У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Куцина М.М., Бондаренка Ю.О.,

при секретарі Маринець Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за заявою позивача ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Синевирської сільської ради, ОСОБА_2 про скасування рішення виконкому Синевирської сільської ради та скасування свідоцтва про право власності на 1/3 частину пекарні, видане ОСОБА_2, та визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/3 частини приміщення хлібопекарні, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Синевирської сільської ради Міжгірського району та співвідповідачки ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення Синевирської сільської ради № 21 від 21 червня 2002 року та скасування виданого на підставі цього рішення свідоцтва ОСОБА_2 про право власності на 1/3 частини хлібопекарні, що розташована в с. Синевир № 1082.

Позивач зазначав, що рішенням тимчасової комісії з розпаювання та рішення правління Синевирського споживчого товариства (далі Синевирське ССТ) від 22 квітня 2002 року № 5 позивачу ОСОБА_2 та співвідповідачці ОСОБА_1 було передано у спільну часткову власність частину хлібопекарні в с. Синевир № 1082 площею 150 кв.м. та земельну ділянку під будівлею площею 150 кв.м. відповідно до суми пайових внесків, оціночною вартістю хлібопекарні - 2672 грн. та оціночною вартістю земельної ділянки під будівлею - 968 грн.

Виконком Синевирської сільської ради 19 листопада 2002 року прийняв рішення про оформлення права спільної часткової власності на зазначене майно відповідно до внесеного паю.

Позивач зазначає, що його майновий пай в Синевирському ССТ дійсно становив суму 23 грн. Однак за рахунок внесених ним додаткових грошових внесків згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 1762 від 24.06.1993 р. на суму 1000 крб. та квитанції до прибуткового касового ордеру №1016 від 12 листопада 2000 року на суму 500 грн., його майновий пай значно збільшився. Але незважаючи на це майно хлібопекарні, на яке він теж претендував було виділене і зареєстроване лише за ОСОБА_2 з чим позивач не згідний.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив скасувати рішення виконкому Синевирської сільської ради № 21 від 21 червня 2002 року в частині, що порушує його майнові права на частину будівлі хлібопекарні та просив скасувати свідоцтво ОСОБА_2 про право власності на 1/3 частину пекарні від 3.09.2002 року.

У суді позивач в порядку ст. 31 ЦПК України подав заяву про збільшення позовних вимог, просив визнати за ним - ОСОБА_1 право власності на 38 % від 1/3 частини споруди пекарні, а за ОСОБА_2 визнати право власності на 62 % від 1/3 частини вказаної споруди.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30.08.2010 року позовні вимоги позивача задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано рішення за №21 від 21.06.2002 року виконкому Синевирської сільської ради (пункт 2) в частині оформлення права власності на частину хлібопекарні площею 149 м.кв. с. Синевир №1082 у цілому за ОСОБА_2 та свідоцтво про право власності на 1/3 частину приміщення хлібопекарні в с. Синевир, №1082, видане виконкомом Синевирської сільської ради від 03.09.2002 року на підставі рішення виконкому за №21 від 21.06.2002 року. Визнано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності 35,71% від 7/3 частини приміщення або 54,72 м.кв.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2011 року рішення Міжгірського районного суду від 30 серпня 2010 року скасовано, а у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Заявник, посилаючись на те, що в результаті перевірки прокуратурою Міжгірського району Закарпатської області встановлено, що рішення за №21 від 21.06.2002р. виконкому Синевирської сільської ради є підробленим та, керуючись ст.. 361, 362, 364-1, 365 ЦПК України, просив рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2011 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у зв'язку з нововиявленими обставинами. Зокрема, вказує на те, що дана обставина, встановлена постановою прокурора Міжгірського району Закарпатської області від 30 листопада 2013 року, не була і не могла бути відомою сторонам і суду апеляційної інстанції ні під час розгляду справи, ні під час ухвалення рішення, і є істотною для справи, оскільки впливає на її вирішення по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, викладені взаяві, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які містяться у п.5 Постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК, є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

В даному випадку, факт підробки рішення за №21 від 21.06.2002р. виконкому Синевирської сільської ради не був предметом доказування при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції.

За змістом ст.ст. 58, 60, 130 та 179 ЦПК України предмет доказування - це обставини, що обґрунтовують заявлені сторонами вимоги чи заперечення, підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, та з приводу яких між сторонами існує спір.

З матеріалів справи вбачається, що позов обґрунтовувався невідповідністю рішення виконкому Синевирської сільської ради за №21 від 21.06.2002р.розміру майнових паїв сторін у спорі.

Рішення апеляційного суду, яке заявник просить скасувати за ново виявленими обставинами обґрунтовувалось тим, що позивач не надав суду сертифікату та фінансових документів про розмір його майнового паю у майні Синевирського ССТ яки би становив більше 500 грн., і відповідно до рішення ліквідаційної комісії від 10 серпня 2002 р. давав йому можливість визначати майнову частку квадратурою корисної площі за експертною оцінкою вартості будівель і споруд Синевивського споживчого товариства, а тому оскаржуване рішення Синевирської сільської ради № 21 від 21 червня 2002 року, яким оформлено право спільної часткової власності на частину будівлі хлібопекарні розміром 149 кв.м. є законним, оскільки таке прийняте відповідно до майнових паїв ОСОБА_2

Факт підробленя рішення Синевирської сільської ради № 21 від 21 червня 2002 року при розгляді по суті даної справи в суді першої та апеляційної інстанції не був предметом доказування і сторони на нього не посилались.

Зважаючи на наведене, колегія вважає, що постанова прокурора Міжгірського району Закарпатської області від 30 листопада 2013 року є доказом обставини, якою не обґрунтовувались доводи і заперечення сторін при розгляді справи і яка не підлягала встановлення при вирішенні спору, а тому не може бути визнана ново виявленою обставиною.

Керуючись ст. 361 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст.ст. 363-365 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 квітня 2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді