АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1383/14 Справа № 2-547/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Категорія 45
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ від 4 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (треті особи: Дніпродзержинська міська рада, Управління державного земельного кадастру у м.Дніпродзержинськ, Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора) про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, скасування державних актів про право на землю; за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Баглійського райсуду м.Дніпродзержинськ від 4.12.2013р. з врахуванням виправлень ухвалою того ж суду від 28.01.2014р. позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (правонаступника ОСОБА_5Г.) задоволено, ухвалено визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_3 на 5/6 частин земельної ділянки та ОСОБА_6 на 1/6 частину цієї ділянки зі скасуванням їх Державних актів на землю; у задоволенні вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про визнання будівництва самочинним та його знесення відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 просили скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону. 26.02.2014р. ОСОБА_6 померла, у звязку з чим у якості її правонаступника до участі у справі залучено ОСОБА_2 (а.с.253 т.1, а.с.11,12 т.2).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Житловий будинок №83 на Жовтневому проїзді у м.Дніпродзержинськ належав ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відповідно по 5/6 та 1/6 частині на підставі свідоцтв про право на спадщину від 31.10.2003р. та від 29.04.2004р. (а.с.122,123,130 т.1). 7.05.2004р. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим договором подарували належний їм будинок з господарчими будівлями та спорудами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.7,8 т.1).

Рішенням Дніпровського райсуду м.Дніпродзержинськ від 30.11.2006р. за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 визнано право власності на гаражні бокси по ремонту та обслуговуванню автомобілів площею 115,2кв.м. з допоміжними спорудами за адресою Жовтневий проїзд,83 у м.Дніпродзержинськ (а.с.10 т.1). Право власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_7 12.12.2006р. зареєстровано у Державному реєстрі права власності на нерухоме майно (а.с.17). Ухвалою Дніпровського райсуду м.Дніпродзержинськ від 18.06.2008р. рішення від 30.11.2006р. скасовано за нововиявленими обставинами, а позовну заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_7 4.09.2009р. залишено без розгляду (а.с.29.30).

14.06.2008р. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1018га адресою Жовтневий проїзд,83 у м.Дніпродзержинськ відповідно у 5/6 та 1/6 частинах, а 21.09.2011р. Державні акти на право власності на земельну ділянку відповідно площею 0,1000 та 0,018 га (а.с.18,19,31,32,61-66,83 т.1).

Судом першої інстанції встановлено, що при укладенні договору дарування 7.05.2004р. будинку №83 по Жовтневому проїзду у м.Дніпродзержинськ ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від набувачів було приховано факт того, що земельна ділянка за вказаною адресою належала на праві власності спадкодавцеві. У звязку з цим відносно ділянки угод не укладалось. З врахуванням вимог ч.1 ст.120 ЗК України, у редакції, яка діяла на час відчуження 7.05.2004р. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 належного їм будинку з господарчими будівлями та спорудами ОСОБА_4 та ОСОБА_7 при переході права власності на будівлю і споруди до нових власників переходить і право власності на земельну ділянку. У п.10 договору дарування від 7.05.2004р. зазначено, що зміст ст.120 ЗК України нотаріусом розяснено сторонам договору. Вказана обставина ними засвідчена своїми підписами.

Враховуючи зазначені обставини та вимоги закону, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ч.1 ст.203,ч.1 ст.215,ст.ст.377,376,1301 ЦК України, ст.ст.120,131 ЗК України ухвалив рішення про визнання недійсними свідоцтв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про право на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою Жовтневий проїзд,83 у м.Дніпродзержинськ та про скасування їх Державних актів на право власності на цю земельну ділянку та про відмову у знесенні самочинного будівництва у звязку з відсутністю доказів про порушенням ним прав та інтересів ОСОБА_6.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про неправильність рішення суду першої інстанції безпідставні. Доводи про відсутність у рішенні суду посилань на норми матеріального права суперечать дійсному змісту рішення, у якому норми матеріального права (як цивільного, так і земельного законодавства) фактично наведені. Посилання в апеляційній скарзі на необхідність застосування норм земельного законодавства, а саме, ст.120 ЗК України з внесеними до неї у 2007 році змінами, безпідставні, оскільки відповідно до вимог ст.5 ЦК України норми матеріального права застосовуються у тій редакції, у якій вони існували на момент виникнення спірних правовідносин. Дійсність договору дарування від 7.05.2004р. ніким із сторін не оспорювалась і не оспорюється. Судом встановлено та не заперечувалось ніким із сторін те, що на момент відчуження будинку зі спорудами у 2004 році земельна ділянка за адресою Жовтневий проїзд,83 у м.Дніпродзержинськ фактично перебувала у приватній власності з 12.01.1999р. (а.с.83). Дійсно, враховуючи положення спеціальної ст.120 ЗК України у редакції, що існувала на час відчуження будинку, право власності на земельну ділянку могло перейти до нових власників і за відповідною цивільно-правовою угодою. Той факт, що відчужувачі зазначеним правом не скористались, не свідчить про те, що переходу права на земельну ділянку до нових власників взагалі не відбулось. Доводи в апеляційній скарзі про те, що у договорі дарування не зазначено розміру земельної ділянки суперечать дійсному змісту договору, у якому фактично вказаний розмір зазначено. При цьому посилання в апеляційній скарзі на пропуск ОСОБА_4 та ОСОБА_7 строку позовної давності безпідставні. За положеннями ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності, за ч.1 ст.261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. У разі, якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, згідно ч.5 ст.267 ЦК України порушене право підлягає захисту. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними виданих у 2008 році свідоцтв про право на спадщину ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зазначалось, що про вказаний факт їм стало відомо у вересні 2011 року. На підтвердження цієї обставини ними надано відповідну довідку Управління Держкомзему у м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 9.11.2011р., у якій повідомлено про те, що земельна ділянка за адресою Жовтневий проїзд,83 у м.Дніпродзержинськ зареєстрована за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 14.06.2008р. (а.с.16). Доказів про те, що їм стало відомо про свідоцтва раніше ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Враховуючи зазначену обставину, факт звернення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до суду 20.12.2011р., а також наведені вимоги діючого законодавства, немає підстав вважати пропущеним ними строку позовної давності.

Таким чином рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинськ від 4 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді :