Справа № 450/3331/13-ц Провадження № 2/450/302/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"17" листопада 2014 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді - Данилів Є.О.

при секретарі - Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення,-

в с т а н о в и в :

19.09. 2013 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом виселення. Позивач у позовній заяві просить суд виселити ОСОБА_2, 1947 р.н., ОСОБА_3, 1973 р.н., ОСОБА_4, 1993 р.н. із житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Позивач у позовній як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. У зазначеному будинку зареєстровані та проживають: позивач - ОСОБА_1, відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірваний. На теперішній час сімейні відносини між позивачем та відповідачами припинені. Відносини між позивачем та відповідачами на даний час є не приязними. Договору оренди чи іншого договору на користування житловим приміщенням, що перебуває у власності позивача відповідачі не укладали. Тому, позивач вправі усунути порушення свого права власності, яке не пов'язане із позбавлення володіння житловим будинком, шляхом виселення відповідачів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, проте його представник ОСОБА_5 подала суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без її участі та участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без участі відповідачів чи відкладення розгляду справи до суду від останніх не надходило.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 16.03. 2011 року /а.с. 4 / ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Встановлено, що у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, 1953 р.н., відповідачі: ОСОБА_2, 1947 р.н., ОСОБА_3, 1973 р.н., ОСОБА_4, 1993 р.н., що стверджуються Довідкою № 2610 від 07.08. 2013 року, що видана виконавчим комітетом Пустомитівської міської ради / а.с. 25/ та Будинковою книгою на житловий АДРЕСА_1 /а.с. 26-32/.

Встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.08. 1986 року у справі № 2 - 312/1986 р., яке набрало законної сили /а.с. 10/ та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.12. 1986 року /а.с. 11/.

Встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.12. 2011 року у справі № 2-1316/1277/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок та встановлення порядку користування таким /а.с. 6-7/, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14.05. 2012 року у справі № 1316/2-1277/11 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05. 12. 2011 року /а.с 8-9/, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 та встановлення порядку користування таким, відмовлено.

Із Довідки № 8919 від 09.09. 2013 року, видана Пустомитівським РВ ГУМВСУ у Львівській області /а.с. 24/ слідує, що 05.08.2013 року в Пустомитівський РВ ГУ МВС України у Львівській області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, житель АДРЕСА_1 про те, що онук спричинив йому тілесні ушкодження по місцю проживання. Вказана заява зареєстрована в журналі ЄО за №3752 від 05.08.2013 року та внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943 від 05.08.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Сторонами суду не представлено та судом не здобуто доказів того, що між позивачем, як власником житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідачами укладався договір оренди та що у існує правова підстава для проживання відповідачів у зазначеному вище житловому будинку.

З аналізу ч. 1 ст. 156 ЖК України у сукупності із ч. 1 ст. 405 ЦК України слідує, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

В силу вимог ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відтак, право на проживання осіб у житловому приміщенні є похідним від волі власника житлового приміщення.

Законом визначено принцип непорушності права власності і в тому випадку коли таке не пов'язане з правомочністю, щодо володіння майном, так:

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

На підставі наведеного суд прийшов до переконання, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 володіє на праві власності житловим будинком АДРЕСА_2, що стверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14927705 від 16.06. 2007 року. Та квартирою АДРЕСА_3, що стверджується Договору купівлі - продажу від 30.12. 2003 року, зареєстровано в реєстрі за № 1 - 4375.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів користь позивача слід стягнути документально підтверджені понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, ч. 1 ст. 88, ч. 2 ст. 197, ст.ст. 209, 212 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1, - задоволити.

Виселити ОСОБА_2, 1947 р.н., ОСОБА_3, 1973 р.н., ОСОБА_4, 1993 р.н. із житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, 1947 р.н., ОСОБА_3, 1973 р.н., ОСОБА_4, 1993 р.н. в користь ОСОБА_1 114, 70 грн. понесених позивачем судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяЄ. О. Данилів