У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що відповідно до розпорядження міського голови від 26 грудня 2006 року № 740-р та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 6 червня 2007 року № 194924 він є власником квартири АДРЕСА_1. У березні 2012 року без його відома вказану квартиру невстановленою особою на підставі підроблених документів продано ОСОБА_5, а у вересні 2012 року остання продала цю квартиру ОСОБА_4 Недійсність договору купівлі-продажу квартири від 13 березня 2012 року встановлена судовими рішеннями. Тому квартира підлягає витребуванню від ОСОБА_4

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 6 лютого 2007 року, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради на підставі розпорядження міського голови від 26 грудня 2006 року № 740-р. 9 лютого 2007 року право власності позивача на це майно зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ.

13 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу цієї квартири.

Згідно договору купівлі-продажу від 7 вересня 2012 року ОСОБА_5 відчужила спірну квартиру ОСОБА_4

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 5 липня 2013 року, залишеного без змін рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2013 року, договір купівлі-продажу квартири від 13 березня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, визнано недійсним.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника, або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що представником позивача не доведено і судом не встановлено факту вибуття спірної квартири з володіння ОСОБА_3 та особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.

Однак погодитись з таким висновком неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 липня 2013 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, яким визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири від 13 березня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, встановлено, що вказаний договір від імені продавця підписано невстановленою особою з використанням підробленого паспорта на його ім'я з метою заволодіння належним ОСОБА_3 майном.

Вказане рішення набрало законної сили.

Однак, при вирішенні спору, суди на вказані обставини уваги не звернули, помилково вказали на те, що ухвалені у інших справах судові рішення не містять будь-яких висновків щодо вибуття спірного майна з володіння власника ОСОБА_3 не з його волі, не врахували, що відчуження майна останнього проведено невстановленою особою з використанням підроблених документів і ця обставина встановлена рішеннями судів у справі, в якій брали участь ті ж особи, що і у справі, яка є предметом розгляду.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 61, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук