АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/283/17 Справа № 183/1452/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Демченко Е.Л.,

за участі секретаря: Керімової-Бандюкової Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК"

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК", третя особа Національний банк України про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 23.08.2006 року між АКБСР "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є ПАТ "УКРСОЦБАНК", та ОСОБА_2, укладений договір кредиту № 1/55-6, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 80 000 євро зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами на придбання нерухомого майна, строком до 22.08.2016 року, а позичальник, в свою чергу, зобов'язався щомісячно сплачувати кредит згідно графіка.

Однак, ОСОБА_2 порушив умови договору, не сплачував вчасно кредит, а тому, станом на 25.08.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 3 500 467, 66 грн., яку банк просив стягнути з відповідача та судові витрати /т.1 а.с.2-5, 106-107/.

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обгрунтування якого посилався на те, що після підписання договору кредиту № 1/55-6 від 23.08.2006 року він не отримав кредитних коштів та оригіналу кредитного договору, а тому вважав зазначений договір неукладеним. Крім того, вказував, що сторонами не визначений розмір зобов'язання та його еквівалент. З огляду на вказані обставини, ОСОБА_2 просив визнати зазначений договір кредиту недійсним /т.2 а.с.219-220/.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.07. 2016 року у задоволенні обох позовів було відмовлено /т.3 а.с. 91-95/.

З таким рішенням, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, не погодився ПАТ "УКРСОЦБАНК", звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх зясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі /т.3 а.с. 141-145/.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в указаній частині, перевірка його законності та обґрунтованості проведена апеляційним судом у цих межах.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.08.2006 року між АКБСР "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є позивач - ПАТ "УКРСОЦБАНК", та ОСОБА_2 укладений договір кредиту № 1/55-6, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 80 000 євро на придбання нерухомого майна, зі сплатою 12% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 22.08.2016 року /т.1.а.с.9-10/.

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, погашення кредиту повинно здійснюватись згідно графіка, рівними платежами у сумі 667 євро до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з вересня 2006 року і до 22.08.2016 року.

Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту на фактичну заборгованість за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360), щомісячно в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, а також в день дострокового повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Відсотки нараховуються з розрахунку факт/360.

Відповідно до п. 2.4.1 кредитного договору сплата відсотків здійснюється у валюті кредиту на рахунок № 2401 в Дніпропетровській обласній філії АКБ "УКРСОЦБАНК" включно до 10-го числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані відсотки, а також в день дострокового повернення кредиту. Якщо 10-те число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих відсотків, згідно з п. 2.4 цього договору, у попередній робочий день.

Згідно з пунктом 4.5 кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, передбачених пунктами 3.3.9., 3.3.10, цього договору, протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

У відповідності до умов вказаного договору, відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими відсотками, в порядку, визначеному договором, та використовувати його лише на цілі, передбачені цим договором (п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9, 3.3.10 договору кредиту).

У порушення умов договору від 23.08.2006 року, ОСОБА_2 з липня 2007 року припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в звязку з чим, утворилась заборгованость, яка станом на 25.08.2015 року складає 140 434,49 євро, що за курсом НБУ на цю дату становить 3 500 467,66 грн., з яких: залишок суми кредиту - 77 332 євро, що еквівалентно 1 927576,12 грн., заборгованість по відсоткам 63 102,49 євро, що еквівалентно 1 572 891,55 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком та випискою по особовому рахунку.

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги банку, в силу ст.ст. 261, 266, 526, 530, 610, 612, 629, 631, 1054, не підлягають задоволенню / т.3 а.с.194-195/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в оскарженій частині, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обвязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснив 11.06.2007 року, що вбачається із розрахунку заборгованості, наданого банком, а наступний черговий платіж відповідач повинен був сплатити до 10.07.2007 року, чого не зробив, а тому за пунктом 4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 09.09.2007 року.

Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 09 вересня 2007 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 11 березня 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску банком строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі /т.3 а.с.21/.

Таким чином, доводи апеляційної скарги стосовно того, що позовна заява подана в межах строку позовної давності є безпідставним.

Посилання заявника на те, що строк виконання основного зобовязання встановлений до 22.08.2016 року, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що строк позовної давності повинен відраховуватись з 09.09.2007 року, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони суперечать пункту 4.5 кредитного договору. Доводи апеляційної скарги стосовно переривання строку позовної давності не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Ухвалення заочного рішення від 17.02.2014 року також не свідчить про цю обставину, оскільки воно винесено за наслідками розгляду позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про захист прав споживачів, а не позову банку про стягнення заборгованості.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, в оскарженій частині, відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права. А тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

ОСОБА_3