Справа № 446/1706/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2014 року Кам'янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Горошко Лідія Богданівна

при секретарі Карпі Г.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка-Бузька справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про захист прав споживача, визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 подав до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про захист прав споживача, визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з метою придбання легкового автомобіля «Чері Тігго» на суму 129600,00 грн. він, ОСОБА_1, 30.10.2011 р. уклав з ТОВ «АВТО ПРОСТО» угоду № 374394 з додатками. Згідно з умовами спірної Угоди, а також п.п. 3,17,19, 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів відповідач виступає виконавцем певних послуг, зазначених у ст. 1 Угоди, а позивач є їх споживачем.

Позивач ОСОБА_3, що умови Угоди порушують його права як споживача.

Так, відповідно до ст. 1 Угоди її предметом є надання Учаснику послуг системи АвтоТак спрямованих на придбання автомобіля. Угода Укладається шляхом підписання сторонами Угоди, Додатку № 1 та Додатку № 2, які є невідємними частинами Угоди. Терміни, що використовуються в Угоді та системі АвтоТак, визначаються в Додатку № 2 до Угоди.

При підписанні Угоди позивачем на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» було сплачено 4665,60 грн. в якості вступного внеску. Отриманий вступний внесок ТОВ «АВТО ПРОСТО» на свою користь попередньо з ним, позивачем, не погоджувався і не має реального виконання ТОВ «АВТО ПРОСТО» будь-яких обовязків, забезпечених цією оплатою, а як витрати, які ТОВ «АВТО ПРОСТО» покладає на плечі учасників системи придбання в групах "АвтоТак", тим самим не вкладаючи власних коштів, що робить її пірамідальною схемою, а й організацію власної діяльності за рахунок споживачів, що є несправедливою Угодою відносно нього.

Позивач зазначає також, що відповідно до Угоди він повинен був сплачувати на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» щомісячні внески в оплату послуг ОСОБА_4, а ст. 10 Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак) до Угоди, передбачено, що вигодонабувачем за договором страхування Автомобіля у разі настання страхового випадку є ТОВ «АВТО ПРОСТО», який отримує страхові відшкодування, але щомісячні внески в оплату страхового платежу, вносяться саме Учасниками системи, та і Автомобіль, який переданий учаснику системи придбаний за кошти все тих же учасників

системи, що також робить дані умови Угоди несправедливими по відношенню до споживача.

За таких обставин, позивач вбачає явно невигідні одній стороні споживачу, договірні умови, а протилежна сторона правочину Відповідач, сформулював в односторонньому порядку і тим самим створив істотний дисбаланс між правами і обовязками сторін за Угодою на свою користь не врахував при цьому інтересів контрагента споживача.

Позивач стверджує, що належним чином виконував свої обовязки згідно з умовами Угоди, сплатив 19 щомісячних повних внесків, але права на отримання автомобіля так і не отримав. Загальна сума сплачених щомісячних платежів складає 36920 грн. 55 коп. При цьому ціна автомобіля, який позивач мав намір придбати за допомогою послуг відповідача, складала 129600 грн.

Позивач вважає, що відповідач здійснює нечесну підприємницьку діяльність, що є основною підставою для визнання недійсності оспорюваної Угоди. Така діяльність відповідача, як зазначає позивач, вводить споживача в оману або є агресивною, зокрема забороняється, як таке, що вводить в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Зазначений вид нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману, - створення та обслуговування пірамідальної схеми під назвою система придбання в групах "АвтоТак" відображено в самих умовах спірної Угоди. Отже, зазначений ОСОБА_5 формується виключно за рахунок внесків учасників системи придбання в групах "АвтоТак", без залучення коштів ТОВ «АВТО ПРОСТО», а розподіл коштів ОСОБА_5 між учасниками системи являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми, що порушує вимоги ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме коли один учасник системи за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує автомобіль іншого учасника системи, а тому правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними.

Позивач також зазначає, що відповідач, укладеною Угодою, порушив його права як споживача, і йому, позивачу, спричинена моральна шкода, яка полягає у порушенні його прав, як споживача та неправомірному користуванні його коштами, вкладеними до системи придбання в групах "АвтоТак", що порушує його право власності на ці кошти. Також, з 30.10.2011 р. позивач позбавлений можливості користуватися та вільно розпоряджатися своїми коштами з вини відповідача. Все це призводить його до постійного хвилювання, глибокого обурення і відчуття несправедливості від збагнення того, що його просто використали обманним шляхом. Від цього він переживає глибокі душевні страждання, які почалися від дня укладання даної Угоди та тривають до теперішнього часу. Спричинену моральну шкоду оцінює в розмірі 8000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивач ОСОБА_2 викладені в заяві позовні вимоги підтримали, просили визнати недійсною Угоду № 374394 від 30.10.2011 р. внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики та як таку, що містить несправедливі умови, стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 36920 грн. 55 коп. сплачених за Угодою, 8000 грн. моральної шкоди, в користь держави судовий збір в розмірі 449 грн. 21 коп.

Представник відповідача ОСОБА_6 «АВТО ПРОСТО» в судове засідання не зявився, у поданому запереченні на позов зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідач не визнає, виходячи з наступного.

Угода № 374394 від 30.10. 2011 р. укладена в рамках системи послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) в групах АвтоТак, яку створено ТОВ "АВТО ПРОСТО". Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років

Послуги, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО» регулюються нормами Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

15.01.2013 року після набрання чинності Розпорядження 1676 від 09.10.2012 р. ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало Ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах.

Таким чином, угоди, які укладаються з клієнтами системи АВТО ТАК, повністю відповідають діючому законодавству України, а тому при вирішенні спорів між сторонами повинні застосовуватися положення Угоди № 374394 та додатків до неї.

Відповідач зазначає, що позивач ОСОБА_1 був ознайомлений у повному обсязі та йому було надано вичерпну інформацію про умови та суть послуг, які надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Відповідач зазначає, що не порушував ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, щодо установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням Угоди. Так, згідно ст. 10 Угоди ''підписання Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_4, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом ".

Крім цього, у Позивача, відповідно до п. 13.8 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди, було 7 (сім) календарних днів від дати підписання Угоди для самостійного повторного ознайомлення з умовами Угоди та Додатків до неї, та у випадку незгоди з умовами Угоди, для її розірвання.

Не визнає відповідач й того, що позивач вказує на те, що умови угоди є не справедливими та нібито існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Так, зобов'язання Відповідача визначені в ст. З Угоди та складаються з 11 пунктів натомість зобов'язання позивача визначені в ст. 5 Угоди та складаються з 7 пунктів. Таким чином посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обов'язків позивача та відповідача та ще й на користь відповідача не відповідає дійсності.

Щодо тверджень позивача про несправедливість умов Угоди про обов'язок сплачувати щомісячні внески в оплату страхового платежу в той час коли вигодонабувачем за договором страхування є Відповідач, останній зазначає наступне.

Відповідно до умов ст. 8 п. 8.3 Додатку № 2 до Угоди Учасник системи зобов'язаний укласти договір застави на Автомобіль з метою забезпечення своїх платіжних зобов'язань за Угодою. Оскільки Автомобіль є предметом застави, він має бути застрахований відповідно до ст. 581 Цивільного Кодексу України, а тому укладення Угоди з зазначенням в ст. 10 обов'язку страхування Автомобіля є цілком правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

У поданому запереченні на позов відповідач звертає увагу також і на хибність тверджень позивача про те, що діяльність Відповідача полягає у створенні та експлуатації пірамідальної схеми. У спростування вказаного твердження відповідач вказує, що право на отримання автомобіля надається за механізмами, передбаченими Угодою і відповідно до платежів, здійснених самим Учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Тобто, учасник системи ОСОБА_7 одержує Право на отримання Автомобіля незалежно від внесків зроблених іншими Учасниками групи та виключно за результатами належно виконання ним умов Угоди.

Щодо стягнення моральної шкоди, позивач не зазначив ні в чому полягає моральна шкода, ні міркувань, з яких він виходив, визначаючи її розмір, не надано доказів, які б підтвердили це, не вбачається причинно-наслідкового звязку з зазначеними позивачем обставинами та укладанням спірної угоди між сторонами.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, беручи до уваги письмові заперечення на позов відповідача, перевіривши матеріали, дослідивши дійсні обставини справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.10.2011 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено угоду № 374394 з додатками (додаток № 1 - анкетні дані Учасника системи та перелік платежів з зазначенням їх розміру, які позивач повинен здійснити та Додаток № 2 - Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак). Предметом Угоди є надання ОСОБА_1, як учаснику програми послуг, спрямованих на придбання товару, а саме автомобіля марки «Чері Тігго» вартістю 129600 грн. з додатками

На виконання угоди № 374394 позивач сплатив на користь відповідача платежі на загальну суму 36920 грн. 55 коп., що стверджується копіями квитанцій, наявних у матеріалах справи.

Крім того, відповідно до додатків №№1, 2 до даної угоди, позивач зобов'язався щомісячно сплачувати наступні платежі: цілий чистий внесок, що являє собою частину щомісячного повного внеску, який використовується для формування чистого фонду та фонду для повернення коштів, і розмір якого розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків; внесок в оплату послуг, що становить частину щомісячного повного внеску, який є оплатою послуг ОСОБА_4, розмір кожного з яких складає зазначений в додатку №1 відсоток від поточної ціни автомобіля; внесок в оплату страхового платежу частину щомісячного повного внеску, який є оплатою за договором страхування, а також здійснити одноразовий платіж у вигляді плати за послуги, пов'язані з видачею автомобіля.

Статтею 4 Угоди передбачені права учасника, включаючи право приймати участь в Асигнаційних актах, організованих ОСОБА_4; право вибору моделі або марки автомобіля згідно з можливостями постачальника; право сплачувати авансові внески відповідно до положень угоди; право розірвати угоду до моменту отримання автомобіля; право передачі третім особам прав та обов'язків за угодою; право отримувати інформацію щодо функціонування групи, до якої належить учасник.

Відповідно до ст. 5 Угоди, Додатку № 1 до Угоди, п. 2.1 Додатку № 2 до Угоди, для придбання Автомобіля Учасник системи АвтоТак зобов'язується сплатити: плату за послуги, пов'язані зі вступом до Системи при укладанні Угоди 3 % + ГОВ - 2 974.32 грн.; щомісячний Цілий Чистий внесок - 0.8333 %; щомісячний Внесок в оплату послуг - 0.5 % + ПДВ; щомісячний Внесок в оплату Страхового платежу - 0.065 %; плата за послуги, пов'язані з видачею Автомобіля за Системою - 3 % + ПДВ. Поточна ціна Автомобіля є критерієм для розрахунку повних внесків та інших платежів.

На виконання умов Угоди позивачем сплачено відповідачу 36920,55 грн.

Як вбачається з Угоди, Додатку № 1 до Угоди, п. 2.1 Додатку № 2 до Угоди, надання «АВТО ПРОСТО» послуг полягає в тому, що учасник системи зобов'язаний повністю сплачувати повні - внески згідно з графіком внесків. «АВТО ПРОСТО» формує групу Учасників, який отримує Автомобіль через механізм надання Права на отримання Автомобіля (п. 4.1 ст.4 Додатку № 2 до Угоди) і таке право надає учаснику «АВТО ПРОСТО» (п. 4.1 ст. 4, п. 5.1 ст. 5 , п. 6.1 ст. 6 Додатку № 2 до Угоди). «АВТО ПРОСТО» здійснює оплату Автомобіля Постачальнику за рахунок коштів, сплачених Учасниками системи (накопичення внесків Чистого фонду групи (частини Чистих внесків Учасників групи), на умовах Угоди (ст. 3 Угоди, п. 1.2 ст. 1, п. п. 4.1. - 4.5. ст. 4 Додатку № 2 до Угоди).

Позивач просить визнати недійсною Угоду № 374394 внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики та як таку, що містить несправедливі умови. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Саме такою, що суперечить положенням ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", суд вважає угоду № 374394 від 30.10.2011 р. внаслідок здійснення ТОВ "АВТО ПРОСТО" нечесної підприємницької практики і виходить з наступного.

Відповідач, керуючись додатком № 2 до Угоди, формує групу учасників системи, надалі створює фонд цієї групи за рахунок чистих щомісячних платежів, сплачених учасниками груп, тобто за кошти учасників системи, але право на купівлю отримують не всі, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків. Отже, розподіл фонду групи проходить за пірамідальною схемою, при цьому саме одержання автомобіля, який передається у власність учаснику системи до повної оплати, і є "компенсацією" за рахунок коштів інших учасників системи. Крім того, оскільки відповідач не вкладає власних коштів при формуванні фонду для купівлі товару, а використовує кошти інших клієнтів для надання права на купівлю товару, то, на його думку, це є компенсацією за рахунок коштів інших учасників.

Судом встановлено, що позивач сплачував не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ТОВ "АВТО ПРОСТО" без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи. При цьому, відповідач покладає на Учасників системи придбання автомобілів в групах за їх кошти, не вкладаючи при цьому власних коштів, що робить таку діяльність пірамідальною схемою, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Зазначений вид нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману, включено в умови самої угоди, а тому суд дійшов до висновку про недійсність такої угоди.

Частинами 1, 2, 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Згідно ч. 4 ст. 18 цього Закону перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Аналізуючи ст. 14 Додатку № 2 до угоди № 374394 суд вважає, що в ній закладено несправедливі для позивача умови про анулювання відповідачем права на отримання автомобіля, усунення від участі в Асигнаційних актах, розірвання угоди та неповернення внесених коштів у випадку невиконання зобов'язань за угодою.

Встановлення невиправдано малого строку для надання позивачем згоди на отримання автомобіля, зобов'язання його до виконання усіх зазначених вище умов для можливості отримання автомобіля, є підтвердженням несправедливості умов спірної угоди та нечесної підприємницької практики відповідача і, відповідно положень ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", є підставою для визнання такої угоди недійсною.

Відповідно до ч.ч. 5, 6, 8, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути визнано недійсним. У разі, коли визнання положення недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу позивача договір може бути визнаний недійсним у цілому. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Підсумовуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що оскільки позивач ОСОБА_1 сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ТОВ «АВТО ПРОСТО» без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю автомобіля одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, то умови спірної угоди є несправедливими та непрозорими і спрямовані на введення в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконані роботи, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» в частині визнання Угоди недійсною підлягають до задоволення та стягнення з відповідача в користь позивача, сплачених останнім коштів в розмірі 36920,55 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача в сумі 8000 грн., то позивач в судовому засіданні не обґрунтував самого факту спричинення йому моральної шкоди, відповідно, до положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, згідно з ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Суд вважає, що позивачем у відповідності до ст. 60 ЦПК України не було надано суду доказів в обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, зокрема на підтвердження страждань позивача, не наведено тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У зв'язку з тим, що позивач не надав обґрунтування факту спричинення йому незаконними діями відповідача моральної шкоди відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає таке відшкодування лише у випадку, коли моральна (немайнова) шкода була спричинена небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством, то в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Виходячи з ціни позову на яку розмір якого задоволення з відповідача до стягнення підлягає 369 грн. 20 коп. судових витрат в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 58, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 530, 614, 623, 662, 665, 1210, 1212 ЦК України, ст.ст. 4, 10 Законом України «Про захист прав споживачів», районний суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про захист прав споживача, визнання угоди недійсною, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Визнати недійсною угоду № 374394 від 30 жовтня 2011 р., укладену між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" (вул. Воровського, 24, корпус 1, 3-й поверх, м. Київ) в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 36920 (тридцять шість тисяч девятсот двадцять) грн. 55 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" (вул. Воровського, 24, корпус 1, 3-й поверх, м. Київ) в користь держави 369 (триста шістдесят девять) грн. 20 коп. судових витрат.

В решті частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня проголошення через Камянка-Бузький районний суд. Особа, яка брала участь в справі, але не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :

Оригінал рішення.