Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2014 Справа №607/15858/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Жара М.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Тернопільської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог вказують на те, що квартира АДРЕСА_1 належала їх матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони є спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4, однак державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку неможливістю встановити чи спадкодавець та власник заявленої у складі спадкового майна квартири АДРЕСА_1 є одна і таж сама особа, оскільки у правовстановлюючому документі на зазначену квартиру є підчистки, а згідно довідки ТзОВ "БТІ" власником даної квартири є ОСОБА_4. Тому, просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку, за ОСОБА_2 на 3/4 частини спірної квартири, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просять його задовольнити.

Представник відповідача Тернопільської міської ради судовому засіданні відносно вирішення позовних вимог покладається на думку суду .

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про право власності виданого 12.07.1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

Згідно заповіту, складеного 15.10.2008 року та посвідченого державним нотаріусом Другої тернопільської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №2091, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках квартиру АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернопіль.

Як вбачається з довідки виданої 12.08.2014р.ДП "Комунальник-3", ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_1 з 18.05.1981 року та знята з реєстрації за даною адресою після її смерті 20.08.2012р.

Згідно довідки ТзОВ "БТІ" від 23.07.2014р. власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, підтвердили, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 в якій все своє життя проживала і там померла.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.07.2014р., державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори 14.02.2013 року заведено спадкову справу №108/2013 за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4. 14.02.2014 року нотаріусом також було зареєстровано заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відмову від належної їм частки у спадщині ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 Цією ж постановою нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку неможливістю встановити чи спадкодавець та власник заявленої у складі спадкового майна квартири АДРЕСА_1 є одна і таж сама особа, оскільки у правовстановлюючому документі на зазначену квартиру є підчистки, а згідно довідки ТзОВ "БТІ" власником даної квартири є ОСОБА_4.

Відповідно до вимог ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. ( ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушені права позивачів, які підлягають захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку та за ОСОБА_2 на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р.М.Грицак