АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7632/14 Справа № 200/2836/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бібік М.М. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 10 листопада 2005 року між ним та ЗАТ "Фінансовий Союз Банк", було укладено договір поруки № PAL/11, у відповідності до якого він поручився за належне виконання ПП ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № ГРН 619 Л від 09 листопада 2004 року. Починаючи з 10 листопада 2005 року по 17 серпня 2008 року ним було сплачено грошові кошти за кредитним договором у розмірі 698200 грн., а 27 лютого 2008 року відносно нього була порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 358 КК України та обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За вироком суду 27 жовтня 2010 року його було звільнено з під варти, після чого він тривалий час перебував на лікуванні. Крім того, він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою повернути йому сплачені кошти за кредитним договором, однак останній до теперішнього часу кошти не повернув. У зв'язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 698200 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2013 року, було змінено третю особу з ЗАТ "Фінансовий Союз Банк" на правонаступника ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк" (а.с. 70 Т.1).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року, було замінено третю особу з ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк" на ОСОБА_4 (а.с. 196 Т.1).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 698200 грн. та судовий збір в сумі 3441 грн. (а.с. 220 Т.1)

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову (а.с. 24 Т.2)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2014 року скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 52 Т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначене рішення цим вимогам закону не відповідає.

Так, задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що до позивача як поручителя у зв'язку з виконанням зобов'язань за кредитним договором переходять усі права кредитора в цьому зобов'язанні, у тому числі щодо стягнення в порядку регресу коштів, сплачених ним за кредитним договором, а оскільки позивач сплатив суму за кредитним договором, а відповідач зобов'язаний сплатити йому сплачену суму коштів за цим кредитним договором.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 листопада 2004 року між АБ "Південний" та ПП ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ГРН 619Л, згідно з умовами якого банк надав останньому кредит в розмірі 2000000 грн., а останній зобов'язався повернути кредит на умовах, визначених договором, із виплатою процентної ставки у розмірі 18 % річних та строком користування до 08 листопада 2005 року (а.с. 149 Т.1).

27 вересня 2005 року між АБ "Південний", ЗАТ "Фінансовий Союз Банк" та ПП ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого новий кредитор ЗАТ "Фінансовий Союз Банк" прийняв на себе права вимоги за кредитним договором від 09 листопада 2004 року № ГРН 619Л на суму 1496085,35 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних (а.с. 161 Т.1).

Із метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 10 листопада 2005 року між ЗАТ "Фінансовий Союз Банк", правонаступником якого є ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк", ПП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого останній взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеним кредитним договором з погашення кредиту в розмірі 945988 грн. 58 коп. та з погашення відсотків за користування кредитом за фактичний строк користування кредитом з 08 листопада 2005 року, а також пеню, штрафи та інші боргові зобов'язання, відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. п. 1.2, 2.1, 3.1 договору поруки) (а.с. 178 Т.1).

15 квітня 2011 року між ПАТ "Єкатеринославський комерційний банк", ПП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого новий кредитор ОСОБА_4 прийняв на себе права вимоги за кредитним договором від 09 листопада 2004 року № ГРН 619Л (а.с. 177 Т.1).

А згідно до копій прибуткових касових ордерів ОСОБА_3 здійснив погашення за кредитним договором від 09 листопада 2004 року № ГРН 619Л у період з 10 листопада 2005 року до 17 серпня 2008 року на загальну суму 698200 грн (а. с. 9-39 Т. 1).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 556 ЦК України передбачено, що після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Зазначені наслідки наступають у разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання відповідно до п. 2.3 умов договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи зобов'язання перед новим кредитором, а саме ОСОБА_6, за кредитним договором ОСОБА_3, як поручителем були виконані на суму 698200 грн., проте за договором поруки, як зазначалося вище, останній поручився на суму 945988 грн. 58 коп., а за договором відступлення права вимоги від 27 вересня 2005 року, укладеного між АБ "Південний", ЗАТ "Фінансовий Союз Банк" та ПП ОСОБА_2 новий кредитор ЗАТ "Фінансовий Союз Банк" прийняв на себе права вимоги за вказаним вище кредитним договором на суму 1496085,35 грн., у зв'язку з чим позивачем, як поручителем ці зобов'язання були виконані не у повному обсязі.

Проте суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув.

Також позивач як на підставу задоволення його вимог послався на вимоги ст. 556 ЦК України, проте ці вимоги можуть бути застосовані лише у випадку повного погашення поручителем заборгованості за кредитним договором, але позивачем відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, доказів повного погашення заборгованості за кредитним договором суду надано не було, у зв'язку з чим вимоги ст.556 ЦК України в даному випадку застосовані бути не можуть, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Крім того, суд першої інстанції, як на підставу задоволення позову послався на вимоги ст. 544 ЦК України, якою передбачено інші стягнення сум внесених поручителем, але на ці вимоги позивач у позовній заяві взагалі не посилався, просивши задовольнити позов саме на підставі ст. 556 ЦК України, а у відповідності до ст.10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах позовних вимог та на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, а тому рішення суд ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.О. Макаров

Судді Л.М. Болтунова

В.О. Тамакулова

м. Дніпропетровськ