Справа № 216/4100/14-ц
Провадження №2/216/2082/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Мясоєдової О.М.,

при секретарі - Толстих О.В.

участю позивача -ОСОБА_1

представника відповідача -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_4

про стягнення грошей передплати (за недоставлений товар ),-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом , про стягнення боргу за борговою розпискою до ОСОБА_4 Обгрунтовуючи його тим , що між ним та відповідачем був укладений усний договір про поставку товару згідно рахунків-фактури № СФ -0000135, № СФ -0000136 та № СФ-0000137 від 02.10.2013 року. Відповідно яких він здійснив усне замовлення поставки товару-напільної та настійної плитки та здійснив передплату згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 456 від 02.10.2013 року в розмірі 16 000 гривень. Однак після здійснення оплати свої зобов'язання відповідач не виконав та не поставив товар-плитку ,згідної їх домовленості. Він звертався до відповідача з заявою 21.11.2013 року про повернення коштів за непоставлену продукцію. Відповідач запевнила в усній формі ,що протягом місяця поставить замовлений товар ,але через місяць ,він товар не отримав. Він знову звернувся до відповідача ( на той період відповідач відкрила інший магазин ) , на що відповідач запропонувала йому написати розписку ще на місяць. 18.01.2014 року ОСОБА_4 зобов'язалась повернути йому кошти в розмірі 16 000 гривень не пізніше 15 лютого 2014 року.

В лютому 2014 року курс долара стрімко почав рости, відповідно ціна на плитку зросла. Термін зобов'язання відповідача по розписці минув. Він знову звернувся до відповідача з вимогою поставити йому замовлений товар. Вона його знову завірила , що кошти поверне ,та сума боргу подвоїться ,та написала розписку від 20.02.2014 року,в якій зазначено ,що вона зобов'язується повернути йому суму передплати за непоставлений товар в сумі 2000 доларів США по курсу відносно гривні на момент виплати ,не пізніше 15 березня 2014 року. У випадку невиконання терміну повернення коштів до 15 березня 2014 року сума повернення з урахуванням компенсації становить 32 000 гривень На сьогодні відповідачка повертати суму боргу в розмірі 32 тисячі відмовляється. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Написана розписка передбачає відповідальність за невчасне виконання зобов'язання. Крім майнової шкоди йому була заподіяна моральна шкода,яку він оцінює в 5000 гривень. Вона полягає в душевних стражданнях,яких він зазнав у зв'язку з небажанням відповідача виконати свої обов'язки згідно укладеного ними договору ( розписки ) ,а саме відповідач не хоче визнавати свою провину та повертати кошти в розмірі 32 тисячі гривень. Так як замовлена у відповідача плитка потрібна була йому для ремонту оселі, він планувався восени 2013 року ,він залишився без ремонту та без будівельників з якими домовлявся . Тому він просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 32 тисячі гривні , моральну шкоду в розмірі 5000 гривень,та судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 змінив позов про стягнення боргу за борговою розпискою до ОСОБА_4 ,вказав про стягнення грошей передплати за непоставлений товар, з відповідачки відповідно до усного договору, де розписка є як гарантія виконання зобов'язань і новий письмовий договір А тому наполягав на тих же вимогах : стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 32 тисячі гривень , моральну шкоду в розмірі 5000 гривень,та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечував проти позову ,вказавши суду , що вимоги позивача необґрунтовані ,оскільки позивач просить стягнути кошти за борговою розпискою ,тоді як в позові посилається на те що між ними виникли договірні зобов'язання,щодо договору поставки кахеля, що підтверджується рахунками- фактури. Відповідач не заперечує , що їй ,як продавцю передані грошові кошти на поставку кахелю в сумі 16 тисяч гривень згідно прибуткового ордеру , а ФОП ОСОБА_5 зобов'язалась його поставити .Вважає, що позов до позивача заявлено неправомірно , оскільки відповідачка лише продавець магазину ,власником є ФОП ОСОБА_5 Розписка була написана ОСОБА_4 в приміщенні магазину у присутності продавців та позивача , який ображав та погрожував розправою,змусив відподачку написати на його ім'я розписку про отримання , «суму предоплати за непривезенний товар ». Тому між сторонами не виникало боргових зобов'язань. В борг відповідачка кошти не отримувала . Крім того, в розписці наданій позивачем не було визначено,що грошові кошти передаються саме в якості займу з обов'язком наступного повернення. Таким чином істотні умови договору позики, які обов'язкові в силу ч.1 ст 1046 ЦК України в розписці, яку написала ОСОБА_4 не встановлені. Відсутність такої оговори є підставою для відмови у позові до позичальника про отримання коштів. Позивачем не надавалось в підтвердження існування боргу копії договору займу всупереч вимогам до ст. 1046 , 1047 ЦК України. А в поданій позивачем розписці відсутня фіксація факту передачі грошових коштів від позивача відповідачу в якості займу,відсутня і умова про передачу грошових коштів у власність. Із розписки чітко вбачається,що кошти були отримані відповідачем за доставку товару,кошти відповідача ОСОБА_4 у власність (або) розпорядження не отримувала. Верховний Суд України у правовій позиції,викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63 цс13 , вказав , що досліджуючи боргові розписки чи договори позики , суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору,незалежно від найменування документа .і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. ОСОБА_4 написала розписку під тиском та у якості гарантії сплати коштів за несвоєчасну поставлену продукцію ( кахелю ) ФОП ОСОБА_5

Відповідно до ст. 545 ч.1 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання,кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Позивачем не надано в порушення стст..10 , 59-60 ЦПК України належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог в обсязі необхідному та достатньому для задоволення позовних вимог. Тому вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення з позивача боргу за борговою розпискою в сумі 32 тисячі гривень, а й відповідно моральної шкоди.

Суд вислухавши , позивача , представника відповідача , дослідивши письмові матеріали по справі вважає , що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, а згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Судом встановлено , що згідно розписки від 18.01.2014 року , відповідачка ОСОБА_4,яка працює в ФОП ОСОБА_5 «зобов'язується повернути ОСОБА_1. суму передплати по акту-фактурі № 135 , 136 , 137 від 2.10.2013 року в сумі 16 000 тисяч гривень не пізніше не пізніше 15 лютого 2014 року» (а.с. 25 ) Відповідно розписки від 20.02.2014 року , відповідачка « ОСОБА_4 зобов'язується повернути ОСОБА_1. суму передплати за непривезений товар в сумі 2000 доларів США не пізніше 15 березня 2014 року по курсу на момент виплати до гривні. В випадку невиконання строків повернення до 15.03.2014 року ,сума повернення з урахуванням компенсації становить 32 000 гривень «. ( а.с.24 )

Із рахунку-фактури № СФ-0000135 від 2. 10 2013 року вбачається, ОСОБА_1 замовив плитку настінну на суму 9617,40грн.,постачальник ФОП ОСОБА_5 Із рахунку -фактури № СФ-0000137 від 2.10.2013 року ОСОБА_1 замовив структуру на суму 852,77грн . Відповідно до рахунку- фактури №СФ-0000136 замовив плитку напільну на суму 12383 ,94 грн.-постачальник ФОП ОСОБА_5 ( а.с. 19-21 ) . На рахунках-фактурах стоїть печатка ФОП ОСОБА_5 Тобто позивач замовив поставку товару на загальну суму 22 864 ,11 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового ордеру № 456 від 2.10.2013 року від ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_5 отримано 16 000 гривень. - предоплата( а.с.23 ) .На прибутковому ордері та рахунках-фактурах стоїть підпис відповідачки ОСОБА_4

Але договір про поставку продукції (плитки ) та договір купівлі-продажу між сторонами в письмовому вигляді укладеними не були.

Із пояснень позивача , вбачається що обумовлений ним товар ( кахель ) не був поставлений йому в строки ,які вони оговорили з продавцем ОСОБА_4 .Із наданого гарантійного листа ФОП ОСОБА_5 .від 27.11.2013 року вбачається , що відповідно заяви позивача про повернення передоплати в сумі 16 000гривень, ФОП ОСОБА_5 зобов'язується повернути вказану суму передплати не пізніше 10.12.2013 року. ( а.с.22 ) А із розписок наданих суду вбачається , що відповідач брав на себе зобов'язання, повернути передплату за непоставлений товар у обумовлені строки . Таким чином, ОСОБА_1 вручив ОСОБА_4 суму 16 000 гривень , як попередню оплату товару. ОСОБА_4 отримала від позивача аванс, а тому повернення суми 32 тисячі гривень (подвійна сума) позивачеві є безпідставна. Аванс, виконує разом з платіжною функцією функцію підтвердження укладення договору . Таким чином , якщо сторона, яка отримала аванс, не виконала своїх зобов'язань по договору ,друга сторона має право вимагати тільки повернення авансу, а не уплати його подвійної суми. Аналогічно, і випадку невиконання зобов'язання відповідальною буде сторона, що передала аванс, вона незалежно від невиконання зобов'язань має право вимагати повернення авансу. Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо продавець ,який одержав суму попередньої оплати товару не передав товар у встановлений строк ,покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, до судових витрат, серед іншого, відносяться судовий збір , а згідно ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача суми відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, на думку суду,вина відповідача не доведена. Позивачем не надано ніяких доказів завдання йому відповідачем моральної шкоди та не підтверджено нічим розмір такої моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526 , 693 , 1167 ЦК України, ст. ст.60, 79, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму передплати (за недоставлений товар ) у розмірі 16 ( шістнадцять) тисяч гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами,які приймали участь у справі , але не були присутні в залі судового засідання при оголошенні рішення в той же строк ,з дня отримання ними копії рішення.

Суддя : Мясоєдова О.М.