Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2014 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Зубович А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Орджонікідзевський РВ у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.
В позовній заяві вказує, що позивач є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2 - на підставі договору купівлі -продажу від 26.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстр. № 832).
В квартирі АДРЕСА_2 після її придбання ніхто не проживав, а тому в січні 2011 року донька позивача звернулась до неї з проханням надати можливість тимчасово проживати та зареєструватися в цій квартирі зі своєю сім'єю - донькою ОСОБА_5 та чоловіком - ОСОБА_2
З довідки, наданої за місцем знаходження квартири АДРЕСА_3, видно, що за даною адресою проживають та зареєстровані з січня 2011 року ОСОБА_3, 1982 р. н„ ОСОБА_2. 1981 р. н.. ОСОБА_5, 2007 р. н.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2012 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та її чоловіком - ОСОБА_2

Після розлучення ОСОБА_3 з донькою - ОСОБА_5 залишилися проживати в квартирі позивача, а колишній зять забрав свої речі і виїхав на постійне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час відповідач ОСОБА_2 одружився, має нову сім'ю, проте не знявся з реєстрації в квартирі, хоча не проживає в ній понад два роки.

Відповідач не приймає участі у будь-яких витратах, пов'язаних з утримання в належному стані квартири та не оплачує витрати на комунальні послуги та на утримання будинку, хоча розрахунок цих витрат проводиться на всіх осіб, які зареєстровані в квартирі.

Після спливу одного року непроживання відповідача без поважних причин в указаній квартирі позивач неодноразово зверталася до відповідача особисто з пропозицією знятися з реєстрації. Відповідач не заперечував знятися з реєстрації в цій квартирі, проте, посилався на брак часу, на зайнятість на роботі тощо. До теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 не знявся з реєстрації, не проживає в квартирі понад два роки.

В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

В судове засідання треті особи не зявилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2 - на підставі договору купівлі - продажу від 26.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстр. № 832). Право приватної власності на квартиру підтверджено витягом з реєстру про державну реєстрацію прав від 27.10.2010 року, витяг № 27794501.

Згідно довідки, наданої за місцем знаходження квартири АДРЕСА_3, за зазначеною адресою зареєстровані з січня 2011 року ОСОБА_3, 1982 р. н„ ОСОБА_2. 1981 р. н.. ОСОБА_5, 2007 р. н.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені терміни провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку в наявності є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову відповідно до вимог ст.174 ЦПК України.

Керуючись ст..72 ЖК України, ст.ст. 10,11,174,209,212, 214,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Орджонікідзевський РВ у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 52 у будинку № 214 по пр. Леніна у м. Запоріжжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: А.В.Воробйов