РІШЕННЯ

Іменем України

28.01.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним додатку графіку погашення кредиту, визнання нікчемним пункту договору, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний анк «Приват Банк» про визнання недійсним додатку графіку погашення кредиту, визнання нікчемним пункту договору, зобовязання вчинити дії.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 07 червня 2007 року між нею ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яке в подальшому було перейменоване на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», надалі разом сторони, був укладений кредитний договір KIV0GA00000163.

За умовами кредитного договору Банк надає позичальнику кредит, у розмірі 80000,00 дол. США , за умови повернення його у строк до 07.06.2017 року зі сплатою відсотків у розмірі 0,92 % на місяць.

31 жовтня 2012 р. між сторонами була укладена додаткова угода до кредитного договору, згідно якої були внесені певні зміни в умовах кредитного договору, що стосувалися повернення заборгованості, та відповідальності позичальника за неналежне виконання зобовязання. Внаслідок таких змін був викладений у новій редакції і графік погашення кредиту, який являється обовязковим додатком до кредитного договору.

Згідно нової редакції п. 7.1. Кредитного договору, за користування кредитними коштами, позивач як позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розміром 1,09 % річних на суму залишку заборгованості.

Натомість зазначений у графіку погашення заборгованості розмірі щомісячного платежу в частині сплати відсотків не відповідає цій умові договору. Арифметичний розрахунок такого платежу дозволяє стверджувати, що він має значно менший розмір ніж той, що зафіксований у графіку. Дана обставина свідчить про приховування банком істотних обставин кредитного договору під час його укладення.

З метою приведення у відповідності з умовами договору графік погашення заборгованості, позивач вернулась до банку із відповідними проханням. Проте останній залишив його поза увагою.

Позивач вважає що у відносинах між нею та банком має місце факт обману. На це вказує та обставина, що графік погашення кредиту, як додаток до кредитного договору, частині своєї арифметичної складової не відповідає змісту договірних відносин. Виходячи із того, що він являється частиною договору, яка була узгоджена сторонами, можна констатувати, що розмір зобовязання, який визначений таким графіком був погоджений із використанням обману з боку банку. Відтак кредитний договір в цій частині являється незаконним.

Пунктом 7.1. кредитного договору передбачена оплата позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,50 % від суми виданого кредитного кредиту у момент надання кредиту, винагороди у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. За своєю природою така оплата не являється послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». У такому випадку п. 7.1. кредитного договору в частині умови про «оплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,50 % від суми видного кредиту у момент надання кредиту, винагороди у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати», являється нікчемною. Натомість банк цієї обставини не визнає.

Позивач просила визнати недійсним додаток «графік погашення кредиту» до кредитного договору KIV0GA00000163 від 07.06.2007 р. укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».

Визнати нікчемним п. 7.1. кредитного договору KIV0GA00000163 від 07.06.2007 р. в частині умови про оплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надати ОСОБА_1 новий графік погашення кредиту, оформлений у відповідності із положеннями закону та умовами кредитного договору.

В подальшому в судовому засіданні від 28.01.2014 року представник позивача уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсним додаток «графік погашення кредиту» до додаткової угоди від 31.10.2012 р. до кредитного договору KIV0GA00000163 від 07.06.2007 р. укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк».

Визнати нікчемним п. 7.1. кредитного договору KIV0GA00000163 від 07.06.2007 р. в частині умови про оплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надати ОСОБА_1 новий графік погашення кредиту, оформлений у відповідності із положеннями закону та умовами кредитного договору.

Представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив у позовних вимогах відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб які брали участь розгляді справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 215 ЦК України визначає що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

В силу ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

Як встановлено в судовому засіданні, 07 червня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № KIV0GA00000163, згідно якого банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 7.1. цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 7 Договору.

За пунктом 2.1. договору банк зобовязався надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 7.1. даного Договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених 2.2.7. даного договору.

Відповідно до позичальник зобовязався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3., 3.1., 3.2. даного договору. Повну оплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення.

Відповідно до п. 3.7. кредитного договору позичальник сплачує Банку винагороду в розмірі й у строки, зазначені в п. 7.1. даного договору.

Згідно до п. 7.1. Банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівкою через касу на строк з 07 червня 2007 року по 07 червня 2017 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 88600,00 дол. США на наступні цілі: 80000,00 дол. США споживчі цілі, а також у розмірі 8600,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору.

Відповідно до додаткової угоди від 31 жовтня 2012 року що укладена до кредитного договору № KIV0GA00000163 від 07.06.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 пункт 7.1. Договору було викладено в наступній редакції: Банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівкою через касу на строк з 07 червня 2007 року по 07 червня 2017 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 99594,11 дол. США на наступні цілі: 80000,00 дол. США споживчі цілі, а також у розмірі 19594,11 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,09 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору.

Отже, аналізуючи пункти кредитного договору та положення чинного законодавства України, суд приходить до висновку що проценти встановлені в п. 7.1. кредитного договору, які змінені згідно до додаткової угоди, що підлягають сплаті позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, тобто оплачуваною послугою що надається банком споживачу (тобто позивачу).

Розмір відсотків визначених у додатковій угоді був погоджений сторонами, при досягненні всіх необхідних умов щодо дійсності правочинів, а саме: досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобовязань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; письмова форма договору; необхідний обсяг цивільної дієздатності сторін та вільне та таке що відповідає внутрішній волі сторін волевиявлення.

Відповідно Додаток до Додаткової угоди який являється графіком платежів до Кредитного договору, який просить визнати недійсним позивач, формувався згідно із змінами до додаткової угоди від 31 жовтня 2012 року, оскільки була змінена сума наданих позивачу кредитних коштів та змінені відсотки сплати за користування кредитом.

Будь-яких доказів щодо порушення відповідачем, при формуванні графіку погашення кредиту норм ЦК України (статті 1054, 10561), Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про захист прав споживачів» позивачем надано не було.

Згідно Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Так, позивачем не надано доказів того, що її було введено в оману під час укладання кредитного договору або додаткової угоди.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позові в повному обсязі

Відповідно до ст.ст. 15, 16, 203, 215, 230, 526, 1054, 10561 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним додатку графіку погашення кредиту, визнання нікчемним пункту договору, зобовязання вчинити дії - відмовити

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.