Справа № 149/2135/14-ц
Провадження №2/149/739/14
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.08.2014 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого (ї) судді Войнаревич М. Г.,

при секретарі Паламарчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач-відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що його батько ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті його матері та бабці позивача ОСОБА_4, яка померла 19 жовтня 1969 року в с. Уланів Хмільницького району Вінницької області та просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті батька ОСОБА_3 Зокрема визнати за ним право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями складовими частинами якого є: житловий будинок літ. А, веранда літ. а; загальною площею 83,6 м2 житловою площею 30,6 м2; погріб з шийкою, літ. Б; сарай, літ. В; за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Уланів, вул. Шевченка 14.

Позивач посилається на те, що 19 жовтня 1969 року померла ОСОБА_4, яка до дня своєї смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив та батьки. Отже після смерті спадкодавця ОСОБА_4, спадщину яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: вул. Шевченка, с. Уланів, Хмільницького району, Вінницької області, що належала спадкодавцю прийняв її син, та батько позивача ОСОБА_3, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як на день смерті постійно проживав із спадкодавцем та не подавав заяви про відмову від спадщини. Оформити правовстановлюючі документи про прийняття спадщини ОСОБА_3 не встиг, і 20.04.2009 року помер. Після смерті спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Уланів, вул. Шевченка 14, грошових вкладів, які зберігаються в у Хмільницькому ТВБВ №10001/0120 ВАТ «Державний ощадний банк України». Спадщину позивач прийняв шляхом подання заяви до нотаріальної контори, після чого 12.07.2012р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на ? частку грошових вкладів і ОСОБА_2І отримала свідоцтво про право власності на ? частку грошових вкладів у праві спільної сумісної власності на майно подружжя. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями позивач не може, оскільки спадкодавець за життя не встиг виготовити правовстановлюючі документи.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частину цілого житлового будинку № 14 по вул. Шевченка, в с. Уланів, Хмільницького району, що належав її чоловіку ОСОБА_3. Також просить відмовити позивачу за первісним позовом в цій частині позовних вимог.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 посилається на те, що після смерті її чоловіка -спадкодавця ОСОБА_3 спадщину, яка складається з житлового будинку за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Уланів, вул. Шевченка 14, прийняв його син ОСОБА_1 та вона, як дружина спадкодавця, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але через відсутність правовстановлюючих документів не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю визнав зустрічний позов та просить визнати за ним право власності на ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Уланів, вул. Шевченка 14.В іншій частині первісний позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в цій часині позов визнала та свої зустрічні позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Судом встановлено, що 19 жовтня 1969 року померла ОСОБА_4, яка до дня своєї смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця І-АМ №284304 виданим 19 червня 2014 року (а.с.8), та випискою з погосподарської книги № 348 від 07.02.2014р. за 1964-1966 рр. Уланівської сільської ради (а.с.15).

Згідно ст.529 ЦК УРСР, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив та батьки.

Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_4, спадщину яка складалася з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: вул. Шевченка, 14 с. Уланів, Хмільницького району, Вінницької області, прийняв її син ОСОБА_3, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як на день смерті постійно проживав із спадкодавцем.

Викладені обставини підтверджуються витягом з погосподарської книги, за 1967-1969 р.р. (а.с.15).

Ст. 549 ЦК УРСР, передбачено, що спадкоємець визнається таким що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно ОСОБА_3 не встиг, і 20.04.2009 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, І-АМ №140469 виданим 21 квітня 2009 року (а.с.7), та витягом з погосподарської книги №7 за 2006-2010р.(а.с.16). Уланівської сільської ради від 04.02.2014р. за №302.

За даних обставин, відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Право на прийняття спадщини померлого, переходить до його спадкоємців на загальних підставах.

Після смерті спадкодавців ОСОБА_4, ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: Вінницька область, Хмільницький район, с. Уланів, вул. Шевченка 14, грошових вкладів, які зберігаються в у Хмільницькому ТВБВ №10001/0120 ВАТ «Державний ощадний банк України».

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 за законом є дружина спадкодавця ОСОБА_2 та спадкоємцем за заповітом є син спадкодавця ОСОБА_1.

Родинні відносини із спадкодавцем та зазначені вище обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб І-АМ №351769 від 13.08.1976 р. (а.с. 22), свідоцтвом про народження ЯК № 048947 від 02.06.1956 р. та ІІ-АМ №283900 від 15.10.1976 р. (а.с. 19) та заповітом від 11.09.2006 р.(а.с. 12).

Також вказане підтверджується довідкою Уланівської сільської ради, Хмільницького району №1441 від 22.07.2014р. (а.с.13)

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли шляхом подання відповідних заяв до нотаріальної контори (а.с.30, 31).

12.07.2012 р. ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частку грошових вкладів (а.с.18) і ОСОБА_2І отримала свідоцтво про право власності на ? частку грошових вкладів у праві спільної сумісної власності на майно подружжя (а.с.36). та на ? часку земельної ділянки. (а.с.37)

Оформити належним чином спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають змоги, оскільки нотаріус листом №101/02-17 від 05.02.2014р. (а.с.17) роз'яснила, що відповідно до п.п.4.15, 4.18 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. видача свідоцтва про право на спадщину на майно яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після поданих належним спадкоємцем в т.ч. і правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає крім правовстановлювального документа ще й витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно або державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таких документів сторони надати нотаріусу не можуть, так як спадкодавець за життя їх не виготовив.

У 1961 році (на день закінчення будівництва), питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року) які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт побудови ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP була затверджена Міністерством комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року.

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні ст. 105 ЦК Української PCP) і на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємці не можуть оформити право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК України до заяв про захист цивільного права або інтересу позовна давність не застосовується.

Таким чином, виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна, у зв'язку з відсутністю обов'язку щодо його реєстрації на час володіння спадкодавцем цим майном, спадкоємці не можуть набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Житловий будинок був збудований у 1961 році, і був включений в погосподарську книгу сільської ради. Був відкритий окремий номер, проведена реєстрація за паспортним режимом. З 1962 року та до 2009 року спадкодавець проживав у цьому будинку. Дані обставини підтверджуються витягами з погосподарської книги.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення сторін, з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлих, вважає можливим задовольнити позовні вимоги частково, оскільки факт прийняття спадщини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, позивач-відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні повністю визнав зустрічний позов та просить визнати за ним право власності на ? спірного житлового будинку, відповідач-позивач ОСОБА_2 позов визнала та свої зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

На підставі ст.ст. 524-526, 529, 530, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції від 18 липня 1963 року), 1220-1225, 1258, 1261, 1268, 1269, 1272, 1278 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 213-215, 223, 256-259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 19 жовтня 1969 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частини житлового будинку № 14 по вул. Шевченка, в с. Уланів, Хмільницького району, загальною площею 83,6 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. зазначений літ. А, з верандою літ. а, та господарськими будівлями: сараєм, літ. В; погребом з шийкою літ. Б, що належав ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на ? частину цілого житлового будинку №14 по вул. Шевченка, в с. Уланів, Хмільницького району, загальною площею 83,6 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. зазначений літ. А, з верандою літ. а, та господарськими будівлями: сараєм, літ. В; погребом з шийкою літ. Б, що належав ОСОБА_3.

Витрати по справі покласти на сторони.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд на протязі 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Войнаревич М. Г.