У Х В А Л А

Іменем України

25 вересня 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Куцин М.М., Павліченко С.В.

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 14 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулось з позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Берегівського районного суду від 07 лютого 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, а дітей залишено на виховання та проживання з позивачкою - ОСОБА_2. Не зважаючи на рішення суду, ОСОБА_4 забрав дітей до себе додому. На прохання повернути дітей для проживання з позивачкою відповідач не реагує.

Рішенням Виноградівського районного суду від 14 серпня 2014 р. позов було задоволено.

На рішення суду позивачем по справі подано апеляційну скаргу з проханням рішення Виноградівського районного суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, крім того висновки суду невідповідність обставинам справи.

Так на думку апелянта, суд безпідставно не взяв до уваги те, що діти хотіли проживати з ним, а не з позивачкою і він самочинно не міняв їх місце проживання. Діти не бажають йти на контакт з матір'ю в силу того, що слабо знають українську мову, якою спілкується позивачка, а розмовляють виключно угорською, якою спілкується його сімя. На даний час він не працює і має значно більше часу для спілкування з дітьми.

В судовому засіданні, позивачка, її представник та прокурор просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Виноградівський районний суд приймаючи рішення про задоволення позову виходив з того, що не дивлячись на те, що рішенням Берегівського районного суду, місце проживання дітей визначено у матері, відповідач забрав дітей до себе і на прохання про повернення не реагує.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13,14). Рішенням Берегівського районного суду від 07 лютого 2014 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишено проживати з матір'ю - ОСОБА_2 за адресою Берегівський район с.Астей, вул. Дружби народів, 50 (а.с.8-12). Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14 квітня 2014 року рішення Берегівського районного суду від 07 лютого 2014 року залишено без змін (а.с.5-6)

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами сімейного законодавства України.

Так, відповідно до ст.. 162 СК України якщо один з батьків, або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

З позовної заяви слідує, що змінено місце проживання дітей, яке було визначене рішенням суду, при цьому позивачка такої згоди не давала, за таких обставин наявні всі підстави для відібрання дітей та повернення за їх попереднім місцем проживання.

Твердження апелянта про те, він самочинно не міняв місце проживання дітей, є безпідставним, так як дозволу про зміну місця проживання дітей він в позивачки не отримував, а будь які рішення про зміну їх місця проживання у справі відсутні.

Можлива психологічна сумісність дітей з батьком, а також їх бажання проживати з позивачем є підставою для вирішення спору щодо визначення місця проживання дітей з батьком чи матір'ю, рішення з якого було ухвалено 07 лютого 2014 року.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив правильне по суті і справедливе рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків, апеляційна скарга підлягає відхиленню а рішення Виноградівського районного суд від 14 серпня 2014 залишенню без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209,218,303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 14 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді