РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, позбавлення права користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайнного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2009 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір дарування квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 2714. За умовами даного правочину ОСОБА_2 подарувала, а Позивачка прийняла в дар 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний правочин належним чином зареєстрований КП «БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської ради, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 листопада 2009 року. 24 листопада 2009 року, між вищевказаними сторонами укладено інший договір дарування частини квартири, який посвідчений нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 3970. Згідно и. 1 даного правочину ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір належним чином зареєстрований КП «БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської ради, що стверджується витягом про реєстрацію права власності па нерухоме майно від 27 листопада 2009 року. Внаслідок, укладення даних правочинів, позивачка набула право особистої приватної власності на квартиру в цілому. Дана обставина підтверджується довідкою від 01 грудня 2009 року, виданою КП «БТІ м. Ужгорода». Після прийняття даної квартири в дар, позивачка вступила у володіння та користування даним майном. Однак, нещодавно ОСОБА_1 стало відомо, що в належній їй квартирі зареєстрована ОСОБА_2 у зв'язку з чим, вона позбавлена можливості володіти та користуватися належним нерухомим майном на власний розсуд. Позивачка звернулась до відповідачки із проханням про зняття з реєстрації з даної квартири, оскільки така не проживає в ній з 2009 року. Однак, через перебування за кордоном тривалий час, ОСОБА_2 не взмозі самостійно знятись з реєстрації за вказаною вище адресою, чим створює перешкоди у користуванні власністю. Враховуючи вищевикладене та те, що право власності відповідачки на вказану квартиру припинилося, вона не проживає у квартирі, де зареєстрована більше 4 - х років, вона втратила право па проживання в ній, позивач просить визнати ОСОБА_2 - такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, та зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації місця проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився, представник позивача за довіреністю надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника на підставі наявних в матеріалі справи доказів. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позивачем вимоги визнає в повному обсязі.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно договору дарування від 08 серпня 2009 року посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 2714, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір дарування квартири. За умовами даного правочину ОСОБА_2 подарувала, а позивачка прийняла в дар 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської ради, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 листопада 2009 року встановлено, що власником 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Відповідно до договору дарування від 24 листопада 2009 року посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 3970, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір дарування квартири. За умовами даного правочину ОСОБА_2 подарувала, а позивачка прийняла в дар 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «БТІ м. Ужгорода» Ужгородської міської ради, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27 листопада 2009 року встановлено, що власником 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Згідно довідки виданої Комунальним підприємством «БТІ м. Ужгорода» від 01.12.2009 р. встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 в цілому.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Таким чином, будь-які правові підстави для перебування на реєстраційному обліку за адресою належного позивачу нерухомого майна у відповідача відсутні. Відповідач ОСОБА_2 знаходиться на реєстраційному обліку не за своїм місцем мешкання, чим створила перешкоди в реалізації права власності позивача.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ч.1, 2 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Своїм перебуванням по теперішній час на реєстраційному обліку за адресою належного позивачам майна, відповідач створює позивачам перешкоди в реалізації ними в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно положень ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно зі ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Як вбачається із позовної зави та матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 і не проживає по даній адресі без поважних причин більше чотирьох років, а її реєстрація за вказаною адресою позбавляє конституційного права позивача, як власника квартири вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, створює для неї зайві витрати по обслуговуванню та утриманню, враховуючи, що відповідач визнає позовні вимоги, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення, в частині вимог про позбавлення права користування квартирою та зняття відповідача з реєстрації місця проживання слід відмовити, оскільки щодо компетенції суду останній не може підміняти інший орган державної влади або місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України та Законами України віднесені до компетенції цього органу державної влади або місцевого самоврядування.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. 3, 6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 57, 58, 59, 60, 62, 63, 174, 209, 215-218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, позбавлення права користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 - такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.