АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9775/14 Справа № 409/4555/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2,

Суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2010 р. позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів, посилаючись на те, що 18.01.2008 року в м. Києві на перехресті вул. Нова-Кільцева вул. Вишгородська з вини ОСОБА_6, який керував автомобілем «Рено» р/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7, була скоєна ДТП. В результаті ДТП були пошкоджені автомобіль НОМЕР_2 і автомобіль НОМЕР_3.

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку фахівців автотоварознавців ОСОБА_8 і ОСОБА_9, розмір завданих збитків автомобілю НОМЕР_2 склав 9158,31 грн. З цих підстав, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_10 в розмірі 8231,70 грн., що складається з суми шкоди в розмірі 7631,70 грн без врахування 20% ПДВ, та суми збитків за проведення ОСОБА_10 експертизи в розмірі 600 грн.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування майнової шкоди 8 231, 70 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.02.2013р. МТСБУ у задоволенні позову до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУ просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення яким задовольнити вимоги МТСБУ у повному обсязі, посилаючись на те, що вони не погоджуються з ухваленим по справі рішенням.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.01.2008 року в м. Києві на перехресті вул. Нова-Кільцева вул. Вишгородська з вини ОСОБА_6, який керував автомобілем «Рено» р/н НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7, була скоєна ДТП. В результаті ДТП були пошкоджені автомобіль НОМЕР_2 і автомобіль НОМЕР_3.

Відповідно до звіту №3135 матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Daewoo Nubira E4XS550 державний номер НОМЕР_4 склав 9 154, 04 грн.(а.с.9-11).

Згідно трудового контракту укладеного 24.12.2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, останній прийняв на себе зобовязання виконувати роботу водія на автомобілі «Рено» н/з НОМЕР_1. на невизначений термін (а.с. 49-50).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_10 була застрахована ЗАТ «Міська страхова компанія», що підтверджується полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ВА № 4741314 від 27.12.2007 року.

26.01.2009 року позивачем було перераховано на імя ОСОБА_10 сума страхового відшкодування, яка без урахування ПДВ склала 8231,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1586 від 04.08.2008 року

Відповідно до п. 1. 6 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому ст. 1172 ЦК, передбачає обовязок відшкодування юридичною або фізичною особою шкоди, завданої її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, а ст. 1191 ЦК дає особі (у тому числі й юридичній особі, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою) право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги і регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі п. 2, 6 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним відповідачем по справі у виниклих спірних правовідносинах є власник автомобілю «Рено» р/н НОМЕР_1, ОСОБА_7, як роботодавець відповідача ОСОБА_6, який скоїв ДТП під час виконання своїх трудових обовязків, проте, оскільки позовна заява позивача не містить вимог про стягнення боргу саме з відповідача ОСОБА_7, а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на те, що позивачем було заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача, позивач не позбавлений можливості в подальшому звернутись до суду з новим позовом вказавши належного відповідача

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України -відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року - - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: