Провадження № 2/521/9417/13
10 грудня 2013 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Коблової О.Д.,
при секретарі - Литвиненко А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, КП «ОМБТІ», приватний нотаріус Одеського міського округу Шепелюк Рита Юріївна, ОСОБА_9, Реєстраційна служби головного управління юстиції в Одеській області про визнання незаконним набуття права власності, визнання державної реєстрації права власності недійсною та її скасування, визнання договору купівлі-продажу недійсним, -
У березні 2009 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернулися до суду з позовом, який уточнили у процесі розгляду справи, шляхом подачі заяви про залишення низки позовних вимог без розгляду, і просили суд: визнати незаконним набуття права власності ОСОБА_5 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 18 вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру за ОСОБА_5
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2012 року, залишення без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.08.2012 року, у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання незаконним набуття права власності, визнання недійсною державної реєстрації права власності, визнання недійсною угоду про відчуження майна відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07 листопада 2012 р. зазначені судові рішення скасовано, а справа за вказаним позовом передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

07 грудня 2012 року цивільна справа прийнята до провадження суддею Малиновського районного суду м. Одеси Коблової О.Д.

25 грудня 2012 року позивачка ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі.

10 січня 2013 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 змінили свої позовні вимоги та просили суд скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру та визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі від 18 вересня 2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2013 року договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладений « 18» вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Ритою Юріївною. зареєстрований за № 2414 був визнаний недійсним. В задоволенні вимог в частині скасування державної реєстрації права власності на квартиру в АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 було відмовлено.

На рішення Малиновського районного суду м. Одеси від. 16.04.2013 року ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу.

Апеляційним судом Одеської області було постановлено ухвалу про необхідність винесення додаткового рішення по справі, а тому справу було повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси.

При ухваленні Малиновським районним судом м. Одеси рішення від 16.04.2013 року, не були розглянуті позовні вимоги ОСОБА_2 стосовно визнання незаконним набуття права власності ОСОБА_5 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 18 вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недійсним та скасування державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру за ОСОБА_5.

У відповідності до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Під час розгляду справи в Малиновському районному суді м. Одеси, представником ОСОБА_2 було подано заяву про зміну позовних вимог, в якій суд просили скасувати державну реєстрацію права власності на спірну квартиру та визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі від 18 вересня 2006 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В судове засідання інші сторони не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, тому суд вважає, що питання про винесення додаткового рішення можна розглянути на підставі наявних в матеріалах доказах.

Дослідивши позовні вимоги ОСОБА_2, суд прийшов до висновку, що зазначені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 у рівних частинах.

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, після чого, відкрилась спадщина на належу їй частину квартири у АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2005 року встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_13 та ОСОБА_14 після смерті ОСОБА_12, визнано дійсною домашню угоду про відчуження квартири від 03 квітня 2005 року, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_13 і ОСОБА_14, визнано за ОСОБА_5 право власності на спірну квартиру.

ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

18 вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири.

7 грудня 2006 року укладено договір купівлі продажу спірної квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_14 помер

Таким чином, ОСОБА_2 разом з іншими позивачами є спадкоємцем ОСОБА_14 першої черги за законом.

Матеріалами кримінальної справи встановлено, що цивільна справа про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_13, ОСОБА_14 після смерті ОСОБА_15, визнання дійсною домашньої угоди про відчуження квартири від 03 квітня 2005 року, укладеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_13 і ОСОБА_14, визнання за ОСОБА_5 права власності на спірну квартиру у Приморському районному суді не розглядалась, рішення по такій цивільній справі не виносилось. Постановою слідчого СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 358, ч. 1, 190 ч. 1 КК України закрита у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину.

Зазначені обставини встановлені Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.11.2012 року та, з огляду на їх преюдиціальність, на доказування не потребують.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Суд вважає, що, права позивача, як спадкоємця ОСОБА_14 порушені укладеним договором купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки позивачі, як спадкоємці за законом, розраховували на отримання спадщини у вигляді спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.І ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданий їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Разом з тим, згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_5 вийшла за межі цивільних прав, розпорядилась майном, що їй не належало, шляхом укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, що належала позивачеві, чим, зокрема, порушила положення ст.ст. 12, 13, 321, 658 ЦК України.

При укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу, були порушені акти цивільного законодавства, а відтак вказаний договір має бути визнаний недійсним, тому суд вважає, що вимоги позивача в цієї частині є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню.

Однак, суд вважає що вимоги щодо скасування державної реєстрації за ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, у зв'язку з наступними обставинами.

Так, з відповіді КП «ОМБТІ та РОН» вих. 109-06/27 за ОСОБА_5 в КП «ОМБТІ та РОН» об'єкти нерухомості не зареєстровані.

Оскільки суд розглядає виключно спір щодо захисту порушених, невизнаних, чи оспорюваних прав, суд не вбачає наявності підстав для задоволення зазначеної позовної вимоги.

Керуючись ст.ст. 220 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 229-230 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Постановити додаткове рішення, яким вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Одеського міського округу Шепелюк Рита Юріївна, Реєстраційна служба головного управління юстиції в Одеській області про скасування державної реєстрації, визнання договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 18 вересня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шепелюк Ритою Юріївною, зареєстрований за № 2413 - недійсним.

В задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності на квартиру в АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.Д. Коблова