Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі: Химинець О.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ужгородської міської ради, третя особа Управління Державної казначейської служби України в м. Ужгороді про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, мотивуючи її тим, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.11.2010 року ОСОБА_3, було надано у приватну власність земельну ділянку, яка розташована за адресою м. Ужгород, квартал житлової забудови ім.. ОСОБА_4, поз. 206, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,0629 га та зобовязано здійснити передоплату до бюджету міста коштів на розвиток інженерних мереж, з розрахунку 25,00 грн. за один квадратний метр протягом 30 календарних днів з моменту підписання рішення сесії міським головою згідно із рішенням Ужгородської міської ради від 23.11.2006р. №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва».

12.10.2010 року ОСОБА_3 було здійснено оплату до бюджету міста у розмірі 15 725,00 грн. та в подальшому вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 225790.

Згодом, їй стало відомо, що рішення міської ради від 23.11.2006 р. №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва» постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.04.2009р. по адміністративній справі №2а-79/09 визнано незаконним.

ОСОБА_3 звернулася до відповідача із вимогою про повернення коштів, спрямованих на оплату послуг, які визнанні в подальшому незаконними щодо їх вимагання, однак в задоволенні такої йому було відмовлено, а тому вона змушена звернутись за захистом своїх прав та інтересів до суду. Позивач вважає, що Ужгородська міська рада без достатніх правових підстав заволоділа її грошовими коштами у розмірі 15 725,00 грн., а тому зобовязаний повернути цю суму коштів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, стягнути з відповідача на користь її довірительки 15 725,00 грн. безпідставно набутих коштів, а також судові витрати.

Представник відповідача виконавчого комітету Ужгородської міської ради у судове засідання не зявився повторно, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої сторони - Управління Державної казначейської служби України в м. Ужгороді в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що для оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачем було зобовязано ОСОБА_3, здійснити переплату до бюджету міста коштів на розвиток інженерних мереж з розрахунку 25,00 грн., за один квадратний метр протягом 30 календарних днів згідно із рішенням Ужгородської міської ради від 23.11.2006р. №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва».

На виконання такої вимоги, 12 жовтня 2010 року ОСОБА_3, було перераховано суму в розмірі 15 725,00 грн. з призначенням платежу «внесення коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ужгород в районі м. Ужгород, квартал житлової забудови ім.. ОСОБА_4, поз. 206, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,0629 га, що підтверджується квитанцією від 12.10.2010 р.

02 листопада 2010 року ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 225790.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006р. №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», яким встановлені обовязкові умови при вирішенні питань про надання у приватну власність громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, постановою Ужгородського міськрайонного суду від 7 квітня 2009 року по справі №2а-79/09, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та скасовано.

Даною постановою встановлено, що всі питання, повязані з виготовленням будь-яких технічних умов будівництва житлового будинку на земельній ділянці та повязані з цим витрати, в т.ч. і сплата коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів згідно постанови КМ України «Про встановлення граничного розміру коштів замовників, що залучаються для розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів» від 24.01.2007 p. №40, повинні вирішуватися вже після отримання у власність земельної ділянки, а не при вирішенні питання її надання.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналізуючи в сукупності зібрані докази, суд приходить до переконання, що зобовязання позивача сплатити кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури до моменту оформлення ним права власності на земельну ділянку, яка знаходяться за вказано адресою, було безпідставним.

Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ст.15 ЦК України).

Тобто, одержання грошових коштів позивача на рахунок відповідача на підставі рішення Ужгородської міської ради, яке в подальшому було скасовано в судовому порядку, як незаконне, стягується із застосуванням санкцій, встановлених ЦК України без зясування причин та законності їх використання.

Частиною 3 статті 536 ЦК України визначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що виконавчий комітет Ужгородської міської ради, який у відповідності до ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є головним розпорядником коштів внесених громадянами до цільового фонду соціально-екологічного розвитку міста, після скасування постановою Ужгородського міськрайонного суду від 07.04.2009 року по справі №2а-79/09 рішення Ужгородської міської ради від 23.11.2006р. №99 «Про умови надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва», на підставі якого ОСОБА_3, перераховано на рахунок відповідача кошти на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури в розмірі 15 725,00 грн., використовує ці кошти безпідставно, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_3, є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Так, як у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судових витрат.

Керуючись ст.ст.526, 625, 1214 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 83, 88, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_3, безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 15 725,00 грн.

Стягнути з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_3, сплачений судовий збір в розмірі 229,40

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5