АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7587/14 Справа № 183/208/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Максюти Ж.І.

суддів - Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Кулику О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про продовження строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в січні 2014 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4, померлого 14 листопада 2012 року. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що нею пропущено строк звернення для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки внаслідок невірної консультації зі сторони адвоката ОСОБА_5 вона була введена в оману.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від 14 листопада 2012 року серія І-КИ № 500803, 14 лютого 2013 року помер ОСОБА_4, який є рідним батьком позивача та відповідача (а.с.34). Обставини щодо спорідненості визнані сторонами у справі.

Згідно копії спадкової справи, отриманої на запит місцевого суду, 27 серпня 2013 року до Новомосковської районної державної нотаріальної контори за № 842 надійшла заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4Д.(а.с.33)

04 грудня 2013 року за № 1318 до Новомосковської районної державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 (а.с.34)

Листом завідувача Новомосковської районної державної нотаріальної контори від 04 грудня 2013 року №2599/02-14 позивача повідомлено, що оскільки заяву про прийняття спадщини подано за межами шестимісячного строку, на час відкриття спадщини позивач разом із спадкодавцем не проживав, з питання визначення додаткового строку необхідно звернутися із позовом до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.35).

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Згідно ч.1, 2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Ч.1, 2 ст.1270 ЦК України визначають, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

У відповідності до ч.З ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" (далі -ППВСУ від ЗО травня 2008 року № 7), Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріали справи не містять обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, місцевий суд виходив із того, що позивачем не було надано належних доказів наявності об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для позивача на вчинення дій по зверненню до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції правильно керувався п.24 ППВСУ від ЗО травня 2008 року № 7 з врахуванням листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), І невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Окрім вищевказаного переліку поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, на підтвердження факту протиправно наданої консультації особи, що є представником іншого спадкоємця, чим позивача було введено в оману - як-то договору про надання юридичних або консультаційних послуг, вироку суду в кримінальній справі, висновку Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, доказів наявності договірних взаємовідносин між позивачем та ОСОБА_5 з приводу представництва інтересів позивача з приводу смерті ОСОБА_4

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: