Справа № 750/841/14 Провадження № 22-ц/795/2589/2014 Головуючий у I інстанції: Сапон А. В.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

26 грудня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів :Губар В.С., Позігуна М.І.

При секретарі :Шкарупі Ю.В.

За участю: ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право на проживання у АДРЕСА_1, на підставі ст. 71, 72 ЖК України.

Вимоги мотивувала тим, що відповідач у 1998 році залишив спірну квартиру, переїхавши проживати разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_2 , в спірній квартирі з того часу не проживав, витрат по її утриманню не ніс, у зв"язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати наведене рішення суду, мотивуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що мають істотне значення для її розгляду, та не взяв до уваги , що для вірного вирішення спору слід було встановити дату залишення відповідачем спірного житла та причини, що зумовили його непроживання у спірній квартирі.

Апелянт стверджувала, що відповідач понад шість місяців, починаючи з вересня 1998 року в спірній квартирі не проживав без поважних причин, відтак втратив право на житло.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги , скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Постановивши рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано докази про його відсутність за місцем реєстрації з поважних причин, а саме, у зв"язку з роботою у с.м.т. Варва. Крім наведеного, суд послався на те, що позивач чинила перешкоди відповідачеві у доступі до оселі.

З такими висновками не може погодитись апеляційний суд.

У справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України суд має з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені ст. 71 ЖК України строки , та в разі їх поважності, суд вправі продовжити пропущений строк.

За обставинами даної справи, відповідач , одружившись у вересні 1998 року, добровільно залишив спірну квартиру та переїхав проживати з дружиною спочатку до найманого житла, а в подальшому - до квартири батьків дружини АДРЕСА_2. Вказані обставини підтверджені у справі численними доказами та поясненнями відповідача.

Виходячи з наведеного, відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, почалась з квітня 1999 року та тривала до звернення позивача з даним позовом, при цьому причини такої відсутності не можна визнати поважними, оскільки залишення квартири відповідачем було здійснено добровільно, за власним визначенням.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на проживання у АДРЕСА_1, ґрунтуються на положеннях ст. 71, 72 ЖК України та підлягають задоволенню.

Та обставина, що з 2013 року відповідач працює та проживає у с.м.т. Варва, Чернігівської області, не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки виходячи зі змісту ст. 71 ЖК України, суд повинен встановити коли закінчився шестимісячний строк, протягом якого закон дозволяє наймачу бути відсутнім у житловому приміщенні без відповідних наслідків, та перевірити причини відсутності наймача понад зазначений строк. Відсутність поважних причин для продовження вказаного строку, є підставою для задоволення вимог про визнання особи такою, що втратила право на житлове приміщення , при цьому не мають правового значення обставини, які свідчать про те, що через декілька років відповідач, за умовами роботи, вибув на тимчасове проживання до іншої місцевості.

Оскільки суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, невірно встановив обставини справи, що мають істотне значення для вирішення спору, невірно застосував положення ст. 71, 72 ЖК України, постановлене судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. 71, 72 ЖК України, ст. 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 листопада 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на проживання у АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на сплату судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій в сумі 365 ( триста шістдесят п'ять ) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :