Справа 237/1444/14ц
РІШЕННЯ Провадження № 2/237/873/14

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Приходько В.А.

при секретарі Стрепетовій М.Є.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Мар'їнки Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду із позовом про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька дитини. Свої вимоги обґрунтувала наступним. З 16 червня 2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 В шлюбі народився син - ОСОБА_2 ОСОБА_3 Сергійович, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 8 лютого 2013 року шлюб з відповідачем розірвано. 20 грудня 2013 року вона уклала шлюб з громадянином ОСОБА_4 - ОСОБА_5. Між чоловіком ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_3 склалися добрі стосунки, чоловік в міру своєї можливості намагається займатися вихованням хлопчика, матеріально її з сином підтримує. Син ОСОБА_3 в свою чергу, висловлює повагу до ОСОБА_5С, йому подобається з ним проводити спільно час. ЇЇ чоловік ОСОБА_5 мешкає в Російській Федерації, де він працює, отримує високу стабільну заробітну платню. Вони з чоловіком порадившись прийняли спільне рішення про доцільність її з дитиною переїзду до Російської Федерації. При цьому було враховано наявність в чоловіка власного житла в ОСОБА_4, його працевлаштованість, нестабільну політичну ситуацію з Україні. Відповідач ухиляється від надання згоди на виїзд неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон, що суперечить безпеці та інтересам їхнього сина, тому вона змушена звернутися до суду для вирішення питання отримання дозволу на виїзд за межі української держави сина без згоди батька.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити повністю. Додатково пояснила, що ситуація в м. Донецьку, де вона проживає разом з дитиною, значно погіршилась та потребує негайного реагування, а саме виїзд з дитиною за її межі. Стосунки між батьком та дитиною вона не збирається переривати, а також не заперечує проти їх спілкування. Вона має намір у подальшому приїжджати до України, оскільки в неї тут залишаються найближчі родичі, а також підтримувати зв»язок між сином і його батьком. Вона не може залишити сина із батьком, оскільки зв»язок між нею і дитиною нерозривний.

Відповідач в судовому засіданні з позовними вимогами не погодився в повному обсязі, вказуючи що сумлінно виконує свої батьківські обов»язки щодо свого сина ОСОБА_6 Хоче з ним спілкуватись не раз на рік а кожного дня, піклуватись про нього, надавати батьківську любов, а тому не має наміру надавати дозволу позивачці на виїзд дитини за межі України.

Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні було встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_6 є ОСОБА_2 та ОСОБА_7.

ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_5, яка є позивачкою у справі.

Згідно із вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

В позові мова йде про дозвіл на виїзд дитини за кордон без дозволу та супроводу батька.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Він регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з положеннями ст. 4 вказаного Закону - оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). З відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року - виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення оригіналів або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З вищезазначених норм вбачається, що у судовому порядку вирішується саме надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Крім того, на думку суду, при вирішенні даного спору , необхідно виходити із презумпції розумності й добросовісності дій учасників цивільних правовідносин, тобто батьків. Тобто, за умови добросовісності й розумності дій матері можна дійти висновку, що немайновому праву дитини на виїзд за межі України з матір`ю кореспондує суб`єктивний цивільний обов`язок батька надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини. Крім цього, статтею 272 ЦК України передбачено, що особисті немайнові права здійснюються батьками в інтересах малолітніх дітей.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Таким чином, законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Як встановлено у судовому засіданні, між батьками неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 встановилися суперечливі стосунки, перед зверненням до суду позивачка звернулася до батька дитини з проханням надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини за кордон, про що зазначила у судовому засіданні. Відповідач заперечує надати таку згоду, пояснюючи що він хоче спілкуватись з дитиною кожного дня і навіть дуже добрі стосунки з чоловіком позивачки не замінять дитині спілкування з рідним батьком. Аби суду надати заперечення до даного позову, потрібно надати лише обґрунтовані докази, які засвідчили б той факт, що поїздка дитини за кордон не відповідає її інтересам, що перебування дитини з одним з батьків є шкідливим для неї, що не здійснюється належне виховання дитини, її утримання. Але таких доказів суду відповідач не надав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що ОСОБА_2 ОСОБА_3 5 років. Він потребує як материнської так і батьківської опіки. Але шлюб між батьками розірвано і позивачка вдруге вийшла заміж. Вона не переслідує розірвати зв»язок між дитиною та батьком, не перешкоджатиме їх спілкуванню. Після розірвання шлюбу дитина проживала з матір»ю, відповідачем ніколи не ставилось питання щодо місця мешкання дитини, тому суд розцінює, що відповідач усвідомлює що дитина в малому віці в більшій мірі потребує материнського піклування. Так, виїзд неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3 за кордон до Російської Федерації разом з його матір»ю ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дитини.

На підставі ст.ст. 3,4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзщду в Україну громадян України", Керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 60, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дитини задовольнити.

Дозволити виїзд з України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, а саме ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір"ю ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_8 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Дата документу 06.06.2014