У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Карпенко С.О.

Фаловської І.М., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Міністерства оборони України, поданою його представником Панасюком Олександром Васильовичем, на рішення апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1994 по 1996 рік він проходив військову службу в Збройних Силах України, де здобував військову спеціальність водія-механіка багатоколісного тягача МАЗ-543, який призначений для перевезення ядерних ракет. З 1995 року почав хворіти на розсіяний склероз з подальшим погіршенням здоров'я, у зв'язку з чим у 2001 році його визнано інвалідом першої групи. Центральною військовою лікарською комісією 1 січня 2010 року встановлено, що його захворювання пов'язане з проходженням військової служби. Так як інвалідність позбавляє його можливості реалізовувати свої звички та бажання, працювати за професією, вести повноцінний спосіб життя, змушує користуватися сторонньою допомогою, на відшкодування моральної шкоди просив стягнути з відповідача 200 000 грн.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 листопада 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2013 року рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2013 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із наявності визначених ст. 23, 1167 ЦК України правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Такі висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що з 1994 по 1996 рік ОСОБА_3 проходив строкову військову службу в Збройних Силах України. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії ВЛН № 0100590 від 21 лютого 2012 року та витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 12 січня 2010 року № 4 ОСОБА_3 встановлено І групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності: захворювання, пов'язане з проходженням військової служби; відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 20 вересня 2012 року ОСОБА_3 є інвалідом армії 1 групи довічно.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімґї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. 23, 1167 ЦК України).

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що встановлена позивачеві перша група інвалідності є наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, суд дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі, дав їм належну оцінку і, з урахуванням встановлених обставин справи та вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано дійшов висновку про наявність у позивача права на відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України, подану його представником Панасюком Олександром Васильовичем, відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.П.Гончар С.О.Карпенко І.М.Фаловська С.П.Штелик