Справа № 2-о/489/110/2014
У Х В А Л А

23 травня 2014 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Статтею 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Форма і зміст заяви повинні відповідати вимогам ст. 258 ЦПК України.

У заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Згідно ч.2 ст. 258 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Як розяснює лист Верховного Суду України від 1 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон N 2235-III) є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких зокрема фактів:

постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.;

постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 р. тощо.

У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Крім того, зазначеним листом Верховного Суду України зазначено, що відповідно до положень Закону N 2235-III та Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Проте заявник подав до суду заяву, яка за змістом не відповідає встановленим вимогам.

Зокрема в заяві немає посилань на докази, що підтверджують її народження на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, не зазначено, з якою метою вона просить встановити факт її проживання на території України, не вірно визначено та зазначено заінтересовану особу у даній справі.

Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 79, 80, ч.5 ст.119 ЦПК України позовна заява має бути оплачена судовим збором в залежності від ціни позову за ставками, які визначені Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року.

Відповідно до п. 1.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження справляється судовий збір 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (121,80 грн.).

Проте, заявницею судовий збір при подачі заяви сплачено не було.

У відповідності до ст.121 ЦПК України дана заява, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявниці строк для усунення зазначених недоліків пять днів з дня отримання заявницею копії ухвали.

У цей строк ОСОБА_1 необхідно надати до суду виправлену заяву, сплатити судовий збір, надати до суду квитанцію про його сплату, або надати докази про наявність підстав про звільнення від сплати судового збору.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявниці.

Розяснити заявниці, що відповідно до положень ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська