АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Михайловської С.Ю., Красвітної Т.П., при секретареві Глубоченку М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 28 травня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Перший український міжнародний банк (третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3) про стягнення збитків,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Амур-Нижньодніпровського райсуду м. Дніпропетровська від 28.05.2014р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ Перший український міжнародний банк, в останній редакції якого він просив застосувати наслідки неукладеного (нікчемного) кредитного договору та стягнути 221163грн.43коп. - суми основного боргу за кредитним договором та 3% річних за користування банком його грошовими коштами у розмірі 19904грн.70 коп., а також зобовязати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 зняти заборону на розпорядження житловим будинком по вул. Швидкісній, 12 у м. Дніпропетровську з виключенням його з державного реєстру іпотек. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи наступне.

5.12.2007р. між ПАТ Перший український міжнародний банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №5900619, за яким останньому надано кредит у сумі 73000,00 доларів США зі сплатою 10,99% річних та зі строком його погашення до 5.12.2027р. (а.с.18-21). На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 5.12.2007р. між цими ж сторонами укладено іпотечний договір №5900631, предметом якого стало домоволодіння №12 по вул. Швидкісна у м. Дніпропетровськ (а.с.8-17). ОСОБА_2 отримано 73000,00 доларів США, після чого ним стали виконувались умови кредитного договору та на погашення кредитної заборгованості здійснювались відповідні платежі у період з 2007 по 2010 рік згідно наданих квитанцій (а.с.26-48).

Посилаючись на те, що кредитний договір не містить двох істотних умов щодо строку дії договору та відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання договору, ОСОБА_2 просив застосувати наслідки зазначених вище кредитного договір та іпотечного договору як неукладених (нікчемних) та відповідно до вимог ст.ст.625,1212 ЦК України стягнути з банка отримані останнім 18272 доларів США та 19904грн.70коп., як безпідставно набуті за кредитним договором суми та 3% річних за користування його грошима.

Відповідно до вимог ст.6,627 ЦК України (в редакції на час укладення кредитного договору) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору за ст.628 ЦК України становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Укладений договір відповідно до вимог ст.ст.526,629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами відповідно до його умов та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи зазначені вимоги закону та відсутність підстав вважати неукладеними (нікчемними) договори сторін з наведених у позовній заяві обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність судового рішення безпідставні. Судом встановлено та підтверджувалось самим ОСОБА_2 факт його вільного волевиявлення на укладення кредитного та іпотечного договорів, а також отримання ним кредитної грошової суми. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. За положеннями ч.2 ст.215 ЦК України нікчемним є правочин, недійсність якого встановлена законом. Обовязком банку за п.1.1..4.1. кредитного договору є надання позичальнику кредиту в порядку, обумовленому договором, а обовязком ОСОБА_2, як позичальника, зокрема, за п.1.4. є повернення кредиту частинами в обумовленому договором порядку протягом строку кредиту до 5.12.2027р. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на відсутність у кредитному договорі двох істотних умов щодо строку договору та щодо відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору суперечать дійсному змісту договору, яким фактично передбачено і конкретний строк повернення кредиту і конкретні положення щодо відповідальності сторін. Крім того, положеннями кредитного договору передбачено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами, діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобовязань у повному обсязі (п.6.11.), а не врегульовані у ньому відносини регулюються чинним законодавством України (п.6.3.). Зазначені положення договору відповідають діючому законодавству, яким передбачено факт припинення зобовязання виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). ОСОБА_2 на заперечувалось, що відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання умов договору передбачена безпосередньо самим договором. Його посилання в апеляційній скарзі на те, що у договорі не передбачено відповідальності банку не свідчить про недійсність договору. Так, діючим законодавством передбачена як відповідальність боржника, так і кредитора. Обумовлене вказане положення і у договорі. Між тим, ні позовна заява, ні апеляційна скарга ОСОБА_2 не містять посилань на конкретні порушення, за які б мала бути передбачена відповідальність банку безпосередньо у договорі. Не містять вони посилань і на те, що ОСОБА_2 пропонував перед підписанням договору внести до нього якісь конкретні умови щодо відповідальності банку. Доказів про відсутність згоди ОСОБА_2 на укладення договору за зазначеними у ньому умовами матеріали справи не містять. За договором обовязком банку як кредитора, передбачалось надання позичальнику кредитної суми. Вказаний обовязок банком виконано повністю і будь-яких посилань ОСОБА_2 на те, що вказаний обовязок банком виконано не повністю або неналежним чином, ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. ОСОБА_2 отримав від банка кредитну суму повністю, повернув банку лише її частину, і вимагаючи застосування наслідків недійсності правочину, не врахував положень ч.1 ст.216 ЦК України та ч.6 ст.11 ЗУ Про захист прав споживачів, якими передбачено повернення усього отриманого на виконання правочину кожною із його сторін. Посилання ОСОБА_2 на безпідставність отримання банком від нього грошових сум суперечить дійсним обставинам, згідно яких перерахування банку грошових сум здійснювалось ним у рахунок погашення кредитної заборгованості.

Таким чином висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому його рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровськ від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_4

ОСОБА_5