Справа № 487/225/14-ц
н/п 2/490/4374/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

20 січня 2015року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.,

за участю представника позивача- Терзієва М.Г.

представника відповідача- ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат", про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Подзігун Г.В.

487/225/14-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.,

за участю представника позивача- Терзієва М.Г.

представника відповідача- ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат", про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за укладеним 25.09.2009 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" кредитним договором №010/01-04/09-626 в розмірі 2529732,18 грн., посилаючись на порушення боржником зобов'язань за вказаним договором, за що поручитель ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав просив суд про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки позивачем було пропущено передбачений ст. 559 Цивільного Кодексу України строк пред'явлення вимог до поручителя.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки до суду не повідомив.

Вивчивши доводи позову, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.09.2009 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", яке змінило свою назву на ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та ВАТ "Миколаївський домобудівельний комбінат", правонаступником якого є ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат", було укладено кредитний договір №010/01-04/09-626, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 3916500,78 грн. строком до 20.02.2017 року під 22% річних для рефінансування заборгованості ПП "Респект" за кредитним договором №012/01-04/07-128 від 20.02.2007 року, а позичальник зобов'язався в свою чергу повернути кредит частинами відповідно до графіку та сплати процентів за його користування.

Пунктом 13.4 кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов'язань у вигляді пені в розмірі 0,04% від всієї суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Також сторони визначили строк нарахування пені - з наступного дня після дати коли грошове зобов'язання мало бути виконано по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25.09.2009 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №12/01-04/09-627, згідно п.2. якого поручитель взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язання боржника.

Пунктом 5.1 договору поруки передбачено, що боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед банком.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч.1 ст.554 Цього кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У зв'язку з порушенням боржником зобов'язань за вищевказаним кредитним договором виникла заборгованість в розмірір 2529732.18 гнр., з якої 2399911,18 грн. заборгованість за кредитом, 88591,07 грн. заборгованість по процентам, 41229,93 грн. пеня.

При цьому як вбачається з наданих до суду платіжних доручень №1553 від 26.09.2014 року, №1887 від 14.11.2014 року, №20315 від 03.12.2014 року ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" частково сплатило кредитну заборгованість на загальну суму 365808,55 грн.

Після стягнення заборгованості за даним кредитним договором з боржника ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості з поручителя ОСОБА_2

Однак з вимогами банка погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.559 Цивільного Кодекса України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Разом з тим Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 (предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором). При цьому суд зробив висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги); якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи 17.04.2013 року за вих№140.7-0-00-331 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до ПАТ "Миколаївський домобудівельний комбінат" та ОСОБА_2 з вимогою-претензією про усунення порушеного зобов'язання, а саме неналежного виконання кредитних зобов'язань за договором №010/01-04/09-626 від 25.09.2009 року та договором поруки №12/01-04/09-627 від 25.09.2009 року. При цьому був встановлений строк виконання вимоги протягом тридцять один календарний день з дня її направлення, який сплинув 18.05.2013 року.

За такого саме з цього дня почався перебіг передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного терміну пред'явлення вимоги до поручителя, який сплинув 18.11.2013 року.

Як вбачається із позовної заяви, вона подана до суду 15.01.2014 року, тобто з пропущенням вищевказаного шестимісячного строку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем було пропущено шестимісячний термін для пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_2, що свідчить про припинення поруки цієї особи за виконання зобов'язань ТОВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" за укладеним 25.09.2009 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТДВ "Миколаївський домобудівельний комбінат" кредитним договором №010/01-04/09-626.

За такого в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю його вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову. Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову -відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Подзігун Г.В.