Справа № 456/4183/14-ц
Провадження № 2/456/2009/2014
РІШЕННЯ

іменем України

заочне

11 грудня 2014 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Андрейківа Ю. Я.

при секретарі Куртій В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, суд

Встановив:

15.10.2014 року в суд поступила позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те що, 13 грудня 2012 року, позивачка купила квртиру АДРЕСА_1 ( договір купівлі продажу квартири, посвідчений ОСОБА_3, приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу 13.12.2012 року за реєстровим № 1093). У березні 2013 року до позивачки звернулась відповідачка - ОСОБА_2 з проханням надати вищевказану квартиру для тимчасового проживання , а також зареєстрували її місце проживання у даній квртирі. Позивачка погодилась так як відповідачка обіцяла добровільно знятись з реєстрації та виселетись з квартири. 02 квітня 013 року позивачка зареєструвала місце проживання відповідачки у своїй квартирі, однак ОСОБА_2 жодного дня не проживала у вищевказаній квартирі. Після спливу шести місяців позивачка намагалась розшукати ОСОБА_2 з метою зняття її з реєстрації, але телефон її не відповідає, а місце знаходження її невідоме. Відповідно до довідки № 2575 від 21.07.2014 року, виданої Жек № 4, за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані - Батько - ОСОБА_4 та відповідачка - ОСОБА_2. Фактично у вказаній квартирі проживає лише батько - ОСОБА_4 відповідачка жодного дня не поживала у вказаній квартирі, її реєстрація перешкоджає їй вільно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, а також несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Позивачка не має можливості оформити субсидії та інші пільги передбачені законом. Враховуючи наведене позивачка просить визнати ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1. Викликати та допитати в якості свідків ОСОБА_4, який проживає за адресою : АДРЕСА_1. та ОСОБА_5, який проживає за адресою : АДРЕСА_1.

В суді позивачка позов підтримала з викладених в ньому підстав та просила визнати ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідач будучи належним чином повідомлена про час та місце слухання справи на

Виклики в судові засідання на 14.11.2014 року та 11.12.2014 року не з»явилась про причини неявки суд неповідомила, заперечення на позов не подала. Однак враховуючи терміни розгляду справи суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за їх відсутності на підставі наявних у справі доказах.

Поясненнями позивача, показами свідків та дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін ''суд, встановлений законом'' поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: ''Сокуренко і Стригун проти України'' від 20 липня 2006 року та ''Лавентс проти Латвії'' від 7 листопада 2002 року).

У розумінні п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеним чи позбавленим свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов'язання ''вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав особи на житло'' (рішення у справі ''Пауел та Райнер проти Великобританії'' від 21.02.1990 року, ''Кривіцька та Кривіцький проти України'' від 02.12.2010 року та ''Рохля проти України'' від 17.05.2011 року).

Одночасно суд зауважує, що пункт 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст., ст. 1, 10, 60 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень ; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі ; доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Як на правову підставу визнання відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, позивач ОСОБА_1 . покликався на ст. ст.. 71, 72 ЖК України.

Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право на житло, якщо вона не проживає в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, внаслідок її відсутності понад встановлений строк, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року ''Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України'' у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду справи в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою для відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року, позивачка купила квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі - продажу квартири, посвідчений ОСОБА_3, приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу 13.12.2012 року за реєстровим № 1093.

З показів позивачки встановлено, що у березні 2013 року до позивачки звернулась відповідачка - ОСОБА_2 з проханням надати вищевказану квартиру для тимчасового проживання , а також зареєстрували її місце проживання у даній квартирі. Позивачка погодилась так як відповідачка обіцяла добровільно знятись з реєстрації та виселитись з квартири. 02 квітня 013 року позивачка зареєструвала місце проживання відповідачки у своїй квартирі. Відповідачка жодного дня не проживала у вказаній квартирі, її реєстрація перешкоджає позивачці вільно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, також позивачка несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг: не має можливості оформити субсидії та інші пільги передбачені законом.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані - батько - ОСОБА_4 та відповідачка - ОСОБА_2 та підтверджено довідкою № 2575 від 21.07.2014 року, виданої ЖЕК № 4.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що є батьком позивачки

та ствердив, що відповідачка жодного дня не проживала у вказаній квартирі і немає там особистих речей.

Свідок ОСОБА_5 показав що є чоловіком позивача та живе у вказаній квартирі і жодного разу не бачив відповідачки у квартирі.

Суд надає віри показанням вказаних свідків, які правдиво та об'єктивно підтверджують обставини справи, на своїх показаннях настоюють.

Як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідачка жодного дня не проживала у спірній квартирі, не здійснює догляд за житлом та не приймає участі в утриманні житла в належному стані, у спірній квартирі немає належних їй речей, а тому встановлені судом обставини дають підстави стверджувати, що відповідачка без поважних причин не проживали у спірній квартирі, а відтак, втратили право користування нею.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 169, 209, 212, 213, 215,224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 71,72, 156 ЖК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 та зняти її з реєстрації.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги або на рішення може бути подана заява про перегляд заочного рішення до Стрийського міськрайонного суду протягом 10 днів з моменту отримання рішення

Головуючий-суддя Ю. Я. Андрейків