Провадження № 2/161/3693/14
У Х В А Л А

21 серпня 2014 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого-судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.,

вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Схід-Захід" про визнання недійсним договору про передачу корпоративних прав,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Схід-Захід" про визнання недійсним договору про передачу корпоративних прав.

20 серпня 2014 року позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід-Захід», в особі його органів управління відчуження та обтяження нерухомого майна, укладати правочини щодо одержання позик, позичок, кредитів та виникнення інших значних зобов'язань, а також накласти арешт на частку у статутному фонді (корпоративні права), яка зареєстрована за ОСОБА_3 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід-Захід».

Вказує, що ОСОБА_2 з метою зменшення належної їй частки в спільному майні та чи для погіршення її майнового становища може укласти ряд угод про відчуження майна чи про отримання позики і інших грошових зобовязань. Крім того, їй стало відомо про наявність в пресі оголошень про термінове відчуження майна та майнових прав товариства.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 цього Кодексу передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В силу положень п. 1 ч. 1 ст. 115 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного(складеного капіталу).

З заяви про забезпечення позову, позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що між сторонами виник спір з приводу визнання незаконним договору про передачу корпоративних прав у ТзОВ «Торговий дім «Схід-Захід», що укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Судом також встановлено, що в засобах масово інформації наявні оголошення про продаж нерухомого майна та майнових прав нерухоме майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «Схід-Захід».

За таких обставин, а також, враховуючи, що частка у статутному фонді (корпоративні права), яка зареєстрована за ОСОБА_3 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід-Захід», може бути відчужена в подальшому, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що слід накласти арешт на частку у статутному фонді (корпоративні права), яка зареєстрована за ОСОБА_3 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід-Захід». Забезпечуючи позов у цій частині, суд виходить з того, що предметом позову у даній справі є незаконність, на думку позивача, договору про передачу корпоративних прав у ТзОВ «Торговий дім «Схід-Захід», що свідчить про співмірність забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

В частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід-Захід», в особі його органів управління відчуження та обтяження нерухомого майна, укладати правочини щодо одержання позик, позичок, кредитів та виникнення інших значних зобов'язань слід відмовити, оскільки нерухоме майно, яке належить даному товариству не є предметом спору у даній справі.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на частку у статутному фонді (корпоративні права), яка зареєстрована за ОСОБА_3 (м. Тернопіль, вул. Лесі Українки, 21/10) у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Схід-Захід» (м. Луцьк, вул. Бойка, 1 каб. 212, код 33463211).

Ухвалу до негайного виконання направити у відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Про результати виконання ухвали відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції повідомити суд.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.