АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_7 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євростиль", Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК"Комунальник", Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_7 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ"Євростиль", ТОВ "ВК"Комунальник", Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежилих приміщень та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачів зазначала , що ВАТ "Веркон" та ТОВ"Євростиль і ТОВ"ВК"Комунальник" уклали відповідно договори купівлі-продажу від 28.03.2007 року, 09.10.2007 року та 31.08.2009 року, згідно з якими останні придбали нежилі приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Вказувала, що приватизація спірного гуртожитку та відповідно укладання договорів купівлі-продажу приміщень гуртожитку не відповідає положенням Закону України " Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку", чим порушуються житлові права позивачів , в тому числі і право на приватизацію житла у гуртожитку, а тому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 28.08.2007 року, укладений між ВАТ"Веркон" та ТОВ "Євростиль" , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В. за реєстраційним № у.308; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 29.10.2007 року, укладений між ВАТ"Веркон" та ТОВ"Євростиль", посвідчений приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В. за реєстраційним № у.1225; визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.2009 року , укладений між ВАТ"Веркон" та ТОВ"ВК"Комунальник" , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ляпуновою Я.А. за реєстровим № 3128; зобов'язати виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію) прийняти до комунальної власності територіальної громади м. Києва гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євростиль", Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК"Комунальник", Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_7 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представника ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав ёвикладених у ній , представників ТОВ " Євростиль " Кобєлєва В.І.,ТОВ " ВК Комунальник " Левківського О.П., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те , що суд обґрунтовано відмовив у задоволені позову, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту ст. 3 ЦПК України однією із обов'язкових умов визнання правочину недійсним є порушення у зв'язку з його вчиненням прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

В силу ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства( в редакції чинній на час укладення договорів).

Положенням ч.1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено , що наказом Фонду державного майна України від 26.11.1993 року №40-ДП " Про прийняття рішення щодо приватизації об'єктів" надано дозвіл на приватизацію Київського державного заводу верстатів-автоматів та Київського державного підприємства по виготовленню товарів народного споживання.

Наказом Фонду державного майна України від 01.12.1993 року №247 ДП створено комісію приватизації державного підприємства по виготовленню товарів народного споживання, а наказом - 01.12.1993 року № 248 ПК створено комісію приватизації державного майна Київського державного заводу верстатів-автоматів.

Наказом Фонду державного майна України від 31.01.1994 року № 4-АТ ( далі - Фонд) затверджено План приватизації Київського державного заводу верстатів-автоматів та Київського підприємства по виготовленню товарів народного споживання, до якого було включено гуртожиток по АДРЕСА_1.

Розпорядженням Фонду державного майна України від 31.01.1994 року № 6-РОМ затверджено акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу з внесенням до нього вартості гуртожитку в АДРЕСА_1 .

05 березня 1996 року Фонд державного майна України передав Відкритому акціонерному товариству " Київський верстатобудівний концерн" у власність ,а ВАТ "Веркон" прийняв майно загальною вартістю 32 819535 000 крб., про що складено Акт передачі - прийому майна Відкритого акціонерного товариства " Веркон" від 05 березня 1996 року.

До складу переданого майна увійшов і гуртожиток за адресою : АДРЕСА_2. Фондом на підтвердження передачі в процесі приватизації у власність ВАТ"Веркон" видано перелік, згідно з яким товариству передано у власність у складі цілісного майнового комплексу нерухоме майно, зокрема, спірний гуртожитку. В подальшому ВАТ"Веркон" отримало свідоцтво про право власності на гуртожиток( т.1 а.с. 63- 66).

При цьому судовими рішеннями встановлено , що фактична адреса спірного гуртожитку : АДРЕСА_1 .

Рішенням господарського суду м. Києва від 10 січня 2001 року, яке постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 15.03.2011 року залишено без змін, встановлено, що на момент приватизації Київського державного заводу верстатів - автоматів гуртожитки не відносилися до об'єктів державного житлового фонду , який підлягав приватизації громадянами України чи підлягав передачі у комунальну власність відповідних рад і могли бути включені до вартості майна підприємств, які підлягали приватизації , оскільки законодавчо заборони не існувало. Цим же рішенням встановлено , що ВАТ " Веркон" правомірно набув права власності на гуртожиток , як на складову частину приватизованого цілісного майнової комплексу підприємства і на законних підставах володіє і користується внеском засновника Фонду державного майна України , а тому відмовив у задоволені позову Фонду державного майна України про вилучення з незаконного володіння ВАТ " Веркон" гуртожитку , який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 103-118).

Відповідно до п.1 , 2 ст. 2 Закону України " Про приватизацію державного житлового фонду" ( в редакції від 17.02.2006 року ) до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. (Положення пункту 2 статті 2 визнано конституційними згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2000 від 28.09.2000)

28 березня 2007 року між ВАТ "Київський верстатобудівний концерн" (ВАТ"Веркон") та

ТОВ"Євростиль" укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, за умовами якого продавець передав у власність останнього нежилі приміщення 1-го поверху ( в літ.А) №1,2 групи приміщень №5 ) площею 16,9 кв.м, з №1 по №46 (групи приміщень №6) площею 608,0 кв.м., з №1 по № 6 (групи приміщень №7) площею 151, 9 кв.м. та МЗК площею 31,1 кв.м. Загальна площа нежилих приміщень, які відчужуються 807,90 кв.м., що складає 20/100 частин(від гуртожитку, заг.пл. 4066,1 кв.м.), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Нежилі приміщення належать ВАТ"Веркон" на підставі Акту передачі-прийому майна "ВАТ" Веркон" від Фонду державного майна України 05 березня 1996 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 02 березня 1996 року в реєстрову книгу під № 91-з (т.1, а.с.19-21).

09 жовтня 2007 року між ВАТ"Веркон" та ТОВ" Євростиль" укладено договір купівлі - продажу нежилих приміщень, відповідно до якого останньому передано у власність нежилі приміщення ІІ-го поверху ( в літ. А) з №1 по №47, площею 786, 5 кв.м, МСК №№ V, VI площею 26,1 кв.м. Загальна площа нежилих приміщень, які відчужуються 812,60 кв.м., що складає 20/100 частин (від гуртожитку заг. пл. 4066,1 кв.м.), які розташовані за адресою : АДРЕСА_1.(а.с.22-23).

На час укладення оспорюваних договорів чинним законодавством не було передбачено право мешканців гуртожитків на приватизацію кімнат в гуртожитках , які належали до державного житлового фонду, а тим більше у гуртожитку, який був власністю ВАТ " Веркон" і яким відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України останній мав право розпорядитися на власний розсуд.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що суд при ухвалені рішення в цій частині не взяв до уваги постанову Верховного Суду України від 15 січня 2014 року , на яку посилалися позивачі на підтвердження своїх вимог, є необґрунтованими, оскільки предметом наведеного спору було визнання прилюдних торгів недійсними, визнання угод із продажу приміщень гуртожитку на прилюдних торгах нікчемними та визнання протоколів і актів проведення прилюдних торгів недійсними.

Крім того, позивачі мешкають на третьому та четвертому поверсі, а за оспорюваними договорами були відчужені нежитлові приміщення першого та другого поверхів гуртожитку.

Частиною 1 статті 1 Закону України " Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків " ( далі - Закон № 500 - VI), який набув чинності з 01 січня 2009 року , передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної чи комунальної власності, та гуртожитки, які перебувають у повному господарському віданні чи в оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом незалежно від форми власності, крім гуртожитків, що знаходяться на балансі військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України та Міністерства внутрішніх справ України.

Цей Закон не поширюється на гуртожитки, що на законних підставах знаходяться у приватній власності, у тому числі ті, що передані територіальним громадам у постійне чи тимчасове користування ( в редакції Закону N 500-VI від 4 вересня 2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону N 500-VI громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які проживають у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, мають право на приватизацію займаного житла у вигляді окремої кімнати (кількох кімнат, жилих блоків, секцій).

Приватизація жилих приміщень (кімнат, жилих блоків, секцій) у гуртожитках, що є об'єктами права державної чи комунальної власності, здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п'яти років)( ч.2 ст. 4 Закону N 500-VI).

Положенням пункту 4 частини 1 статті Закону N 500-VI визначено , що гуртожитки, які не є об'єктами права державної власності та на законних підставах включені до статутних фондів підприємств, утворених у процесі приватизації чи корпоратизації, можуть передаватися у власність територіальних громад на договірній основі згідно з чинним законодавством виходячи з юридичних повноважень та фінансових можливостей органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи , після приватизації ПАТ " Веркон" гуртожиток у комунальну власність не передавав.

Зі змісту відповіді Департаменту житлово-комунальної інфраструктури Виконавчого органу Київської міської ради ( Київська міська державна адміністрація) від 11 квітня 2014 року № 058/3/1-КО-1387-1250 , яка була надана ОСОБА_13 та іншим мешканцям гуртожитку випливає, що листи Департаменту комунальної власності м. Києва та виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) до ліквідатора ПАТ " Веркон" стосовно вжиття організаційно-правових заходів щодо передачі гуртожитку на АДРЕСА_1 до комунальній власності територіальної громади міста Києва та направлення відповідної документації по вказаному об'єкту до Департаменту житлово-комунальної інфраструктури для підготовки проекту розпорядження залишилися без відповіді ( т.1 а.с. 31,32).

Виходячи з наведеного, у позивачів не виникло право на приватизацію житлових приміщень у цьому гуртожитку, оскільки зазначений гуртожиток був приватною власністю ВАТ " Веркон" і не був переданий до комунальної власності міста Києва.

31 серпня 2009 року за договором купівлі продажу нерухомого майна укладений між ВАТ"Веркон" та ТОВ"ВК"Комунальник" передано останньому у власність частину цілісного майнового комплексу - приміщення ( в літ. А): ІІІ поверх пл. - 787, 6 кв.м. та МСК пл.. 26,0 кв.м; прим. з №1 по № 48 (групи приміщ. №2); IV поверх пл. - 790,0 кв.м. та МСК пл.. 26,2 кв.м., прим. з № 1 по №46 групи приміщ. №3); V поверх пл. - 789,8 кв.м. та МСК пл.. 26,0 кв.м., прим. з № 1 по №46 групи приміщ. №4), загальною площею 2445, 60 кв.м., що складає 60/100 частин на гуртожитку загальною площею 4066, 1 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1, що належить ВАТ"Веркон" на підставі Акту прийому - передачі майна ВАТ"Веркон" від 05.03.1996 року (т.1, а.с. 24-26).

Оскільки ВАТ " Веркон" на час укладення зазначеного договору був власником відчуженого за ним договором майно , то вправі був розпорядитися ним на свій розсуд.

При цьому права позивачів цим договором не були порушені , оскільки на час його укладення дія Закону № 500 - IV не поширювалася на гуртожитки, що на законних підставах знаходилися у приватній власності, у тому числі ті, що передані територіальним громадам у постійне чи тимчасове користування N 500-VI .

З цих же підстав, не можуть бути взяті до уваги посилання в апеляційній скарзі на ч.3 Прикінцевих положень Закону № 500 -VI , якою встановлено мораторій на відчуження гуртожитку , оскільки цей Закону в редакції на час виникнення спірних правовідносин не поширювався на приватизовані гуртожитки .

Встановивши такі обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку , що укладенням оспорюваних договорів права позивачів порушено не було, оскільки гуртожиток , в якому мешкали позивачі був у приватній власності ПАТ " Веркон" , а не в державній чи комунальній власності, тому позивачі не мали права на приватизацію його житлових приміщень в ньому.

Крім того, дія Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" на час укладення оспорюваних договорів на правовідносини, що виникли між ВАТ"Веркон" та ТОВ"ВК"Комунальник" не розповсюджувалася, а відтак оспорювані договори не можуть бути визнанні недійсними за їх позовами.

Відповідно до частин 1,2,3 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, не підлягали задоволенню і вимоги про зобов'язання Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) прийняти до комунальні власності територіальної громади міста Києва гуртожиток, розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Крім того , позивачі не вказали правові підстави до задоволення вимог в цій частині.

До того ж у разі визнання недійсними правочинів кожна із сторін , відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України , зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном , виконаній роботі , наданій послузі , - відшкодувати вартість того , що одержано , за цінами , які існують на момент відшкодування.

Виконавчий орган Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) не був стороною у оспорюваних договорах і з позовом до суду про примусову передачу у власність територіальних громад гуртожитків (майнових комплексів) відповідно до частини шостої статті 14 цього Закону не звертався. Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.03.2013 року ліквідовано банкрута - Публічне акціонерне товариство " Веркон", як юридичну особу( а.с. 34)

Беручи до уваги наведене, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_7 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: