У Х В А Л А

Справа №338/2342/13-ц

26.12.2014 смт. Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді : Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції від 07.11.2014 року про скасування процесуального документу, на постанову державного виконавця Любенько Н.Я. від 07.11.2014 року про поновлення виконавчого провадження та на постанову від 10.11.2014 року про стягнення виконавчого збору, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою в порядку ст.383 ЦПК України в якій поставив питання про скасування постанови, що винесена начальником ВДВС Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_2 від 07.11.214 року, якою скасовано постанову державного виконавця Любенько Н.Я. про закінчення виконавчого провадження від 13.02.2014 року у виконавчому провадженні №41519119 по виконанню рішення суду відповідно до виконавчого листа №338/2342/13ц виданого 09.01.2014 року. Одночасно скаржник просить скасувати постанови, які були винесені внаслідок скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зокрема постанови державного виконавця Любенько Н.Я. від 07.11.2014 року про поновлення виконавчого провадження та постанови від 10.11.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору, що винесені в межах виконавчого провадження №41519119.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 09.01.2014 року Богородчанським районним судом видано виконавчий лист №338/2342/13ц за рішенням суду про стягнення з нього в користь ОСОБА_3 боргу в сумі 1300000 грн.

10.01.2014 року стягувачем направлено заяву про відкриття виконавчого провадження до відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції.

15.01.2014 року державним виконавцем Любенько Н.Я. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №41519119 і надано семиденний строк (до 22.01.2014 року) на добровільне виконання судового рішення.

22.01.2014 року до відділу ДВС було подано клопотання про визнання мирової угоди, за умовами якої сторони домовились про добровільне виконання судове рішення.

22.01.2014 року начальник відділу ДВС передав до суду заяву про визнання мирової угоди і 03.02.2014 року дана угода визнана судом.

Таким чином, боржник виконав усі необхідні дії по виконанню судового рішення і 13.02.2014 року постановою державного виконавця Любенько Н.Я. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Вказана постанова була затверджена начальником ДВС ОСОБА_2

Проте, 07.11.2014 року начальник ДВС ОСОБА_2 виніс постанову про скасування процесуального документу - постанови про закінчення виконавчого провадження, керуючись ст. 67 ЦПК України та ст. 25,28,83 Закону України «Про виконавче провадження». Мотивом прийняття такого процесуального рішення було те, що виконавче провадження на час розгляду клопотання про затвердження мирової угоди судом не зупинялось, а тому не можна вважати, що у встановлений семиденний строк, з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, рішення було виконано боржником. У п.3 цієї постанови начальник ДВС вказав про необхідність винести постанову про стягнення виконавчого збору. Відповідно до вказівок начальника відділу державний виконавець Любенько Н.Я. 07.11.2014 року поновила виконавче провадження №41519119 і 10.11.2014 року винесла постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 130344,10 грн. Вказані постанови скаржник вважає незаконними, просить їх скасувати .

В судовому засіданні представник скаржника подану скаргу підтримав з викладених підстав.

Представник ВДВС Богородчанського районного управління юстиції в судове засідання на розгляд скарги не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №338/2342/13ц виданого 09.01.2014 року Богородчанським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 боргу в сумі 1300000 грн. за заявою стягувача від 10.01.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_4 15.01.2014 року відкрито виконавче провадження і надано семиденний строк боржнику, який обчислювався до 22.01.2014 року, на добровільне виконання судового рішення. В межах встановленого строку, а саме 22.01.2014 року до відділу ДВС боржником та стягувачем було подано спільне клопотання про передачу до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області угоди від 14.01.2014 року, яка укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про добровільне виконання судового рішення. Того ж дня мирова угода разом з заявою начальника ДВС ОСОБА_2 була подана до суду для вирішення питання про її визнання. Таким чином, боржник, врегулювавши з стягувачем питання виконання судового рішення шляхом затвердження мирової угоди, виконав на той момент усі необхідні дії, спрямовані на забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, відкривши виконавче провадження у постанові вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Лише у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Відповідно до змісту ч.3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір та витрати повязані з організацією та проведенням виконавчих дій не стягуються у разі отримання підтвердження про виконання рішення суду боржником.

Судом встановлено, що 22.01.2014 року до відділу ДВС боржником було подано клопотання про визнання мирової угоди, за умовами якої сторони домовились про добровільне виконання судове рішення. Заява про визнання мирової угоди була скерована до суду. Таки чином державний виконавець не вчиняв у виконавчому проваджені жодних дій, спрямованих на примусове виконання судового рішення. А тому підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору у державного виконавця не було.

Разом з тим, начальник відділу ДВС Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_2 вправі був скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, яке завершено з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.49 Закону, оскільки ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.09.2014 року було скасовано ухвалу суду першої інстанції від 03.02.2014 року про визнання мирової угоди та повернуто справу для продовження розгляду.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 383-387 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Любенько Н.Я. від 10.11.2014 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №41519119, відкритому на підставі виконавчого листа №338/2342/13ц, що виданий Богородчанським районним судом 09.01.2014 року.

У задоволенні решти вимог по скарзі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пяти днів шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя