Справа № 314/5227/14-ц Провадження № 2/314/1422/2014
18.11.2014 року Вільнянський районний суд Запорізької області
у складі: головуючого - судді Кіяшко В.О.,
при секретарі Павлівській І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про виселення, -
Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про виселення.
Свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надавши кредит, третя особа в свою чергу умови договору не виконав.
11.10.2013року Вільнянським районним судом Запорізької області прийнято рішення за позовом Банку до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, відповідно якого звернуто стягнення на майно, а саме: житловий будинок загальною площею 316,80 кв.м, житловою площею 128,20 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.
Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити приміщення. Якщо мешканці добровільно не звільняють жиле приміщення у встановлений або погоджений строк, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідач отримала письмове повідомлення.
Таким чином, відповідач та усі мешканці підлягають виселенню зі спірного будинку.
У зв'язку з чим представник банку звернувся до суду з вказаним позовом.
18 листопада 2014 року до суду надійшла заява від представника позивача, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 52).
Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать конверти с повідомленням, які повернулись до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 33, 47), про причини неявки в судове засідання не повідомила, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. З наведеного вбачається, що не зважаючи на неодноразове повідомлення поштового відділення, про надходження судового листа, зазначене поштове відправлення відповідачем отримано не було. Відсутність відповідача за зазначеною адресою та неотримання поштового відправлення (його повернення за закінченням терміну зберігання) слід розцінювати як належне повідомлення про день та час розгляду справи.
У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Третя особа також в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином (а.с. 34, 43), причини неявки суду не повідомив, таким чином суд вважає можливим розглядати справу на підставі тих доказів які є в матеріалах справи.
Суд, з'ясувавши обставини справи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Так судом встановлені наступні обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини.
Матеріалами даної цивільної справи також підтверджено, що вищевказане рішення суду набрало законної сили 22 жовтня 2013 року.
Згідно ч.1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.
Згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.
Закону України «Про іпотеку» встановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ КБ «ПриватБанк» направив 26.05. 2014 року на адресу відповідача вимогу про виселення із домоволодіння та надано тридцяти денний строк для добровільного виселення (а.с. 14). Вказане повідомлення отримано відповідачем 05.06.2014року (а.с. 16)
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження перебування рішення суду від 11 жовтня 2013 року на виконанні та наявних перешкод зі сторони відповідача щодо виконання даного рішення суду.
Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши та з'ясувавши всі обставини справи та оцінивши усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню так як в спірному будинку ніхто не зареєстрований і не проживає.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про виселення - відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : В. О. Кіяшко

18.11.2014