Провадження № 2/331/1596/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

при секретарі Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності за договором про сумісну діяльність,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" про визнання права власності за договором про сумісну діяльність. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.01.2006 р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір про спільну діяльність, згідно якого останній взяв у неї 305712,00 доларів США для придбання нежитлового приміщення. Згідно цього ж договору позивачу належить 272,92 м2 та в загальному користуванні 86,43 м2 за адресою АДРЕСА_1. 29 грудня 2003 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 в дар 3/100 частини нежитлової будівлі літ.А-2, А1-2 в майновому комплексі нежитловою площею 57,24 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 14.10.2012 року ОСОБА_3 помер. 03 серпня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким всі належні йому на праві власності об'єкти нерухомого майна (нежитлові приміщення), розташовані за адресою: АДРЕСА_1, заповів - ОСОБА_5, та дочці ОСОБА_2 в рівних частках кожному. Таким чином, ОСОБА_3 за життя склав заповіт яким розпорядився усім нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі й часткою яка належить позивачу згідно з договором про спільну діяльність. За життя ОСОБА_3 позивач не зареєструвала за собою право власності на належну їй частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, тому вимушена звернутись до суду. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд встановити факт, що право власності на 272,92 м2 за адресою: АДРЕСА_1, виникло у ОСОБА_1 22.01.2006 року, виділити в натурі ОСОБА_1 в приміщенні 1-В актову залу №57 площею 209,3 м.кв., кімнату №58 площею 6,97 м.кв., кімнату №58-1 площею 4,3 м.кв., кімнату №61 площею 8,2 м.кв., кімнату №62 площею 6,87 м.кв., частину кімнати №53 площею 11,15 м.кв., вмивальник №63 площею 4,9 м.кв., туалет №63-1 площею 1,2 м.кв., туалет №63-2 площею 1,2 м.кв., загальною площею 254,09 м.кв.; в загальне користування виділити сходову клітину №52 площею 24,7 м.кв., частину кімнати №53 площею 12,96 м.кв., загальною площею 37, 66 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1, відповідно II варіанту висновку експертизи №24 від 12.12.2014 року, провести переобладнання приміщення 1-В шляхом встановлення перегородки між проектируваними кімнатами площею 11,15 м.кв., площею 12,96 м.кв., площею 31,2 м.кв., закласти дверний отвір між кімнатами №55 та №57.визнати за ОСОБА_1 право власності на 272,92 м за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, посилаючись на обставини, викладені в уточненому позові, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного вирішення справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлена належним чином. Її неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів в справі достатньо для розгляду її суті.

Представник третьої особи ТОВ «ЗМБТІ» у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду справи.

За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної - реєстраційної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2005 року ОСОБА_3 виділено в натурі 9/50 частин нежилої будівлі літ. А-2, А1-2, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що складається із наступних приміщень: № 52 - сходова клітина, пл.. 24, 7 кв.м., № 53 - кімната , пл.. 56, 9 кв. м., № 55 - кімната, пл.. 36, 4 кв. м., № 57 актова зала , пл.. 209, 3 кв. м., № 58 кімната, пл. 6, 97 кв.м., № 61 кімната - пл. 12, 5 кв.м., № 62- кімната , пл.. 6, 87 кв. м., № 63 вмивальник - , пл.. 8, 6 кв.м, загальною площею 362,2 кв.м. та присвоєно цьому об'єкту нерухомості номер 1-В літ. А-2, А1-2. Визнано за ОСОБА_3 право власності на об'єкт нерухомого майна - приміщення № 1-В літ. А-2, А1-2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Рішення суду зареєстровано в ЗМБТІ , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8416780 від 22.09.2005 р.

Відповідно до договору дарування від 29 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 в дар 3/100 частини нежитлової будівлі літ.А-2, А1-2 в майновому комплексі нежитловою площею 57,24 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де у власність переходить у приміщенні VII першого поверху кімната №7 площею 36,94 м.кв., кімната №8 площею 20.3 м.кв. В загальному користуванні в приміщенні VII у підвалі - коридор №1 площею 14,58 м.кв., кладова №2 площею 2,3 м.кв., вмивальник №3 площею 3,11 м.кв., туалет №4 площею 5,59 м.кв., 1 поверх - тамбур №5 площею 2,86 м.кв., коридор №6 площею 44,0 м.кв., туалет №22 площею 5,67 м.кв., вмивальник №23 площею 3,10 м.кв. На земельній ділянці площею 2373 м.кв розташовано: адміністративна будівля, матеріал стін: цегла, зазначена на плані літерою А-2. адміністративна будівля, матеріал стін: цегла, зазначена на плані літерою А1-2; гараж, назначений на плані літерою В; замощення, зазначені на плані 1; паркани, зазначені на плані шифрами №1.2. Загальна площа 1948,17 м.кв.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 11.09.2012 р. , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_8 1/50 частину нежитлової будівлі , літ. А-2, А1-2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

22.01.2006 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про спільну діяльність, згідно з умов якого ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_1 305712,00 доларів США для придбання нежитлового приміщення. Згідно з умовами договору позивачу належить 272,92 м2 та в загальному користуванні 86,43 м2 за адресою : АДРЕСА_1.

Статтею 1134 ЦК України встановлено, внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди та доходи є спільною часткової власністю учасників, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач позовні вимоги належної їй частини приміщення та визнання права власності на частину приміщення за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовує із посиланням на норми ст. 321, 331, 392 ЦК України та зазначає, що за життя ОСОБА_3 , позивач не зареєструвала за собою право власності на належну їй частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, тому вимушена звернутись до суду із позовом про визнання права власності .

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Як вбачається з договору про спільну діяльність від 22.01.2006 року, ОСОБА_1 належить 272,92 м.кв. та в загальному користуванні 86,43 м.кв. приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з частинами 1-2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно зі ст.204 ЦК України правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, він є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Керуючись ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За таких обставин, право власності на 272,92 м2 за адресою: АДРЕСА_1, виникло у ОСОБА_1 22.01.2006 року.

Як встановлено судом, 14.10.2012 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією актового запису № 5857 від 18.10.2012 року, зробленим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції .

Відповідно до заповіту від 03 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_3 всі належні йому на праві власності об'єкти нерухомого майна (нежитлові приміщення), розташовані за адресою: АДРЕСА_1, заповів - ОСОБА_5, та дочці ОСОБА_2 в рівних частках кожному.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право

використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права судом.

Відповідно до Державного класифікатора України, одиницею обліку основних фондів є інвентарний об'єкт, включаючи усі пристрої і приладдя або окремий конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання окремих самостійних функцій, або ж відокремлений комплекс, що складається з конструктивно з'єднаних предметів, які є єдиними і орієнтовані на сумісне використання під час виконання певної роботи.

Як встановив суд, частка позивача в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 за цією ж адресою.

Так, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, експертом ТОВ «ЗМБТІ» проведено будівельно-технічну експертизу за результатами якої складено висновок № 24 від 12.12.2014 року.

Відповідно до вказаного висновку визначена можливість встановлення І варіанту та ІІ варіанту виділення в натурі у власність ОСОБА_1 272,92 м.кв. із належних ОСОБА_3 9/50 частин нежилої будівлі літ. А-2, А1-2, об'єкт 1-В, в будинку АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на вказану частину приміщення набуте позивачем у передбачений законом спосіб, на підставі договору про сумісну діяльність від 22.01.2006 року, на час розгляду справи не знайшло свого підтвердження оспорювання або невизнання права власності позивачки іншими особами. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе, провести переобладнання приміщення 1-В шляхом встановлення перегородки між проектируваними кімнатами площею 11,15 м.кв., площею 12,96 м.кв., площею 31,2 м.кв., закласти дверний отвір між кімнатами №55 та №57 відповідно II варіанту висновку експертизи №24 від 12.12.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виділення в натурі належної позивачу частини нежилої будівлі АДРЕСА_1, є необхідним для подальшої державної реєстрації права власності на квартиру у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Будь-які інші особи про своє право власності на зазначену частину нежилої будівлі не заявили. Факту неправомірного володіння спірним майном судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 16, 59, 60,79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд-,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що право власності на 272,92 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_1 22.01.2006 року.

Виділити в натурі ОСОБА_1 частину приміщення 1-В, що складає 272,92 м.кв. (254,09 +37,66/2) , та складає 7/50 (28/100 +2/100:2) частин приміщення 1-В в будинку АДРЕСА_1, що складається з наступних приміщень : актова зала №57 площею 209,3 м.кв., кімната №58 площею 6,97 м.кв., кімната №58-1 площею 4,3 м.кв., кімната №61 площею 8,2 м.кв., кімната №62 площею 6,87 м.кв., частина кімнати №53 площею 11,15 м.кв., вмивальник №63 площею 4,9 м.кв., туалет №63-1 площею 1,2 м.кв., туалет №63-2 площею 1,2 м.кв., загальною площею 254,09 м.кв. В загальне користування виділити сходову клітину №52 площею 24,7 м.кв., частину кімнати №53 площею 12,96 м.кв., загальною площею 37, 66 м.кв. , із проведенням переобладнання приміщення 1-В шляхом встановлення перегородки між кімнатами площею 11,15 м.кв., площею 12,96 м.кв., площею 31,2 м.кв., закласти дверний отвір між кімнатами №55 та №57 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/50 частини приміщення 1-В в будинку АДРЕСА_1, що складає 272,92 м.кв.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Світлицька