Справа № 310/6873/13-ц
09 грудня 2014 року м.Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд
у складі: головуючого - судді Крамаренко А.І.
при секретарі - Корнієнко Н.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ДП "ІЛЛІЧ АГРО-Запоріжжя" до ОСОБА_1, треті особи: ТОВ "АГРО-ЮНІ", Управління держземагенства у Бердянському районі Запорізької області про визнання недійсним додаткової угоди до договору та договору,
В червні 2013р. ДП "ІЛЛІЧ-АГРО" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: ТОВ "АГРО-ЮНІ", Управління Держземагенства у Бердянському районі про визнання недійсними додаткової угоди до договору та договору, який згодом уточнило.
За вказаним договором відповідач передав підприємству в строкове платне користування земельну ділянку розміром 6,1125 га, що належала йому на праві власності на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку та була надана у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Весь час дії договору підприємство фактично користується земельною ділянкою на умовах, визначених договором, і земельна ділянка не вибувала із користування підприємства. В свою чергу, орендодавець отримував від підприємства орендну плату в порядку, розмірах та на умовах, визначених в договорі.
Проте, у квітні 2013 року підприємству стало відомо, що ОСОБА_1 уклав з ТОВ «АГРО-ЮНІ» договір оренди тієї самої земельної ділянки, чим порушив права підприємства на користування земельною ділянкою.
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити.
ОСОБА_1 та представники Реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, Управління Держземагентства у Бердянському районі та ТОВ «АГРО-ЮНІ» в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом ОСОБА_1 на підставі держаного акту про право власності на земельну ділянку серії належала земельна ділянка площею 6,1125 га, що розташована на території Осипенківської сільської ради Бердянського району, що була надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
15.01.2007 року між Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро ОСОБА_2» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», правонаступником якого є ДП «ЗАПОРІЖЖЯ-АГРО», та ОСОБА_1 був укладений договір оренди належної останній земельної ділянки.
В квітні 2013 року ДП «ЗАПОРІЖЖЯ-АГРО» стало відомо, що ТОВ «АГРО-ЮНІ» та ОСОБА_1 уклали договір оренди належної останній земельної ділянки, яка за договором оренди від 24.10.2007 року вже перебувала в користуванні ДП «ЗАПОРІЖЖЯ-АГРО».
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, на які посилається позивач, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актом цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.
Згідно ч. 2 ст. 792 відносини щодо оренди земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 31 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.
За змістом ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Згідно ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 10, ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на наведені приписи Закону та встановлені у судовому засіданні обставини, суд вважає доведеним, що уповноважена на той час особа позивача, а саме директор ДП «Ілліч -ОСОБА_2» ОСОБА_4, не підписував вчинену від імені підприємства додаткову угоду до договору оренди землі про дострокове припинення за взаємною згодою. Тобто учасники правочину, не мали внутрішньої волі і не виявляли вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди, що суперечить ст. 627 ЦК України, яка встановлює свободу договору, тому не може бути дійсним правочин, укладений без волевиявлення однієї із сторін, що узгоджується з ч. 3 ст. 203 ЦК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що угода (згода) до договору оренди земельної ділянки не відповідає вимогам вищевказаних норм матеріального права, зокрема, ч. 3 ст. 203 ЦК України, що, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсною угоди від 22.08.2011 року, укладеної між ОСОБА_1 та ДП «Ілліч - ОСОБА_2» та скасування її державної реєстрації підлягають задоволенню.
Судом також встановлено, що 13.08.2007 року між ОСОБА_1 і ТОВ «АГРО-ЮНІ» був укладений договір оренди спірної земельної ділянки. Тобто даний договір був укладений підчас дії попереднього договору оренди та до реєстрації його розірвання.
Крім того, позивач весь цей час користується спірною земельною ділянкою, здійснює нарахування орендної плати.
Вказане свідчить про те, що укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «АГРО-ЮНІ» договір оренди спірної земельної ділянки не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому в силу ч.5 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України він є недійсним.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з судові витрати в сумі 2363 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь ДП «ЗАПОРІЖЖЯ-АГРО».
Керуючись ст. ст. 11, 15, 57 - 61, 212 - 215 ЦПК України, суд
Позов ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАПОРІЖЖЯ-АГРО» задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЮНІ» на косить ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАПОРІЖЖЯ-АГРО» судові витрати в сумі 2363 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_5