22-ц/775/1131/2014(м)
238/824/14-ц

Категорія 31 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ткаченко Т.Б.
Р і ш е н н я

Іменем України

10 вересня 2014 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

Головуючого - Ткаченко Т.Б.

Суддів - Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

При секретарі - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, заподіяних злочином за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 12 червня 2014 року,

В с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» (далі ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз»), зменшив в ході розгляду справи свої вимоги, просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь у відшкодування заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди моральну шкоду 50000 грн., та з відповідача ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» матеріальну шкоду в сумі 34101,39 грн., яка складається з: матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням автомобіля - 29985 грн.47 коп., витрат на проведення експертизи 1000 грн., на доставку автомобіля з місця ДТП до міста стоянки - 500 грн., на придбання ліків та медпрепаратів - 2615 грн.12 коп. Понесені витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. просив розподілити між відповідачами, стягнув їх на його користь.

Посилався на те, що 22 серпня 2013 року приблизно о 16 год. 10 хв. на вулиці Заворуєва з боку вулиці Глінки у місті Маріуполі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача ОСОБА_3, який керував автомобілем FORD TRANZIT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, належним останньому на праві власності, йому було завдано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та пошкоджений належний йому автомобіль SKODA FELICIA COMBI, державний реєстраційний номер АН 8482 ІН.

У звязку з отриманими травмами та пошкодженням автомобіля йому заподіяна моральна шкода, яка також повязана з порушенням нормальних життєвих стосунків, фізичними та душевними стражданнями.

Рішенням Новоазовського районного суду Донецької області від 12 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, заподіяних злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків 34101,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди 7000 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в іншій частині відмовлено.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» судовий збір у розмірі 341,01 грн., з ОСОБА_3 - 234,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_3, посилаючись в апеляційній скарзі на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір моральної шкоди з 7000 грн. до 3000 грн.

Зокрема зазначає, що судом не зясовано заподіяння позивачеві фізичних страждань, оскільки факт нанесення тілесних ушкоджень не свідчить про наявність одночасно і моральної шкоди.

Вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди являється не справедливим та не співмірним реальній шкоді, яка завдана діями ОСОБА_3

Крім того, на утриманні відповідача ОСОБА_3, який являється безробітним, перебувають батьки похилого віку, які потребують постійного лікування та систематичного отримання допомоги з його боку.

З рішенням суду не погодилось також ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз», яке в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 «Європейський страховий союз» про стягнення матеріальних збитків 34101,39 грн., судового збору 341,01 грн. відмовити.

Вказує, що судом залишено поза увагою те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 22 серпня 2013 року, був чинний поліс приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ОСОБА_4 «УПСК») № АВ/9694171. Строк дії полісу ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» з 18 липня 2013 року по 17 липня 2014 року.

При ухваленні рішення до спірних правовідносин судом не застосовано п.3 ч.1 ст.21 Закону України «Про страхування», п.3 ч.1 ст.989 ЦК України, п.17.3 ст.17 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких страхувальник зобовязаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування щодо предмета договору, а в разі невиконання цього, новий договір страхування є нікчемним.

Також вважає, що не відповідає обставинам справи висновок суду про стягнення відшкодування саме з ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» на підставі пояснень ОСОБА_3 про страхування відповідальності відразу після придбання транспортного засобу та неповідомлення його працівником МРЕВ, що автомобіль вже застрахований.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності відповідача ОСОБА_3, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу, який вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, рішення суду зміні в частині зменшення розміру стягнутої з ОСОБА_3 моральної шкоди до 3000 грн., пояснення представника відповідача ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» - ОСОБА_6, який просив рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» страхового відшкодування, відмовив позивачу у задоволенні позову в цій частині, заперечення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_7, які просили апеляційні скарги відхилити, рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_3 - частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або його зміни є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Відповідно до ст.ст. 11, 303 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 1187 ч.2, ст.1188 ч.1 п.3 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз», суд виходив з того, що ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і на підставі ст.988 ЦК України, ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» матеріальні збитки підлягають стягненню зі Страхової компанії відповідача ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз».

Розмір понесеної та документально підтвердженої матеріальної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 внаслідок ДТП, становить 34101,39 грн., яка складається з витрат на придбання ліків і медичних препаратів на суму 2615,92 грн.; матеріальної шкоди, спричиненої власнику колісного транспортного засобу в результаті ДТП 29985,47 грн. ; витрат з доставки транспортного засобу з місця ДТП до експертної установи 500 грн.; витрат з проведення судової автотоварознавчої експертизи 1000 грн. (а.с.27, 31).

Частково задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, тривалості фізичного болю та моральних страждань, яких позивач ОСОБА_2 зазнав у звязку з заподіянням його здоровю шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди 22 серпня 2013 року, а також ступеня тяжкості і характеру завданих тілесних ушкоджень, віку потерпілого, визначив її в розмірі 7000 гривень.

Суд не прийняв до уваги заперечення проти позову в цій частині відповідачем ОСОБА_3 і його представником з тих підстав, що не з вини ОСОБА_3 ОСОБА_2 проходив тривале лікування в медичних закладах, а з вини лікарів, які надали некваліфіковану допомогу, оскільки належних доказів цьому суду не надано.

З таким висновком суду повністю не можна погодитися.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області перебувало кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за ст.286 ч.1 КК України, який 22 серпня 2013 року, приблизно о 16:10 годині під час керування належним йому на праві власності технічно справним автомобілем НОМЕР_2, в Іллічівському районі м.Маріуполя Донецької області здійснював рух по проїзній частині вул.Заворуєва зі сторони вул.Глінки в напрямку пр.Металургів. Наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя із головною вул.Карпинського, діючи в порушення вимог п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України та дорожнього знаку 2.1 «Надати дорогу», проявляючи злочинну самовпевненість, розраховуючи на те, що транспортних засобів, які рухаються по головній дорозі, немає, водій ОСОБА_3 перед виїздом на головну дорогу не переконався, в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, будучи неуважним, виїхав на проїжджу частину вул.Карпинського, де не поступився дорогою автомобілю марки «Skoda-felicia Сombi», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався зі сторони пр.ОСОБА_1 у напрямку вул.Блажевича, в результаті чого скоїв із ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної події позивачу у справі ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ключиці, забитої рани лівого ліктьового суглобу, третього пальця лівої кисті, садна передпліччя, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоровя. В результаті зазначеної ДТП автомобілю під керуванням потерпілого ОСОБА_2 були спричинені механічні ушкодження.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 листопада 2013 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності та передано його на поруки трудовому колективу ТОВ «Інженерне бюро ОСОБА_8». Кримінальне провадження відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, закрито. Ухвала суду набрала чинності 12 листопада 2013 року. В ухвалі суду від 05 листопада 2013 року зазначено, що підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вину він визнає в повному обсязі, у скоєному щиро кається. У звязку із закриттям кримінального провадження відносно ОСОБА_3 цивільній позов у кримінальному провадженні не розглядався (а.с.18-19).

Тобто, кримінальна справа стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України була закрита з нереабілітуючих підстав, і під час розгляду кримінальної справи останній визнав свою вину у зазначеному кримінальному правопорушенні.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що сторони у справі 22 серпня 2013 року керували автомобілями на правовій підставі, оскільки їм автомобілі належали на підставі права власності (а.с.21, 18-19).

На підставі копії страхового полісу серії АС № 4353605 від 17 липня 2013 року, ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз», строк дії страховки один рік з 18 липня 2013 року по 17 липня 2014 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю 100000 гривень (на одного потерпілого), за шкоду, заподіяну майну - 50000 гривень (на одного потерпілого), франшиза - 1000 гривень (а.с.20,69).

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-1У (далі Закон № 1961-1У), зі змінами та доповненнями, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) ( п.36.1 ст.36 Закону України № 1961-1У).

З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2013 року ОСОБА_2, відповідно до положень ст.33 Закону України № 1961-1У, повідомив ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» про ДТП, але останнє, відповідно до положень ст.989 ЦК України, п. 32.1 ст. 32 цього Закону, відмовив у виплаті суми страхового відшкодування, про що направило лист № 08-02/94 від 10 лютого 2014 року (а.с.22, 77).

Своє рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідач мотивував тим, що відповідно до отриманої з Моторно транспортного страхового бюро України інформації, на момент ДТП, у страхувальника був діючий Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АВ/9694171), де страховиком виступає ОСОБА_4 «УПСК». Поліс має статус: діючий на 22.08.2013 року і був діючим на момент скоєння ДТП. Забезпеченим транспортним засобом за цим полісом є FORD TRANZIT державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно ч.1 п.3 ст. 989 ЦК України страхувальник зобовязаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним;

Як пояснив в апеляційному суді представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_5, приблизно за місяць до настання ДТП, ОСОБА_3 придбав автомобіль, яким керував під час ДТП і уклав з відповідачем ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким останнім була застрахована його відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам забезпеченим транспортним засобом FORD TRANZIT державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до листа Центу №1 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м.Маріуполь та Новоазовського району при УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області № 9/4-2019 від 04 вересня 2014 року, за ОСОБА_3 зареєстрований автомобіль марки «FORD TRANZIT 330», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з 17 липня 2013 року на підставі довідки-рахунок ААВ054177 від 16 липня 2013 року виданої ПП «Фаворіт Плюс» (а.с. 202).

Як вбачається з матеріалів справи та відповідно до інформації Департаменту інформаційного забезпечення, налізу та методології страхування МТСБУ наданої Апеляційному суду Донецької області ( лист № 7/2-28/24177 від 04 вересня 2014 року) з 26 грудня 2012 року був чинним поліс АВ 9694171 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким ОСОБА_4 «УПСК» була застрахована відповідальність ОСОБА_9 за шкоду, заподіяну третім особам забезпеченим транспортним засобом FORD TRANZIT державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Дата закінчення дії полісу 25 грудня 2013 року (а.с.70,71, 207 - 208).

Згідно п.20 1.1., п. 20 1.2. ст. 20-1 Закону України № 1961-1У, зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 05 липня 2012 року № 5090-У1, які набрали чинності з 05 листопада 2012 року, у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов'язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Таким чином, на день укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» та на день вчинення ДТП, був чинним поліс АВ 9694171 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким ОСОБА_4 «УПСК» була застрахована відповідальність ОСОБА_9 за шкоду, заподіяну третім особам забезпеченим транспортним засобом FORD TRANZIT державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно п.17.3. ст.17 Закону України 1961-1У при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Згідно п.2.1 ст.2 Закону України № 1961-1У, в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-У, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення страхової виплати з відповідача ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз», оскільки на час вчинення ДТП автомобіль був застрахований у двох страхових компаніях, і був діючий Поліс АВ/9694171, де страховиком виступає ОСОБА_4 «УПСК», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про подвійне страхування страховим компаніям не повідомляли, а тому ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» правомірно відмовило у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.989 ЦК України Поліс АС/4353605 за яким ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» є нікчемним та не створює юридичних наслідків.

Дійшовши висновку про задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування з ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз», суд першої інстанції необґрунтовано постався на те, що позивач не був повідомлений робітниками МРЕВ про наявність іншого страхового полісу та, що він вперше дізнався про існування страхового поліса ОСОБА_4 «УПСК» після отримання повідомлення ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз».

Такий висновок суду не ґрунтується на нормах закону та зроблений на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивач заявив вимоги про стягнення страхового відшкодування тільки до ОСОБА_4«Європейський Страховий Союз», яка у даному випадку не несе відповідальність за шкоду, заподіяну під час вказаної ДТП забезпеченим транспортним засобом FORD TRANZIT державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а апеляційний суд позбавлений можливості залучати на стадії апеляційного розгляду в якості співвідповідачів інших осіб, рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_4 «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків 34101 грн. 39 коп. та на користь держави судового збору 341 грн.01 коп. підлягає скасуванню, і в задоволенні його позову цій частині необхідно відмовити.

Згідно ст.22 Закону України № 1961-1У, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до ст.23 Закону України № 1961-1У, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

Визначаючи розмір відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди в сумі 7000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що в результаті скоєного відповідачем ОСОБА_3 злочину, в результаті якого позивачу було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, пошкоджено майно, чим завдано моральні страждання.

Враховуючи ступень тяжкості, характер завданих тілесних пошкоджень, тривалості часу, протягом якого позивач відновлював стан свого здоровя та обсяг страждань, яких він зазнав, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди заподіяної позивачу.

Оскільки позивачу заподіяна шкода внаслідок скоєння відносно злочину, підстав для зменшення заподіяної йому шкоди, враховуючи матеріальне становище ОСОБА_3, також не вбачається.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду щодо стягнення заподіяної позивачу моральної шкоди у визначеному судом розмірі з відповідача ОСОБА_3 з наступних підстав.

Згідно ст.26-1 Закону України № 1У страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Позивач, звертаючись з позовом про відшкодування заподіяної йому шкоди, посилався на те, що на придбання ліків, медпрепаратів та рентгенплівки він витратив 2615 грн.52 коп. (а.с. 3-6).

Як вбачається з довідки КУ «Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К.Мацука» від 20 грудня 2013 року, ОСОБА_2 з 5 по 20 вересня 2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні МЛ №4 м.Маріуполя з діагнозом: закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням, забита рана лівого ліктьового суглобу. За час лікування хворий придбав медикаменти, перелічені у довідці (а.с.79).

Відповідно до наданих позивачем до матеріалів касових чеків, на придбання призначених під час лікування медикаментів ОСОБА_2 витратив 2106 грн.52 коп. (а.с. 27- 29).

Придбання ліків та медпрепаратів на суму 509 грн.91 коп. не повязано з заподіяними позивачу тілесними пошкодженнями та вони не зазначені у вищевказаній довідці.

Отже, оскільки відповідно до положень ст.26-1 Закону України № 1961-1У, на страховика покладається обовязок відшкодувати потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 6894 грн. 67 коп. ( 7000 грн. 105 грн.33 коп. (2106,52 грн. х 5%) = 6894 грн.67 коп.).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди підлягає зміні.

В іншій частині рішення суду першої інстанції як відповідачами так і позивачем не оскаржувалось, тому, відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України, підстав для скасування або зміни решти рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Новоазовського районного суду Донецької області від 12 червня 2014 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків 34101 грн. 39 коп. та на користь держави судового збору 341 грн.01 коп. скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 34101 гривень 39 копійок відмовити.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 6894 гривень 67 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді В.М.Барков

ОСОБА_10