Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/140/14-ц
Провадження № 2/321/130/2014
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2014 року смт. Михайлівка

Суддя Михайлівського районного суду Запорізької області Дараган Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Михайлівського району електричних мереж відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної неправомірними діями юридичної особи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Михайлівського району електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної неправомірними діями юридичної особи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

При цьому було встановлено, що позов було подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

В порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України відсутні посилання на докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на підтвердження кожної обставини.

Зокрема, позивач, зазначаючи про неправомірність дій відповідача та про порушення відповідачем його прав, взагалі не зазначає про жодні докази на підтвердження цих обставин, які саме дій відповідача є неправомірними, в чому це виразилося, яким саме чином були порушені права та інтереси позивача саме неправомірними діями з боку відповідача.

Також, заявляючи вимоги про скасування акту про порушення ПКЕЕН, позивач звертає увагу на ті обставини, що такі вимоги не є належним засобом захисту прав споживача електроенергії, оскільки складення акту є лише фіксацією порушення, а оскарження дій як щодо факту складення акту, як і самого акту, який не встановлює для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав.

Так само, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача певних грошових сум, позивач в позові не зазначає, що це за суми та на підставі яких правових норм повинно проводитися таке стягнення.

Крім того, заявляючи вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач взагалі в позові не зазначає про нанесену діями відповідача моральну шкоду, не вказує про жодні докази на підтвердження факту заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, крім того, не наведено доводів, з яких виходив позивач, визначаючи розмір цієї шкоди та доказів на підтвердження цього розміру, що є порушенням вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року.

Крім того, позивач, заявляючи позовні вимоги, взагалі їх не конкретизує, з позовної заяви взагалі не зрозуміло, яким чином позивач обґрунтовує кожну викладену в резолютивній частині позову вимогу. При цьому позивач не звертає уваги на певну неконкретність та тотожність заявлених вимог (вважати дії відповідача неправомірними; скасувати, відізвати акт про порушення; проведене нарахування вважати нечинним, скасувати, тощо) . Тому в цій частині позовні вимоги підлягають уточненню.

Крім того, в порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України, судовий збір оплачений не в повному обсязі.

Так, до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 247 гривень 25 копійок, також в позові зазначено, що ціна позову становить 6000 гривень 00 копійок, тобто вбачається, що судовий збір сплачений щодо заявлених вимог майнового характеру. При цьому, як вбачається із позовної заяви, окрім вимог майнового характеру, позивачем також заявлено вимоги немайнового характеру вважати дії відповідача неправомірними та скасувати, відізвати акт про порушення ПКЕЕН, а проведені за ним нарахування збитків визнати нечинними, скасувати. Проте, документу про сплату судового збору щодо заявлених вимог немайнового характеру позивачем не надано. Разом з цим, відповідно до Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлена в 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на день подання позову до суду складає 243 гривні 60 копійок, та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що на день подання позову до суду складає 3654 гривні (реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: УДКСУ у Михайлівському районі, 22030001; код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37830868; код банку отримувача (МФО): 813015; рахунок отримувача: 0185; призначення платежу: судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Михайлівський районний суд Запорізької області, ). Тому вбачається, що судовий збір оплачений не в повному обсязі.

Вказані недоліки перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказаний позов без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 4 дні з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Михайлівського району електричних мереж відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної неправомірними діями юридичної особи, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 4 дні з дня отримання копії вказаної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

25.01.2014