АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Винту Ю.М., Лисака І.Н.,

Секретаря: Скрипник С.В.

З участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору найму житла, усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, шляхом визнання таким, що втратив право користування житлом, та виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2014 року ОСОБА_1 подала позов до ОСОБА_3 про розірвання договору найму житла, усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, шляхом визнання таким, що втратив право користування житлом, та виселення.

Посилалась на такі обставини.

Згідно договору дарування від 25 листопада 2002 року вона набула право власності на 25/100 ідеальних частин житлового будинку №6, з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, по вул. Вільнюській в м. Чернівці.

12 жовтня 2009 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір №20 найму житлового приміщення в цьому будинку, зареєстрований у ПП Ремжитлосервіс, відповідно до якого, вона здала ОСОБА_3 в найм на постійно жилу кімнату площею 19,7 кв.м. ОСОБА_3 повинен був здійснювати оплату за винайм кімнати, за спожиті комунальні послуги, згідно фактичних витрат, та квартирну плату за займану площу.

______________________________________________________________________________________________ Провадж.№22-ц-794/1732/14 р. Г оловуючий у першій інстанції ОСОБА_4

Категорія: 43 Доповідач: Заводян К.І

13 жовтня 2009 року ОСОБА_3 зареєструвався у вказаній квартирі, як наймач.

Реєстрація ОСОБА_3 у її квартирі була повязана виключно з фактом перебування з ним у фактичних шлюбних відносинах.

У 2009 році ОСОБА_3 почав ставитися до неї агресивно, вчиняв сварки, погрожував фізичною розправою. Вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, проте їй було відмовлено в порушені кримінальної справи.

У грудні 2012 року, припинивши фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_3, вона переїхала до своєї матері.

Відповідно до умов п.5 договору найму житлового приміщення в будинку має право проживати ОСОБА_3, однак 19 травня 2014 року нею було виявлено, що в будинку окрім відповідача проживає його співмешканка з двома неповнолітніми дітьми.

23 травня 2014 року вона не змогла потрапити у свій будинок, оскільки ОСОБА_3 змінив двірні замки.

Вважала, що укладений між нею та відповідачем договір найму житлового приміщення має бути розірваний в судовому порядку, згідно ст.ст. 391, 406, ч.1 ст.773, ч.1 ст.783 ЦК України.

Упродовж липня-серпня 2014 року ОСОБА_3 не виконує взяті на себе зобовязання за договором найму, не сплачує коштів за спожиті комунальні послуги.

З метою належного захисту порушеного права приватної власності вона змушена була звернутися до суду з вимогою про усунення їй перешкод у здійсненні такого права, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом, що надасть можливість зняти відповідача з реєстрації по місцю проживання та зменшити витрати на оплату комунальних послуг.

Просила розірвати договір найму від 12 жовтня 2009 року житлового приміщення АДРЕСА_1, укладений між нею та ОСОБА_3, усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом, та виселення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2014 року ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала на рішення суду апеляційну скаргу.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Вважає, що суд неповно зясував обставини справи, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Суд не звернув уваги на норми ст.406 ЦК України, факт припинення між нею та відповідачем фактичних шлюбних відносин, також є окремою правовою підставою для припинення у відповідача житлового сервітуту, тобто права користування житлом.

Право на користування чужим майном не може мати постійний та необмежений у часі характер, оскільки в протилежному випадку істотно порушується її право приватної власності на майно яке захищено положенням ст.1 Протоколу №1 до Конвенції та нормам Конституції України.

Суд не взяв до уваги поданих нею доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, що призвело до порушення норм ч.4 ст.212, ч.3 ст.213, п.1 ч.1 ст.214, ст.215, ч.1 п.3 ЦПК України.

Суд допустив порушення ст.13 Конвенції Про захист прав та основоположних свобод людини, та ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, встановивши, що вона не має ефективних внутрішніх засобів правового захисту від порушень її права власності на квартиру та права на повагу до приватного житла.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1, згідно договору дарування від 25 листопада 2002 року, є власником 25/100 часток житлового будинку № 6 (кв.3) по вул. Вільнюській в м. Чернівці, з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд. Власність складається з однієї жилої кімнати площею 19,7 кв.м., загальна площа частини будинку - 38,8 кв.м.

12 жовтня 2009 року вона уклала із ОСОБА_3 договір найму вказаного житлового приміщення, без обмеження строку користування (постійно).

Оплата за наймане житло здійснюється згідно фактичних витрат за використану електричну енергію, опалення, квартирну плату.

Наймач зобовязався утримувати приміщення в чистоті, порядку, використовувати його для проживання.

Договір найму зареєстрований у ПП Ремжитлосервіс.

Правовідносини між сторонами по договору найму житлового приміщення регулюються главою 59 Цивільного кодексу України.

Розірвання договору найму житла з ініціативи наймодавця передбачені ст.825 ЦК України.

Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі:

1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази;

2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає.

За рішенням суду наймачеві може бути наданий строк не більше одного року для відновлення житла.

Якщо протягом строку, визначеного судом, наймач не усуне допущених порушень, суд за повторним позовом наймодавця постановляє рішення про розірвання договору найму житла. На прохання наймача суд може відстрочити виконання рішення не більше ніж на один рік.

Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї.

Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень.

Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.

Вимагаючи розірвання договору найму позивачка посилалася на те, що відповідач не сплатив комунальні платежі за травень - червень 2014 року (два місяці), тоді як згідно ЦК умовою розірвання договору є невнесення наймачем плати за житло за шість місяців.

Договір найму не обмежує право наймача надавати жиле приміщення для проживання інших осіб, не допускати у квартиру її власницю у період його відсутності.

У матеріалах справи відсутні відомості про необхідність використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї і попередження наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

На підставі наведеного суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розірвання договору найму.

Вірним є висновок суду про взаємовиключність позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про виселення.

Рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не убачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: