МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
пр. №2/521/1953/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді О.М. Сегеди,

при секретарі О.М. Бондаренко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 про забезпечення доказів та забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та визнання права власності,

встановив:

У жовтні 2013р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та витребування майна з чужого незаконного володіння та просив суд винести рішення, яким визнати недійсним договір дарування приватного будинку, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Ген. Доватора, 60, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 18.09.2009р., застосувати наслідки недійсності правочину та визнати за ним право власності на будинок №60 по вул. Ген. Доватора в м.Одесі.

Ухвалою суду від 29.11.2013р. було відкрито провадження по справі.

В ході розгляду справи, представник позивача ОСОБА_2 надала до суду заяву про забезпечення позову та доказів, якою просила суд постановити ухвалу, якою зобовязати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 користуватися житловими та нежитловими приміщеннями будинку №60 по вул. Ген. Доватора в м.Одесі та належним їм майном, заборонити усім третім особам, окрім ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, користуватися житловими та нежитловими приміщеннями будинку №60 по вул. Ген. Доватора в м.Одесі до розгляду справи по суті та витребувати з Малиновськогшо РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відомості щодо розгляду заяв ОСОБА_2 про відкриття кримінального провадження або про відмову у відкритті кримінального провадження стосовно протиправних дій ОСОБА_4 відносно зникнення (крадіжки) речей, коштовностей та перешкоджання ОСОБА_2 проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з грудня 2013р. по теперішній час.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову та забезпечення доказів вважає, що зазначена заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення.

На підставі п.1 ч.1 ст. 152 УПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Судом встановлено, що позивач в своїй позовній заяві просить визнати недійсним договір дарування приватного будинку, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Ген. Доватора, 60, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 18.09.2009р., тобто спір виник з приводу житлового будинку №60 по вул. Ген. Доватора в м.Одесі.

В якості забезпечення позову, ухвалою суду від 29.11.2013р. була задоволена заява позивача та на спірне домоволодіння було накладено арешт.

Суд вважає, що на даний час відсутні підстави для вжиття саме такого заходу забезпечення позову як зобовязання ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 користуватися житловими та нежитловими приміщеннями будинку №60 по вул. Ген. Доватора в м.Одесі, належним їм майном та заборона усім третім особам, окрім ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, користуватися житловими та нежитловими приміщеннями будинку №60 по вул. Ген. Доватора в м.Одесі до розгляду справи по суті, оскільки на момент розгляду справи ОСОБА_4 є єдиним власником спірного домоволодіння, право якої лише оспорюється, але не скасовано, тому згідно з вимогами ст. 319 ЦК України остання має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так як в ході розгляду справи судом вже були вжиті заходи за для забезпечення позову та відповідачка згідно ухвали суду від 29.11.2013р. обмежена в праві на відчуження спірного майна, оскільки на нього накладено арешт, то суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 від 10.04.2014р. в частині забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про витребування доказів з Малиновськогшо РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області щодо розгляду заяв ОСОБА_2 про відкриття кримінального провадження або про відмову у відкритті кримінального провадження стосовно протиправних дій ОСОБА_4 відносно зникнення (крадіжки) речей, коштовностей та перешкоджання ОСОБА_2 проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з грудня 2013р. по теперішній час, то дані вимоги заяви також не підлягають задоволенню, оскільки предметом розгляду цивільної справи є визнання недійсним правочину, а не встановлення наявності в діях ОСОБА_4 ознак злочину відносно громадянки ОСОБА_2, яка не є стороною по справі.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову та забезпечення доказів.

Керуючись ст.ст. 133, 151-153, 208-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 про забезпечення доказів та забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та визнання права власності залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда