печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Матійчук Г. О.,

при секретарі - Герасименко М.М.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Білик В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що в 2012 році між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» Комерційний Банк» було укладено п'ять Договорів строкових банківських вкладів в національній та іноземній валютах, строком на 12 місяців кожен: № SAMDN6896 від 04.01.2012 року; № SAMDN2307 від 12.06.2012 року, № SAMDN6910 від 01.11.2012 року, № SAMDN5058 від 29.10.2012 року, № SAMDN5098 від 29.10.2012 року.

04.07.2014 року нею була направлена вимога до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням повернути депозитні вклади, однак Банк ніяким чином на заяву не відреагував.

10.07.2014 року нею також була направлена скарга до Національного банку України про вжиття заходів щодо усунення зі сторони ПАТ КБ «ПриватБанк» порушення законодавства України та зобов'язання повернути належні їй кошти.

Невжиття заходів в порядку нагляду за банками України з боку НБУ призвело до порушення її прав та спричинило мольну шкоду в розмірі 2 400 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з викладених в ньому підстав,просила позопні вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, пославшись на його надуманість та відсутність причинно-наслідкового зв'язку між моральними стражданнями позивача та діями Національного банку України. Також наголосила, що з позовом до суду позивач звернулась 14.07.2014 року, а скаргу НБУ отримав 15.07.2014 року.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Встановлено що між в 2012 році між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» Комерційний Банк» було укладено п'ять Договорів строкових банківських вкладів в національній та іноземній валютах, строком на 12 місяців кожен: № SAMDN6896 від 04.01.2012 року; № SAMDN2307 від 12.06.2012 року, № SAMDN6910 від 01.11.2012 року, № SAMDN5058 від 29.10.2012 року, № SAMDN5098 від 29.10.2012 року.

04.07.2014 року позивачем була направлена вимога до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням повернути депозитні вклади, однак Банк ніяким чином на заяву не відреагував.

10.07.2014 року позивачем також була направлена скарга до Національного банку України про вжиття заходів щодо усунення зі сторони ПАТ КБ «ПриватБанк» порушення законодавства України та зобов'язання повернути належні їй кошти.

Позивач вважає, що невжиття заходів в порядку нагляду за банками України з боку НБУ призвело до порушення її прав та спричинило мольну шкоду в розмірі 2 400 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч.4 ст.5 Закону України «Про банки та банківську діяльність органам державної влади, в тому числі НБУ забороняється будь-яким чином впливати на керівництво чи працівників банків у ході виконання ними службових обов»язків або втручатись у діяльність банку, за винятком випадків , передбачених Законом .

Позивачем не надано суду доказів підтвердження факту заподіяння моральних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані , ступінь вини заподіювача, яких моральних страждань зазнав позивач, в якій грошовій сумі та з чого при цьому виходить.

Таким чином, оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази, вважає що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги не доведені в судовому засіданні, не обгрунтовані і у суду немає підстав вважати, що відповідач своїми діями завдав позивачу моральної шкоди .

Керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ч. 2 ст. 124 Конституції України, ст.ст. 10, 27, 28, 29, 30, 57-60, 84, 88, 169, 209, 212-214, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Національного банку України про стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: Г.О.Матійчук