 грн. Єдиним видом допомоги, що надавався з боку відповідачки , були грошові кошти в розмірі від 50,0 грн. до 200,0 грн. на місяць, але й вони сплачувались не систематично, а також декілька разів на рік з приводу значних свят невеличкі продовольчі набори. Всі комунальні послуги сплачувала самостійно та після смерті чоловіка сплачувала за комунальні послуги за частину квартири, яка після смерті чоловіка перейшла у власність ОСОБА_2

Відповідачка позов не визнала. В письмових запереченнях посилається на те, що договором передбачене лише матеріальне забезпечення, яке вона здійснювала сплачуючи останнім часом до 300 грн. щомісяця, іншого договором не передбачено. Всього за період з березня 1998 року по час розгляду справи судом вона сплатила відповідачці та її чоловікові 42 000,0 грн.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали аналогічні показання, що знають позивачку з 2005 та 2009 років відповідно, деякий час разом працювали консьєржками, підтримують дружні стосунки, майже щоденно спілкуються, часто бували в квартирі позивачки. За час знайомства ОСОБА_5 самостійно забезпечувала себе харчуванням, одягом, прибиранням, самостійно сплачувала комунальні послуги. За життя чоловіка щоденно здійснювала гігієнічний догляд за ним (пряма кишка виведена зовні). Жодного разу не бачили ОСОБА_2, яка б надавала допомогу позивачці. Не надавалась необхідна допомога та догляд з боку ОСОБА_2 і в березні 2014 року, коли на протязі декількох тижнів ОСОБА_5 знаходилась на стаціонарному лікуванні. Їду для неї щоденно готувала ОСОБА_9, а на придбання ліків були витрачені особисті кошти позивачки в сумі більше 3000 грн.

Свідок ОСОБА_11 дала суду показання, що ОСОБА_4 має складний характер та декілька разів (не більше пяти)за останні сімнадцять років бачила, як ОСОБА_2 надавала готову їжу ОСОБА_4 та бачила, що ОСОБА_4 приходила до ОСОБА_2 вільну, без стуку у двері.

Свідок ОСОБА_12 дала суду показання, що приходиться дочкою відповідачу ОСОБА_2 Вона особисто не одноразово передавала грошові кошти ОСОБА_4, але конкретно коли у якому розмірі згадала тільки те, що у жовтня 2013 року вони не змогли дати ОСОБА_4 300,0 грн. та віддали за два місяці у листопаді 2013 року - 600,0 грн. На період перебування позивачки в лікарні, у березні 2014 року, в її квартирі перебувала знайома позивачки, яка доглядала кішку, а ліки для позивачки знаходились в іншої знайомої позивачки по імені Фіма. У березні 2014 року після виписки ОСОБА_4 з лікарні готуючи їжу своїй дитині, готувала і ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_13 дав суду показання, що приходиться чоловіком відповідачу ОСОБА_2 ОСОБА_4 та її вже померлий чоловік у 1998 році запропонували укласти договір довічного утримання. Згідно умов договору його дружина сплачувала на утримання ОСОБА_4 20,0 грн. Всього за весь період дії договору довічного утримання з 1998 року його дружина сплатила ОСОБА_4 42 000,0 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

АДРЕСА_3 належала подружжю ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в рівних частках згідно свідоцтва про право власності від 09.02.1996 року (а.с.6).

12.03.1998 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали договір довічного утримання з ОСОБА_2, за умовами якого передали у власність набувачу належну їм на праві власності однокімнатну АДРЕСА_3, а набувач зобовязалась довічно повністю утримувати відчужувачів, забезпечуючи їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зберігати в їх безкоштовному довічному користуванні цю квартиру (а.с. 7)

Згідно свідоцтва про смерть (а.с.10) 26.12.2010 року ОСОБА_7 помер.

Із ощадної книжки на імя ОСОБА_5 слідує, що в жовтні 2005 року з її рахунку було списано в розрахунок за комунальні послуги 448,38 грн., 960,0 грн. та 958,0 грн., які з пояснень позивачки, підтверджених в судовому засіданні відповідачкою, зараховані за комунальні послуги по власній квартирі ОСОБА_2, а не по спірній квартирі.(а.с.13,20). Із наданих суду розрахункових книжок по сплаті за квартплату та інші комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_4 слідує, що платником цих послуг була ОСОБА_5, що не заперечувалось відповідачкою в судовому засіданні ( а.с.14-20)

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_5 слідує, що з 13.03.2014 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні, а з 22 по 31 березня 2014 року в терапевтичному відділені лікарні, де використовувались значна кількість найменувань ліків (а.с.22). Чеками аптеки за 24-25.03.2014 року підтверджується частина витрат на ліки, які відповідають зазначеним у виписці з медичної карти хворого (а.с.21,22)

Банківськими виписками про зняття з депозитного рахунку ОСОБА_5 25.03.2010 року 4000,0 грн. та 24.03.2014 року 5000,0 грн. підтверджуються пояснення позивачки, що не заперечувались відповідачкою в судовому засіданні, про те, що на похорони чоловіка нею були витрачені особисті кошти в сумі 4000,0 грн., а на своє лікування в березні 2014 року витрачені власні кошти в сумі більше 3000 грн.(а.с.51-52).

Таким чином, наданими доказами підтверджуються доводи позивачки про те, що відповідачка не виконувала покладені на неї за договором зобовязання щодо повного утримання відчужувача, забезпечення її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. При цьому суд враховує, що зі смертю ОСОБА_7 відповідачка набула право розпорядження ? часткою спірної квартири.

Згідно ст.425-426 ЦК в редакції 1963 року, чинної на час укладення спірної угоди, за договором довічного утримання відчужувач передає набувачу у власність нерухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязуються надати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення в натурі у виді житла, їди, догляду і необхідної допомоги; види допомоги та їх оцінка зазначаються в договорі. Вказані норми за суттю є аналогічними діючими на даний час ст.ст.744-758 ЦК України в редакції 2003 року . За змістом зазначених норм закону набувач має забезпечити основоположні потреби життєдіяльності людини, а в разі неконкретності передбачених видів забезпечення спір має вирішуватися відповідно до засад розумності та справедливості ( ч.2 ст. 749 ЦК).

У відповідності до п.9 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року до договорів, що буди укладені до 01 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Згідно ст.ст.755, 756 ЦК договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наданими доказами підтверджуються доводи позивачки про те, що відповідачка не виконувала покладені на неї за договором зобовязання щодо повного утримання відчужувача, забезпечення її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а тому її позов підлягає задоволенню.

Керуючись с ст.ст.10, 11, 60,88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України ,ст.ст. 425-426 ЦК України в редакції 1963 р., ст.755,756 ЦК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Розірвати договір в частині довічного утримання ОСОБА_4, укладений 11.03.1998 року (реєстровий № 2-1280) між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_2.

Припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину кв.№32 буд.№2 по вул. Парковій в м. Іллічівську Одеської області.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину кв.№32 буд.2 по вул. Парковій в м. Іллічівську Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: