справа № 361/8984/14-ц
провадження № 2/361/3346/14
РІШЕННЯ

Іменем України

16 грудня 2014 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
при секретарі Чуняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ "КБ "Надра"), яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" (далі - Банк), звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 02 квітня 2008 року між Банком і ОСОБА_3 (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір № 149/П/23/2008-980, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 914400 грн., строком до 01 квітня 2033 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 17,99 % річних.

Цього ж дня, 02 квітня 2008 року, з метою забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком і ОСОБА_3 (далі також - Іпотекодавець) був укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2148.

Згідно із умовами договору іпотеки Позичальник передала в іпотеку Банку дві земельні ділянки: площею 0,1802 га, кадастровий номер :01:035:0021, та площею 0,1826 га, кадастровий номер :01:035:0031, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку (далі - предмет іпотеки), які належать відповідачу на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 02 квітня 2008 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованих у реєстрі за №№ 2140, 2144.

Відповідно до п. п. 3.3.2, 4.3.2, 4.3.3 кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язувалася суворо дотримуватись умов кредитного договору і договору іпотеки, своєчасно сплачувати мінімально необхідні платежі в розмірі 14013 грн. щомісячно до 10 числа кожного місяця.

Умовами п. п. 5.1, 5.2 кредитного договору передбачено, що у разі прострочення сплати мінімально необхідного платежу Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 10 % від суми кредиту у разі порушення вимог п. п 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору.

У порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 погашення кредиту своєчасно не здійснювала, нараховані відсотки за користування кредитом не сплачувала, тому у неї виникла заборгованість по сплаті кредиту, про що вона повідомлялася Банком.

Станом на 03 липня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 02 квітня 2008 рокуперед ПАТ "КБ "Надра" складає 2144558 грн. 63 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 913675 грн. 33 коп., заборгованість за відсотками - 1001288 грн. 42 коп., пеня за прострочення сплати кредиту - 138154 грн. 88 коп. і штраф - 91440 грн.

За змістом п. 4.2.4 кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань за цим договором у разі не внесення чергового платежу.

Згідно із п. 5.1.7 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем ОСОБА_3 забезпеченого зобов'язання Банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 149/П/23/2008-980 від 02 квітня 2008 рокув розмірі 2144558 грн. 63 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,1802 га, кадастровий номер :01:035:0021, та земельну ділянку площею 0,1826 га, кадастровий номер :01:035:0031, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, які належать відповідачу на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 02 квітня 2008 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованих у реєстрі за №№ 2140 і 2144, шляхом надання ПАТ "КБ "Надра" права продажу предмета іпотеки із укладанням від свого імені договору купівлі-продажу цього нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності та наданням усіх повноважень продавця щодо предмету іпотеки.

Представник позивача ПАТ "КБ "Надра" ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву,у якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_3 у суді позов визнала, проти звернення стягнення на предмет іпотеки не заперечувала. Разом з тим, при ухваленні судом рішення просила врахувати, що вона в період з 05 листопада 2011 року по 09 вересня 2014 року знаходилася в Київському слідчому ізоляторі, тому не мала можливості сплачувати кредит, у зв'язку з чим просила звільнити її від нарахованих за цей період сум штрафу, пені та відсотків.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

02 квітня 2008 року Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є позивач Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра", та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 149/П/23/2008-980.

Згідно із п. п. 1.1-1.4 кредитного договору Банк надав Позичальникові кредит у сумі 914400 грн., зі сплатою процентів у розмірі 17,99 % на рік, строком до 01 квітня 2033 року. Кредит надавався відповідачу для придбання нерухомості.

Цього ж дня, 02 квітня 2008 року, на виконання п. 2.1 кредитного договору в якості забезпечення Позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2148, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку Банку дві земельні ділянки площею 0,1802 га, кадастровий номер :01:035:0021, та площею 0,1826 га, кадастровий номер :01:035:0031, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, що належать Іпотекодавцю на підставі двох договорів купівлі-продажу цих земельних ділянок від 02 квітня 2008 року, посвідчених нотаріально та зареєстрованих у реєстрі за №№ 2140, 2144.

За умовами п. п. 3.3.2, 4.3.2, 4.3.3 кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язувалася належним чином виконувати свої зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків шляхом внесення щомісячного мінімально необхідного платежу в розмірі 14013 грн.

Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання за укладеним сторонами кредитним договором виконав, надав ОСОБА_3 кредит у вказаному вище розмірі для придбання нею нерухомості. У порушення умов кредитного договору відповідач взятих на себе зобов'язань щодо погашення кредиту належним чином не виконувала.

На підставі п. п. 5.1, 5.2 кредитного договору у разі прострочення сплати мінімально необхідного платежу Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, а також штраф у розмірі 10 % від суми кредиту у разі порушення вимог п. п 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору.

У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені, штрафу).

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 03 липня 2014 року ОСОБА_3 має перед ПАТ "КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором № 149/П/23/2008-980

від 02 квітня 2008 рокуна загальну суму 2144558 грн. 63 коп., з яких: 913675 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом, 1001288 грн. 42 коп. - заборгованість по сплаті відсотків,

138154 грн. 88 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту за період з 03 липня 2013 року по 02 липня 2014 року та 91440 грн. - штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за порушення умов даного договору.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці першому п. 27 постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 10561 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в абзаці другому п. 27 зазначеної постанови, істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із довідки № 08-23128 від 13 жовтня 2014 року, виданої Київським слідчим ізолятором Управління державної пенітаціарної служби України в м. Києві та Київській області, видно, що вироком Дарницького районного суду м. Києва із урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду м. Києва, відповідача ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. У період з 05 листопада 2011 року по 09 вересня 2014 року вона утримувалася в Київському слідчому ізоляторі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 подала до суду заяву, у якій просила врахувати дану обставину та звільнити її від сплати за вказаний період нарахованих сум штрафних санкцій (пені та штрафу) і відсотків.

За змістом ст. ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня), одночасне стягнення штрафу та пені за невиконання умов договору законом не дозволяється.

Доказів того, що штраф відповідачу ОСОБА_3 нарахований за інше порушення умов кредитного договору, ніж прострочення Позичальником сплати щомісячного мінімально необхідного платежу, позивачем суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "КБ "Надра" одночасно пені та штрафу буде подвійною відповідальністю відповідача за одне й те саме правопорушення, що ст. 61 Конституції України забороняється, у зв'язку з чим підстав для стягнення із відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 91440 грн. судом не вбачається.

Не містить також укладений сторонами 02 квітня 2008 рокукредитний договір положень про звільнення Позичальника від виконання зобов'язань за цим договором у разі тимчасового перебування в слідчому ізоляторі.

У зв'язку з наведеним, заява ОСОБА_3 про звільнення її від сплати нарахованих штрафних санкцій (пені та штрафу) і відсотків повністю задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи зазначену вище обставину, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення відповідачем виконання зобов'язання, суд вважає можливим зменшити розмір нарахованої відповідачу ОСОБА_3 пені до суми щомісячного мінімально необхідного платежу в розмірі 14013 грн.

Згідно із умовами п. 5.1.7 договору іпотеки у разі порушення Позичальником зобов'язань за кредитним договором Банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - отримати задоволення своїх вимог з вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом ст. 589 ЦК України, ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до умов п. п. 7.4, 7.5 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі рішення суду; домовленості сторін про передачу Банку права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку"; права Банку від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі за договором купівлі-продажу у порядку, визначеному ст. 38 Закону України "Про іпотеку".

За змістом ч. 1 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

У ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" про звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтуються на вимогах закону, умовах кредитного договору і договору іпотеки та підлягають задоволенню.

Однак, загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором підлягає зменшенню до 1928976 грн. 75 коп., з яких: 913675 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом, 1001288 грн. 42 коп. - заборгованість по сплаті відсотків та 14013 грн. - пеня за прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань за цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Із меморіального ордера № 162110216 від 15 серпня 2014 року вбачається, що за подачу до суду даної позовної заяви до ОСОБА_3 позивачем ПАТ "КБ "Надра" сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн.

Зазначена сума судового збору згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, ставками судового збору, визначеними ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 174, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 149/П/23/2008-980 від 02 квітня 2008 рокув розмірі 1928976 (один мільйон дев'ятсот двадцять вісім тисяч дев'ятсот сімдесят шість) грн. 75 коп., з яких: 913675 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом, 1001288 грн. 42 коп. - заборгованість по сплаті відсотків та 14013 грн. - пеня, звернути стягнення на предмет іпотеки: дві земельні ділянки площею 0,1802 га, кадастровий номер :01:035:0021, та площею 0,1826 га, кадастровий номер :01:035:0031, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, шляхом надання Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Надра" права продажу від свого імені предмета іпотеки з укладанням договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем.

Встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначену на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час реалізації предмета іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" судовий збір у сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.