АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3205/14 Головуючий 1 інстанції: Шиянова Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Ізмайловій Г.Н., Пшенічної Л.В.,

при секретарі Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,-

в с т а н о в и л а:

18 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС ХМУЮ щодо невиконання рішення суду, в якій просив визнати дії державного виконавця неправомірними, постанову про закриття виконавчого провадження незаконною та зобовязати Жовтневий ВДВС ХМУЮ виконати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова на підставі виконавчого листа №2-879/11 від 30.08.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що з серпня 2013 року на примусовому виконанні Жовтневого ВДВС ХМУЮ перебував виконавчий лист №2-879/11, виданий Жовтневим районним судом м. Харкова 30.08.2013 року про зобовязання боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самовільно збудований паркан між домоволодіннями №7 та №9 по пр. Ілліча у м. Харкові. Однак, з моменту подачі виконавчого листа та до звернення його до суду виконавча служба не виконала повністю рішення суду та незаконно закрила виконавче провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 березня 2014 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 28 березня 2014 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати і ухвалити рішення, яким задовольнити його скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Розглядом справи встановлено, що 30 серпня 2013 року Жовтневим районним судом м. Харкова на підставі рішення суду від 04 червня 2013 року було видано виконавчий лист №2-879/11 про зобовязання боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знести самовільно збудований паркан між домоволодіннями №7 та №9 по пр. Ілліча у м. Харкові.

05.09.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

15.10.2013 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.І ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з повним фактичним виконання рішення суду, про що складено відповідний акт.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив із того, що державним виконавцем Жовтневого ВДВС ХМУЮ виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-879/11 від 30 серпня 2013 року закінчене у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в його діях відсутні порушення прав стягувача ОСОБА_1.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується, оскільки він ґрунтується на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які учасники процесу посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.8 ч. І ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повного фактичного виконання рішення суду.

Наявні матеріали справи свідчать про факт повного виконання рішення суду щодо зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 знести самовільно збудований паркан між домоволодіннями №7 та №9 по проспекту Ілліча у місті Харкові.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого цивільно-процесуального законодавства позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що в діях державного виконавця державної виконавчої служби Жовтневого ВДВС ХМУЮ.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст.. ст.. 213, 214, ч. 3 ст. 387 ЦПК України. Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -