Справа № 460/672/14 Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/6055/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

позивача - ОСОБА_4 та її представників - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов'язано відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 в користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідача ОСОБА_2 демонтувати самовільно встановлені на території земельної ділянки огорожі та заборонити вигулювати належну йому собаку без повідка та намордника на даній земельній ділянці.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема покликається на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачкою така вимога як «заборонити вигулювати належну ОСОБА_2 собаку без повідка та намордника на даній земельній ділянці» не заявлялась. Крім того, вважає, безпідставним посилання суду на рішення від 17.05.1990 року, як на підставу виникнення права користування земельною ділянкою розміром 1927 м.кв., оскільки дане рішення не визнавало право користування, а лише встановило порядок користування земельною ділянкою. Крім того, вважає, що суд прийшов до неправильного висновку, стягнувши з відповідача 2436 грн. витрат за надання юридичної допомоги, оскільки такі не підтвердженні документально. Враховуючи вищевикладене просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача - ОСОБА_4 та її представників - ОСОБА_5, ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Згідно статей 317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст.ст.377, 391 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника (землекористувача), власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі - позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 є власниками конкретних приміщень в житловому будинку АДРЕСА_1. Зокрема позивач ОСОБА_4 є власником наступних приміщень: 1-3 площею 7,4 кв.м, 1-4 площею 14,1 кв.м, 1-5 площею 20,3 кв.м, 1-6 площею 19,6 кв.м, 1-7 площею 4,8 кв.м, 1-13 площею 14,7 кв.м, 1-14 площею 16,2 кв.м., 1-15 площею 1,3 кв.м, підвального приміщення II площею 13,4 кв.м., підвального приміщення ІІ а площею 1,4 кв.м та господарської споруди сарай «Д» площею 36,8 кв.м.(а.с.34).

Згідно рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №107 від 01.08.2014 року даній частині будинку присвоєна поштова адреса АДРЕСА_1.(а.с.74)

Відповідач ОСОБА_2 є власником наступних приміщень: 1-1 площею 7,2 кв.м, 1-2 площею 15,2 кв.м, 1-11 площею 19,7 кв.м, 1-12 площею 16 кв.м, 1-8 площею 9,2 кв.м, 1-9 площею 2 кв.м, 1-10 площею 1,7 кв.м., 1-18 площею 14,4 кв.м, 1-17 площею 15,3 кв.м., 1-16 площею 6 кв.м., літня кухня розміром 11,43 х 4,46 м., гараж розміром 3,35 х 5,7 м., сарай розміром 4,53 х 3,10м..

Згідно рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №352 від 04.09.2009 року даній частині будинку присвоєна поштова адреса АДРЕСА_1.(а.с.73)

Як вбачається із рішення виконавчого комітету Яворівської міської ради №77 від 20.04.1972 року за вищевказаним будинком була закріплена в спільному користуванні земельна ділянка площею 1200 кв.м., яка в натурі (на місцевості) не виносилася і межовими знаками не визначалася.

Крім того, судом встановлено, що в дійсності будинок знаходиться на земельній ділянці (згідно даних інвентаризаційної справи по будинковолодіння площею 0,2006 га), яка по периметру огороджена попередніми власниками будинку та перебувала в їх користуванні.

Рішенням Яворівського районного народного суду Львівської області від 17.05.1990 року було задоволено позов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поділ будинку АДРЕСА_1 в натурі, з виділенням сторонам конкретних жилих приміщень вказаного будинку. Також між сторонами було встановлено порядок користування земельною ділянкою, позивачам ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виділено в користування земельну ділянку площею 962 кв.м. згідно плану по варіанту №2, відповідачу ОСОБА_10 виділено в користування земельну ділянку площею 582 кв.м. згідно плану по варіанту №2, відповідачам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виділено в користування земельну ділянку площею 280 кв.м. згідно плану по варіанту №2, а також відповідачам залишено спільне подвір'я площею 100 кв.м..

З вищевказаного судового рішення вбачається, що загальна площа земельної ділянки, яка перебувала в користуванні співвласників будинку №6 по вул.Завадівська в м.Яворові, становила 1927 кв.м. Після набрання вищевказаним судовим рішенням законної сили співвласники будинку провели поділ земельної ділянки відповідно до встановленого судом порядку користування.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 18.10.2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2012 року, в адміністративній справі №2а-94/2011 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до ОСОБА_19, Яворівської міської ради, третя особа Управління Держкомзему у Яворівському районі, було визнано протиправними та скасовано рішення Яворівської міської ради №262 від 23.11.2006 року «Про надання у власність земельної ділянки гр.ОСОБА_7.» і рішення Яворівської міської ради №193 від 29.04.2009 року «Про внесення змін у рішення Яворівської міської ради №262 від 23.11.2006 р. гр. ОСОБА_7.».

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 02.10.2012 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 26.02.2013 року, в цивільній справі №2-238/11 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_21 ОСОБА_20, Яворівської міської ради, Управління Держкомзему у Яворівському районі, було скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, площею 0,0800 га, кадастровий номер НОМЕР_2, для ведення - особистого селянського господарства на ім'я ОСОБА_7.(а.с.78)

Як вбачається із акту обстеження комісії Яворівської міської ради від 03.07.2013 року земельна ділянка біля прибудинкової території будинку по АДРЕСА_1, яка є в спільному користуванні, самовільно поділена та обгороджена сіткою, сім'я ОСОБА_10 доступу та вільного пересування немає, також через незаконно встановлені огорожі сім'я ОСОБА_10 не може користуватися наданим заїздом з вул. Д.Галицького та ходом з двору на другий поверх будинку.(а.с. 30)

Аналогічні обставини щодо неможливості належного користування позивачем ОСОБА_4 спірною земельної ділянкою викладені в акті комісії Яворівської міської ради від 25.04.2014 року.(а.с.59)

На думку колегії суддів, із врахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, оскільки на спірній земельній ділянці продовжує існувати огорожа з металевої сітки, яка перешкоджає доступу позивача ОСОБА_4 до спільної земельної ділянки та до існуючого входу на мансардний поверх її частини будинку.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про те, що суд не дав належної оцінки усім доказам по справі, так як оцінюючи зібрані по справі докази, суд дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна