Провадження № 2/554/3558/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

при секретарі - Юркіної Ю.Є.,

за участю прокурора - Шелудякової І.Ю.,

третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фінансового управління Миргородської РДА до ФОП ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про відшкодування до бюджету витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року Миргородський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Фінансового управління Миргородської РДА звернувся до суду з позовною заявою, в якій прохав стягнути з ФОП ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1, місце проживання ФОП 36028, АДРЕСА_1 на користь Фінансового управління Миргородської РДА (ГУДКУ в Полтавській області, р/р 0305, код 37845125, ОПЕР МФО 831019, призначення платежу КЕКД 24060301) суму витрат на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001357 в розмірі 1225 (одна тисяча двісті двадцять п'ять) грн. 44 коп.

На підтвердження своїх вимог вказував, що 16.04.2014 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за результатами розгляду кримінального провадження за №0001357 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та засуджено до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком в 1 рік та покладення обов'язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України. Зокрема, ОСОБА_1 судом засуджений за те, що 08.08.2013 року, близько 18 години 55 хвилин, останній, керуючи автобусом марки "БАЗ НОМЕР_2", рухаючись по автодорозі Миргород-Комишня, в напрямку с. Комишня, Миргородського району, в порушення вимог п.п. 10.1,11.2,19.1 а) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не ввімкнув на керованому ним транспортному засобі світлові пристрої, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з водієм гужової повозки під керуванням ОСОБА_3, який рухався на зустріч по своїй смузі руху та перевозив як пасажира ОСОБА_4. В результаті ДТП потерпілому ОСОБА_3, згідно з висновком судово-медичної експертизи №451 від 21.10.2013 року завдані тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани лобу, закритий перелом середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті, забій лівого колінного суглобу, та по ступеню тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров'я. Потерпіла ОСОБА_4, згідно висновку судово-медичної експертизи №442 від 15.10.2013 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забій грудного відділу хребта, правої гомілки, синців, що розташовані на передній поверхні правої гомілки у верхній середній нижній третині, на задній поверхні правого стегна, у верхній третині, на лобі зліва, в області лівої ліктьової ямки, на передній поверхні правої стопи, навколо лівого ока, навколо правого ока, садна, що розташовані на передній поверхні правої гомілки, в нижній третині, на передній поверхні лівої стопи та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я. Після отриманих тілесних ушкоджень потерпілі ОСОБА_3.з 08 по 09 жовтня 2013 року, та ОСОБА_4.з 11 по 18 жовтня 2013 року знаходилися на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ. Відповідно до довідки-розрахунку №3463, виданої Миргородською ЦРЛ, вартість фактичних витрат, втрачених на лікування потерпілого ОСОБА_3 становлять 153 грн.18 коп., а відповідно до довідки-розрахунку №3462, виданої Миргородською ЦРЛ, вартість фактичних витрат, витрачених на лікування ОСОБА_4 становлять 1072 грн. 26 коп.

19 травня 2014 року обвинувальний вирок щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.286 КК України набрав законної сили.

Також в ході судового розгляду було встановлено, що засуджений ОСОБА_1 станом на 08 жовтня 2013 року працював водієм у ФОП ОСОБА_2 та вчинив ДТП, внаслідок яких потерпілі ОСОБА_3. та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, саме при виконанні трудових обов'язків.

Відповідно до ст..1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Ч.2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Фінансове управління Миргородської РДА, в інтересах якого заявляється даний позов, є структурним підрозділом Миргородської РДА, діяльність якого регулюється Законом України "Про місцеві державні адміністрації". У відповідності до розділу ІІІ вищезазначеного Закону, у місцевих державних адміністрацій відсутні повноваження щодо звернення до суду за захистом інтересів держави.

Враховуючи, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, у зв'язку з чим перебували на лікуванні в Миргородській ЦРЛ, витрати на яке становили 1225 грн. 44 коп., що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Прокурор Шелюдякова І.Ю.підтримувала позов та прохала суд задовольнити його в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_1 підтримував позов та прохав суд задовольнити.

Відповідачпосправі у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв на адресу суду не надсилала.

Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши зібрані по справі належні, законні й допустимі докази, встановив наступне.

16 квітня 2014 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за результатами розгляду кримінального провадження за №0001357 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та засуджено до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком в 1 рік та покладення обов'язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України. Зокрема, ОСОБА_1 судом засуджений за те, що 08.08.2013 року, близько 18 години 55 хвилин, останній, керуючи автобусом марки "БАЗ НОМЕР_2", рухаючись по автодорозі Миргород-Комишня, в напрямку с. Комишня, Миргородського району, в порушення вимог п.п. 10.1,11.2,19.1 а) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не ввімкнув на керованому ним транспортному засобі світлові пристрої, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з водієм гужової повозки під керуванням ОСОБА_3, який рухався на зустріч по своїй смузі руху та перевозив як пасажира ОСОБА_4. В результаті ДТП потерпілому ОСОБА_3, згідно з висновком судово-медичної експертизи №451 від 21.10.2013 року завдані тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани лобу, закритий перелом середньої фаланги 3-го пальця лівої кисті, забій лівого колінного суглобу, та по ступеню тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров'я. Потерпіла ОСОБА_4, згідно висновку судово-медичної експертизи №442 від 15.10.2013 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забій грудного відділу хребта, правої гомілки, синців, що розташовані на передній поверхні правої гомілки у верхній середній нижній третині, на задній поверхні правого стегна, у верхній третині, на лобі зліва, в області лівої ліктьової ямки, на передній поверхні правої стопи, навколо лівого ока, навколо правого ока, садна, що розташовані на передній поверхні правої гомілки, в нижній третині, на передній поверхні лівої стопи та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Обвинувальний вирок суду набрав законної сили щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.286 КК України 19 травня 2014 року.

Відповідно до копії довідки-розрахунку №3462 від 06.12.2013р. ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ з 11.10.2013 р. по 18.10.2013 року, тобто 7 (сім) ліжко-днів, на стаціонарне лікування закладом охорони здоров'я затрачено 1072,26 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку №3463 від 06.12.2013 року ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ з 08.10.2013 р. по 09.10.2013 р., тобто 1 (один) ліжко-день, на стаціонарне лікування закладом охорони здоров'я затрачено 153,18 грн.

Згідно з копією характеристики від 25.11.2013 року, виданої ОСОБА_1, проте що він працює у ФОП ОСОБА_2 відповідно до трудового договору від 03.03.2013 року на посаді водія транспортного засобу.

Відповідно до копії посвідчення водія ОСОБА_1 НОМЕР_3, ОСОБА_1 мав право на керування категоріями транспортних засобів - А,В,С,D,E.

Згідно з копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 2004, дата реєстрації 06.10.2012р., власником є ОСОБА_2.

Відповідно до копії Свідоцтва про державу реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_4 від 20.03.2006 року, зареєстровано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, яка проживає за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з копією Дозволу №94/11 на перевезення пасажирів за маршрутом "Гадяч-Кременчук ч/з Миргород", рейси №538/537 марка автобуса БАЗ А079.24, РУТА 20 СПГ, від 06.05.2011 року до 06.05.2016 року, перевізником є ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року за №545 "Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчиниласуспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовомвказаних юридичних осіб.

ОСОБА_1 станом на 08 жовтня 2013 року працював за трудовим договором у ФОП ОСОБА_2 водієм транспортного засобу та вчинив ДТП, внаслідок яких потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження, саме при виконанні ним своїх трудових обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Враховуючи вищезазначене позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10, 60, ч. 1 ст. 88, ст. ст. 212, 213, 224-227 ЦПК України, ст. ст.1172, 1206 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Миргородського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фінансового управління Миргородської РДА до ФОП ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про відшкодування до бюджету витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити повністю.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 і.п.н.НОМЕР_1, місце проживання ФОП 36028, АДРЕСА_1 на користь Фінансового управління Миргородської РДА (ГУДКУ в Полтавській області р/р 0305, код 37845125, ОПЕР МФО 831019, призначення платежу КЕКД 24060301 суму витрат на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001357 в розмірі 1225 грн.44 коп.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до aпеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Октябрським районним судом м.Полтави за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів зо дня отримання копії рішення.

СуддяМ. О. Материнко