Справа № 428/717/14-ц
Провадження № 2/428/478/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача Лукяненко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони мешкають у кімнаті АДРЕСА_1. 09.12.2013 року вони звернулися до Сєвєродонецької міської ради з заявою про передачу їм в порядку приватизації кімнати у гуртожитку, де вони мешкають. 30.12.2013 року на засіданні комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку м. Сєвєродонецька їх звернення було розглянуто та відмовлено у приватизації. Листом № 101 від 16.01.2014 р. позивачку ОСОБА_3 відповідач повідомив про відмову у приватизації кімнати у гуртожитку з причини відсутності права на участь у приватизації. Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приймали участь у приватизації частки квартири АДРЕСА_1 в 1993 р., але не використали повністю житлові чеки, що підтверджується довідками АТ Державний ощадний банк України - філія Сєвєродонецьке відділення № 1208 від 29.10.2013 р. та № 1207 від 29.10.2013 р., в яких вказано, що на приватизаційному депозитному рахунку по житловому чеку є залишок коштів в сумі 0,06 грн. у кожного. Оскільки позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 використали частково чеки, а не повністю, мають залишки коштів на приватизаційному депозитному рахунку, санітарна норма становить 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю, та приймаючи участь у попередній приватизації не перевищили санітарну норму, то вважають, що вони мають право на приватизацію житлового фонду в межах вартості невикористаних житлових чеків з доплатою особистих коштів. Тому позивачі вимушені були звернутись до суду з даним позовом та в уточненій позовній заяві ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять суд визнати дії Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради щодо відмови у приватизації кімнати АДРЕСА_1 незаконними; визнати за ними право на приватизацію кімнати АДРЕСА_1 та зобов'язати Сєвєродонецьку міську раду видати їм дозвіл на приватизацію кімнати АДРЕСА_1.

Представником відповідача УЖКГ Сєвєродонецької міської ради Лукяненко В.В. до суду подане письмове заперечення на позовну заяву, згідно з яким Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради цивільний позов ОСОБА_3 про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними та визнання права на приватизацію не визнає в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно з п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради № 1108 від 30.07.1997 р. «Про орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів» був визначений орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів - Управління житлово-комунального господарства.

Представник ОСОБА_3 (ОСОБА_1) до Органу приватизації з заявою на приватизацію житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, не зверталась.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, за згодою таких громадян можуть попередньо розглядатися комісіями із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків.

Зазначені комісії створюють відповідні місцеві ради з числа депутатів місцевої ради, представників місцевої державної адміністрації, відповідних фахівців (з питань житлово-комунального господарства, будівництва та містобудування, права, захисту прав людини) із залученням до її роботи власників гуртожитків (уповноважених ними осіб), управителів гуртожитків, власників або користувачів земельних ділянок, а також представників мешканців гуртожитків, об'єднань співвласників жилих та нежилих приміщень гуртожитків і представників громадськості.

Рішенням 67 чергової сесії Сєвєродонецької міської ради № 2899 від 19.02.2009 року створена постійна комісія з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків у м. Сєвєродонецьку.

30.12.2013 року на засіданні комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька було розглянуто звернення ОСОБА_3 щодо приватизації займаного житлового приміщення та прийнято рішення, яким не дозволено приватизацію кімнати в секції гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, згідно діючого законодавства України та надано роз'яснення.

Приватизація квартир, будинків та житлових приміщень у гуртожитках відбувається на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», та рішення сесії Сєвєродонецької міської ради п'ятого скликання «Про дозвіл на приватизацію житла у гуртожитках, які є власністю територіальної громади м. Сєвєродонецька» від 21 травня 2009 року № 3163.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина на приватизацію його жилих та нежилих приміщень.

Згідно довідки КП «СБТІ» № 1188 від 12.11.2013 року за ОСОБА_6 (раніше була ОСОБА_4) та ОСОБА_4 зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності частка квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 року Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд», згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 року. Зазначене фактично підтверджує наявність на підставі приватної власності у гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 об'єкту нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Даний факт вказує на те, що на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не розповсюджується дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Тому при розгляді звернення ОСОБА_3 щодо приватизації кімнати в секції гуртожитку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради діяла в межах та у порядку передбачених чинним законодавством України.

У зв'язку з викладеним, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, до суду подали заяви про розгляд справи без їх участі.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що до неї звернулися мати та син з проханням допомогти приватизувати кімнату в гуртожитку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. У 1993 році вони брали участь у приватизації квартири на 6 осіб та мають на праві приватної спільної сумісної власності по 10,2 кв.м. квартири АДРЕСА_1. Згодом позивачі виписалися з цієї квартири та прописалися у гуртожитку. Ордер на кімнату у них не зберігся. Довідка, яка видавалася ОСОБА_3, підтверджує факт, що дані про виділення їй в 1994 році кімнати АДРЕСА_1, не збереглися. На теперішній час ордеру на кімнату у гуртожитку в них немає, але в довідці з КП «Житлосервіс «Промінь» є запис, що позивачі фактично там мешкають і що ордер не зберігся. Коли позивачі звернулися з документами до Відділу приватизації, їх направили до комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків. Згодом вони звернулися до Сєвєродонецької міської ради, звідки в подальшому їм відмовили на тих підставах, що позивачі повністю використали житлові чеки і мають приватну власність. З даною відмовою вони не погоджуються, бо вважають, що санітарна норма становить 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю. Приймаючи участь у попередній приватизації в них залишилися залишки, які можна ще один раз використати з доплатою особистих коштів. Крім кімнати у гуртожитку у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає іншого житла. В даній кімнаті у гуртожитку вони проживають з 1994 року, майже 20 років. Коли позивачка ОСОБА_3 розірвала шлюб зі своїм колишнім чоловіком їй не було де жити, тому їй надали кімнату у гуртожитку. Так як ордер не зберігся, у неї є лише довідка від коменданту гуртожитку про те, що вона фактично там мешкає. Представник позивачів ОСОБА_1 просила задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти позовних вимог заперечувала.

Представник відповідача УЖКГ Сєвєродонецької міської ради Лукяненко В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала доводи, викладені у письмовому запереченні та додатково пояснила, що згідно відповіді на її запит до Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у вересні 2013 року позивачка ОСОБА_3 отримала на праві приватної спільної часткової власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2. Також пояснила, що санітарною нормою встановлено 21 кв.м. загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 кв.м. на сім'ю, а позивачі використали 10,4 кв.м. Тобто в них є право на 10,7 кв.м., але позивачі мають ще один об'єкт нерухомого майна на момент звернення до суду. Цей факт позбавляє їх права брати участь у приватизації кімнати у гуртожитку, тому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків. Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи вищевикладені керівні роз'яснення, суд вважає обгрунтованим звернення позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з даним позовом до суб'єктів владних повноважень в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

З рішення Сєвєродонецької міської ради народних депутатів № 1108 від 30.07.1997 року «Про орган приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів» вбачається, що органом приватизації житла Сєвєродонецької міської ради народних депутатів є Управління житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, за згодою таких громадян можуть попередньо розглядатися комісіями із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків.

Зазначені комісії створюють відповідні місцеві ради з числа депутатів місцевої ради, представників місцевої державної адміністрації, відповідних фахівців (з питань житлово-комунального господарства, будівництва та містобудування, права, захисту прав людини) із залученням до її роботи власників гуртожитків (уповноважених ними осіб), управителів гуртожитків, власників або користувачів земельних ділянок, а також представників мешканців гуртожитків, об'єднань співвласників жилих та нежилих приміщень гуртожитків і представників громадськості.

З рішення Сєвєродонецької міської ради № 2899 від 19.02.2009 року «Про створення комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та затвердження Положення про таку комісію» вбачається, що у м. Сєвєродонецьку створено комісію із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків та затверджено її Положення.

Згідно з Витягом із протоколу засідання комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька № 5 від 30.12.2013 року, на засіданні було розглянуто звернення ОСОБА_3 щодо приватизації кімнати у гуртожитку. В своєму зверненні ОСОБА_3 посилається на те, що вона мешкає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, з 12.08.1994 року, житлова площа складає 19,00 кв.м. У складі її сім'ї дві людини. Заборгованості по житлово-комунальних послугах не має. За попереднім місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1, брали участь у приватизації житла. Загальна площа квартири 46,6 кв.м, склад сім"ї 6 чоловік. Залишок житлового чеку складає 0,06 грн. Згідно з довідкою КП «СБТІ» за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності зареєстрована власність за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 року Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 р. ОСОБА_3 просила комісію розглянути можливість приватизації житлової кімнати в секції гуртожитку на залишок житлового чеку.

Рішенням комісії не дозволено приватизацію житлової кімнати в секції гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, згідно з діючим законодавством України та надано роз'яснення.

Згідно з копією листа № 101 від 16.01.2014 р. ОСОБА_3 було повідомлено, що 30.12.2013 року на засіданні комісії з забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків м. Сєвєродонецька було розглянуто її звернення щодо приватизації займаного житлового приміщення та було прийнято рішення, яким не дозволено приватизацію кімнати в секції гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Відмова мотивована тим, що за попереднім місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1, вони з сином брали участь у приватизації житла. Залишок житлового чеку складає 0,06 грн. у кожного, що дає право на приватизацію 0,3 кв.м. загальної площі квартири (будинку). Згідно довідки КП «СБТІ» за ними на праві приватної спільної сумісної власності зареєстрована власність за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 року Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 р. З урахуванням діючого законодавства України у позивачів відсутнє право на приватизацію житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір про правомірність відмови у приватизації кімнати у гуртожитку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до cт. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб рядового і начальницького складу та працівників Міністерства внутрішніх справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, рятувальників та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 15.10.1993 р., виданого Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 р. та записаного у реєстрову книгу за № 537, квартира АДРЕСА_1 знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_8 та членів його родини ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4. Загальна площа квартири становить 62,5 кв.м.

Згідно з копіями свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 13.11.1996 року, виданого Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 22.01.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, ОСОБА_12 змінила прізвище на «ОСОБА_12».

Згідно з копією довідки КП «Сєвєродонецьке БТІ» № 1188 від 12.11.2013 року, станом на 29.12.2012 року за ОСОБА_12, ОСОБА_4 зареєстрована на праві приватної власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.10.1993 р. Житлово-комунальною конторою концерну «Луганськбуд» згідно з розпорядженням № 32 від 04.10.1993 р.

Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 27168630 від 23.09.2014 року, станом на 23.09.2014 року ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 19.09.2013 року має у власності 54/200 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, об'єкт житлової нерухомості, розташований за адресою: Луганська область, АДРЕСА_2.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на день звернення до комісії із забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків - 09.12.2013 року, з заявою про надання дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку, а також на день розгляду даної справи судом, мали власне житло і на цій підставі отримали відмову у наданні дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку.

Наявність у позивачів власного житла виключає їх зі складу суб'єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», оскільки його дія розповсюджується тільки на громадян, які не мають власного житла. Враховуючи такі обставини, на думку суду, дії відповідачів щодо відмови позивачам у наданні дозволу на приватизацію кімнати у гуртожитку відповідали вимогам Закону та були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд вважає, що факти, викладені позивачами у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 328, 345 ЦК України, ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 1, 25, 26 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», п. 13 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», п. 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Сєвєродонецької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради про визнання дій щодо відмови у приватизації житла незаконними залишити без задоволення у зв'язку з необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти з днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ