Справа № 1716/1220/2012
Номер провадження 2/570/14/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: представника позивача-відповідача ОСОБА_1

представника позивача-відповідача,

адвоката ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника відповідача-позивача,

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ЛІШЕНЬ ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину і за зустрічним позовом ЛІШЕНЬ ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання недійсною відмови ОСОБА_8 від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що він після смерті своєї матері ОСОБА_9, яка померла 30 січня 2011 року, спадщину прийняв вчасно, звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак при оформленні спадкових прав на житловий будинок № 8 по вул.Незалежності в смт.Клевань Рівненського району, який ОСОБА_9 успадкувала після смерті свого брата ОСОБА_10 на підставі рішення Рівненського районного суду від 07.05.2010 року, йому стало відомо, що право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_8, виданого Рівненською районною державною нотаріальною конторою 23.09.2011 року, позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати недійсним вказане свідоцтво про право на спадщину, оскільки ОСОБА_8 відмовилась від прийняття спадщини у вигляді вказаного житлового будинку після смерті свого брата ОСОБА_10, у зв'язку з чим після її смерті відповідачка ОСОБА_3 не мала права успадковувати 1/2 частину будинковолодіння.

Відповідачка ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву про визнання недійсною відмови ОСОБА_8 від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 і ця зустрічна позовна заява прийнята до сумісного розгляду з первісним позовом. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 мотивує тим, що її матір ОСОБА_8 після смерті свого брата ОСОБА_10 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак в той же день за порадою нотаріуса вона подала заяву про відмову від спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_8, помиляючись щодо предмету і наслідків вчинення нею цього правочину, була впевнена, що її спадковими правами скористається лише дочка, яка зможе оформити право на спадщину відразу на себе. Усвідомивши таку помилку, ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом про визнання недійсною її відмови від прийняття спадщини і рішенням Рівненського районного суду від 31.03.2008 року її позов було задоволено. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05.10.2009 року вказане рішення було скасоване, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. В зв'язку з тим, що ОСОБА_8 померла ще до винесення рішення апеляційним судом, ухвалою Рівненського районного суду від 19.11.2009 року провадження по справі за позовом ОСОБА_8 про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, по якій ОСОБА_3 та ОСОБА_9 були зазначені як відповідачі, було закрито, однак наявність вказаної ухвали не перешкоджає їй, ОСОБА_3, звернутися до суду з позовом про визнання недійсною відмови її матері від прийняття спадщини.

Позивач-відповідач ОСОБА_5, громадянин ОСОБА_11, з'явившись в одне із судових засідань, свій позов підтримав, а зустрічний позов не визнав, пояснив, що виконує волю своєї мами ОСОБА_9, яка хотіла успадкувати весь будинок свого брата, щоб гроші від його продажу передати прямому спадкоємцю, внуку ОСОБА_10, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 Російської Федерації. На його думку, ОСОБА_3 не має права на спадкування, так як її мати відмовилася від спадщини після брата ОСОБА_10, тому її зустрічний позов є безпідставним. Пізніше позивач-відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності за участю його представників ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 первісний позов підтримала з мотивів, наведених у позовній заяві, а зустрічний позов не визнала, вважає, що він є безпідставним. Передала слово для пояснень адвокату ОСОБА_2 і в подальшому її пояснення підтримала. Просить первісний позов задоволити і відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Представник позивача-відповідача, адвокат ОСОБА_2, первісний позов підтримала, а зустрічний позов не визнала. Пояснила, що ОСОБА_3 безпідставно отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8, оскільки подала нотаріусу рішення Рівненського районного суду від 31.03.2008 року про визнання недійсною відмови ОСОБА_8 від прийняття спадщини та рішення Рівненського районного суду від 03.06.2008 року про продовження для ОСОБА_8 строку на прийняття спадщини. Вказані рішення були скасовані апеляційним судом, а тому ОСОБА_8 не мала додаткового строку для прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_10 і спадщину не прийняла, відповідно свідоцтво про право на спадщину, яке отримала ОСОБА_12 після її смерті є незаконним і повинне бути визнане судом недійсним. Зазначила, що зустрічний позов є безпідставним, оскільки згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення не є підставою для визнання його недійсним. Окрім того, ОСОБА_3 пропущено строк позовної давності, який слід рахувати з 23.09.2004 року, коли Рівненською районною державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 і саме з цієї дати у ОСОБА_8 почався перебіг строку позовної давності на подання позовної заяви про визнання недійсною відмови від спадщини на користь ОСОБА_3 В зв'язку з цим просить первісний позов задоволити і відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_3 в суді первісний позов не визнала, а свій зустрічний позов підтримала. Пояснила, що дядько ОСОБА_10 жив одиноко, останні роки перед смертю, вона його доглядала, надавала матеріальну допомогу, тому ще за життя її дядько ОСОБА_10 казав, що будинок буде їй і хотів скласти заповіт, але цього не зробив. Коли він помер, вона його похоронила, так як його сестра ОСОБА_9 два роки не доглядала брата, не спілкувалась з ним і взагалі з ним не розмовляла. Після його смерті вона, ОСОБА_3, звернулася в нотаріальну контору, де їй пояснили, що вона маже успадкувати майно дядька, а в управлінні юстиції їй дали роз'яснення, що її мама може відмовитися від права на спадкування на її користь. Після цього вона повезла свою маму ОСОБА_8 та тітку ОСОБА_9 до приватного нотаріуса ОСОБА_13 ОСОБА_9 стверджувала, що на садкове майно не претендує, не заперечувала щоб його успадкувала саме вона, ОСОБА_3 30.03.2004 року вона, діючи по дорученню, подала до нотаріальної контори заяву своєї мами про відмову від прийняття спадщини на її користь. В заяві мама вказала, що єдиною спадкоємицею є вона. Не зазначала в заяві про інших спадкоємців, зокрема: ОСОБА_9, яка на той час не бажала приймати спадщину, та сина ОСОБА_10, оскільки він проживає в ОСОБА_11 і його адреса їй не була відома. Нотаріус ОСОБА_14 надсилала лист в ОСОБА_11 для ОСОБА_15, в якому повідомляла, що він має право подати заяву про прийняття спадщини протягом трьох місяців, однак він цим правом не скористався. На сьогодні дядьків син помер, йог син (внук дядька ОСОБА_10П.) ніяких звісток про себе не надає. Її мама не бажала зовсім відмовитися від спадщини, вона хотіла лише, щоб спадщина відразу було оформлена на неї, ОСОБА_3 Невірна консультація в нотаріальній конторі і управлінні юстиції призвела до того, що мама помилялася щодо вчинення цього правочину, вона була впевнена, що частину будинку успадкує саме вона ОСОБА_3 Коли мама зрозуміла свою помилку, вона відразу зверталася до суду, щоб скасувати свою відмову від спадщини, її позов було задоволено. Уже після смерті мами рішення суду було скасоване. Тому зараз вона вимушена звертатися до суду з зустрічним позовом. Вважає, що будинок ОСОБА_10 мали успадкувати як її мама ОСОБА_8, так і тітка ОСОБА_9 Після смерті мами вона спадщину прийняла вчасно, тому й отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частину дядькового будинку. Вважає це свідоцтво законним, тому просить в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, а її зустрічний позов задоволити.

Представник відповідачки-позивачки, адвокат ОСОБА_4 первісний позов не визнала, а зустрічний позов підтримала. Пояснила, що ОСОБА_8, мама ОСОБА_3, у визначений законом строк звернулася до нотаріальної контори, але хотіла оформити спадщину відразу на свою дочку, тому і написала відмову на її користь. Якби вона знала, що відмова призведе до небажаних наслідків і її дочка не матиме права на спадкування, вона б такої відмови не писала, тому, коли зрозуміла свою помилку, подала позов про визнання відмови недійсною. За життя ОСОБА_8 прийняла спадщину після смерті свого брата ОСОБА_10 на підставі рішення суду про продовження строку на прийняття спадщини. На момент її смерті вказане рішення не було скасоване, скасування рішення не спростовує правочину про прийняття спадщини, тому немає підстав для задоволення первісного позову та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, яке отримала ОСОБА_3 після смерті своєї матері ОСОБА_8 Зустрічний позов просить задоволити і вказує, що строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом відповідачка-позивачка ОСОБА_3 не пропустила. Вона вчасно прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8 і в нотаріуса не було підстав їй відмовляти у видачі свідоцтва. До 2012 року ніхто право ОСОБА_3 на спадкування не оспорював, а тому строк позовної давності слід рахувати з моменту подачі ОСОБА_5 позову до суду.

Нотаріус ОСОБА_14, яка була допитана в суді, пояснила, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_10 була заведена на підставі заяви його сестри ОСОБА_8 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 ОСОБА_13 заява є підставою для відкриття спадкової справи. Потім заяву про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_10 подала ОСОБА_3, а ще пізніше таку заяву подала інша сестра померлого ОСОБА_9 Для ОСОБА_3 роз'яснювалося, що їй не може бути видане свідоцтво, але вона на цьому наполягала, тому і видали їй відмову. Після смерті ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину, зокрема на ? частину спірного будинковолодіння, було видано на ім'я ОСОБА_3, так як вона надала рішення суду про визнання недійсною відмови ОСОБА_8 від прийняття спадщини і не повідомила,що воно скасоване.

Судом встановлено, що 09 січня 2004 року помер ОСОБА_10 і після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з будинковолодіння № 8 по вул.Незалежності в смт.Клевань, Рівненського району Рівненської області. Починаючи з 09.01.2004 року і по даний час між ОСОБА_9 (правонаступником є ОСОБА_5Л.), ОСОБА_8 (правонаступником є ОСОБА_3П.), Клеванською селищною радою і самою ОСОБА_3 існує спір про право на спадщину, зокрема на вищевказаний житловий будинок. Судами слухалась не одна цивільна справа (всього було 8 цивільних справ), рішення судів першої інстанції скасовувалися.

Після смерті ОСОБА_10, 30 березня 2004 року до Рівненської районної державної нотаріальної контори була подана заява його сестри - ОСОБА_8 про відмову від прийняття спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_3, яка сама 30.03.2004 року подала заяву про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_10 29 червня 2004 року до натаріальної контори подала заяву про прийняття спадщини ще одна сестра ОСОБА_10 - ОСОБА_9

23 вересня 2004 року була винесена постанова державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_14 про відмову ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Ця відмова оскаржувалася ОСОБА_3 до суду, але в задоволенні її скарги рішенням Рівненського районного суду від 14.03.2005 року було відмовлено. Це рішення оскаржувалося, але було залишено в силі і є чинним.

21 червня 2008 року ОСОБА_8 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 на підставі рішення Рівненського районного суду від 03.06.2008 року про надання додаткового строку на прийняття спадщини, яке скасоване рішенням апеляційного суду від 16.10.2013 року (вже після смерті ОСОБА_8П.) і рішення Рівненського районного суду від 30.03.2008 року про визнання недійсною її відмови від права на спадщину на користь ОСОБА_3, яке було скасоване ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05.10.2009 року (також вже після смерті ОСОБА_8П.) і справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. При новому судовому розгляді, ухвалою Рівненського районного суду від 19.11.2009 року провадження у справі закрите в зв'язку із смертю ОСОБА_8 і ця ухвала набрала законної сили.

22 січня 2009 року померла ОСОБА_8, після смерті якої її дочка ОСОБА_3 фактично успадкувала майно своєї матері, так як проживала з нею, і 29 вересня 2009 року звернулася до Рівненської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 23 вересня 2011 року ОСОБА_3 звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на спадкове майно у вигляді 1/2 частини будинковолодіння № 8 по вул.Незалежності в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області і 23.09.2011 року отримала вказане свідоцтво.

ОСОБА_9 зверталася до суду з позовом до Зорянської сільської ради про визнання довідки недійсною і просила визнати недійсною довідку, якою підтверджувалося, що ОСОБА_3 проживала разом зі своєю матір'ю ОСОБА_8 на день смерті останньої. Рішенням Рівненського районного суду від 11.08.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_9 відмовлено і ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 17.10.2014 року це рішення Рівненського районного суду залишене без змін.

Судовими рішеннями було встановлено, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_8

30 січня 2011 року померла ОСОБА_9 Ще за життя, а саме 18.01.2011 року, вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_5 (позивачу-відповідачу у даній справі). 18 квітня 2011 року ОСОБА_5 подав до нотконтори заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, пояснення нотаріуса, дослідивши матеріали справи, матеріали всіх наявних в суді цивільних справ за попередні роки, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_5 до задоволення не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч.5 цієї ж статті відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, доводи позивача-відповідача ОСОБА_5 про недійсність свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_3П після смерті ОСОБА_16 є безпідставними, оскільки на момент смерті ОСОБА_8П спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку № 8 по вул.Незалежності в смт.Клевань Рівненського району після смерті свого брата ОСОБА_10 прийняла, однак не оформила свої спадкові права в установленому законом порядку. Вказане свідоцтво про право на спадщину було видане Рівненською районною державною нотаріальною конторою на законних правових підставах, які були на той час, а тому не може бути визнане судом недійсним. В зв'язку з наведеним первісний позов ОСОБА_5 є безпідставним і до задоволення не підлягає.

Із досліджених документів і судових справ, суд приходить до висновку, що і ОСОБА_9 і ОСОБА_8 хотіли успадкувати майно свого брата ОСОБА_10 і робили для цього передбачені законом дії. Доказів того, що чи ОСОБА_9 чи ОСОБА_8 не хотіли прийняти спадщину після смерті брата суду надано не було. В зв'язку з цим суд приходить до висновку, що і ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були спадкоємцями свого брата ОСОБА_10, вони прийняли спадщину, і мали успадкувати його майно, зокрема будинковолодіння № 8 по вул.Незалежності в смт.Клевань Рівненського району в рівних долях.

Після смерті ОСОБА_9 і ОСОБА_8 їх діти, відповідно ОСОБА_5 і ОСОБА_3 (сторони у справі), вчасно прийняли спадщину, отже мають право успадкувати вказане будинковолодіння також в рівних долях. Суд приходить до висновку, що видане ОСОБА_3 23.09.2011 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спірного будинковолодіння не порушує права позивача-відповідача ОСОБА_5 і він може успадкувати іншу ? частину цього будинковолодіння, яка на сьогодні є вільна.

Посилання ОСОБА_17 на те, що він хоче успадкувати весь будинок свого дядька і виконати волю своєї мами ОСОБА_9 та передати гроші від його продажу внуку ОСОБА_18 суд не може прийняти до уваги і оцінює критично, оскільки ці доводи не підтверджені жодним доказом.

Що стосується зустрічного позову, то суд не може взяти до уваги доводів представників позивача- відповідача ОСОБА_5 про те, що відповідачкою-позивачкою ОСОБА_3 пропущено строки позовної давності для звернення до суду із зустрічним позовом. Згідно пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України - від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач-відповідач ОСОБА_5 вперше заперечив право відповідачки-позивачки ОСОБА_3 успадкувати будинковолодіння по вул.Незалежності, № 8 в смт.Клевань Рівненського району Рівненської області після смерті його матері, з посиланням на відмову ОСОБА_8, матері ОСОБА_3, від прийняття спадщини, в березні 2012 року, пред'явивши позов про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Таким чином ОСОБА_3 не пропущено строк звернення до суду із зустрічним позовом.

У суду не виникло сумніву, що ОСОБА_8, подаючи нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_3, неправильно сприймала своє право відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України відмовитися від спадщини саме на користь ОСОБА_3 і право останньої успадкувати це майно, на що і була направлена її воля. Таким чином суд прийшов до висновку, що відмова ОСОБА_8 від права на спадщину була здійснена під впливом помилки, а тому таку відмову слід скасувати. Таким чином зустрічний позов ОСОБА_3, як правонаступниці ОСОБА_8, є обґрунтованим і доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення.

На переконання суду, значну роль в тому, що ОСОБА_8 помилилася стосовно наслідків подання нею відмови від прийняття спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_3 зіграли і нечіткі роз'ясненні Рівненського обласного управління юстиції від 23.03.2004 року вих.№ Л-123-05, видані ОСОБА_3, де було зазначено, що їй необхідно звернутися до нотконтори для подання заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з вищенаведеного, суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову і відмови у задоволенні первісного позову і на переконання суду таке рішення відповідає вимогам закону.

Що стосується судових витрат, то відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає можливим покласти на кожну із сторін судові витрати понесені ними при подачі позовів.

Керуючись ст.ст.11, 57, 59, 60, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.16, 203, 215, 229, 256, 261, 267, 1258, 1268, 1273, 1274, 1296 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_5 до ЛІШЕНЬ ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за його безпідставністю.

Зустрічний позов ЛІШЕНЬ ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання недійсною відмови ОСОБА_8 від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати недійсною відмову ОСОБА_8 від прийняття нею спадщини на користь ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_10, який помер 09.01.2004 року і яка була оформлена у виді заяви від 26.01.2004 року, посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу ОСОБА_13, реєстровий номер № 101, і подана 30.03.2004 року до Рівненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Остапчук Л.В.