Справа № 428/8250/13-ц
03 лютого 2014 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді - Александрової Н.В.,
при секретарі - Голуб Т.М.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. На даний час у квартирі зареєстровано чотири особи, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Фактично відповідачі у вказаній квартирі не мешкають з 2005 року, не оплачують комунальні послуги, не беруть участі в утриманні квартири. Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням необхідно позивачу для зняття відповідачів з реєстраційного обліку та усунення перешкод у користуванні власністю та розпорядженні квартирою.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та підтвердив доводи, викладені у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про причину неявки суду не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 з приводу обставин справи пояснила, що позивач ОСОБА_2 є її сином. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить йому на праві власності, так як він її купив. Після купівлі вказаної квартири він одружився, в 2001 році дружина народила сина. У 2004 році дружина та син позивача виїхали до м. Києва і відтоді не проживали у вищевказаній квартирі. Квартира періодично здавалася в оренду іншим особам.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 з приводу обставин справи пояснила, що позивач ОСОБА_2 є її сусідом. Після купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_1 він одружився, дружина народила йому сина. 8 років тому вона, дізналась від подруги, що ОСОБА_2 разом з сімєю відїжджає до м. Києва. З тих пір дружину ОСОБА_2 вона жодного разу не бачила.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 з приводу обставин справи пояснила, що позивач ОСОБА_2 є молодшим братом її чоловіка. Він придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а після купівлі вказаної квартири одружився. В 2001 році його дружина народила сина. В 2004-2005 роках ОСОБА_2 разом з сімєю переїхав до м. Києва, а в квартирі за вказаною вище адресою мешкають квартиранти.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідачів.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуально, творчої діяльності.
Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні встановлено, що згідно копії дублікату договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_9 20 квітня 2000 року, позивач ОСОБА_2 купив квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 159394, виданого повторно 09 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, 16 лютого 2001 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_10, яка після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище «Смоляр».
Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 260346, виданого повторно 09 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, 11 серпня 2001 року в м. Сєвєродонецьк народився ОСОБА_4, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_10.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 квітня 2013 року по справі № 1227/8875/2012 було розірвано шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, актовий запис № 66 від 16 лютого 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_10).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб

Таким чином, оскільки у судовому засіданні на підставі наявних матеріалів справи та показань свідків було встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в квартирі № 170, розташованої за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 117-А, з 2005 року не мешкають, а право власності є абсолютним правом, яке включає володіння, користування, розпорядження, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, між позивачем та відповідачами договору найму житлового приміщення не укладалось, відповідачі в даний час не є членами сімї позивача, тому позивач ОСОБА_2 має право на підставі ст. 391, 405 ЦК України вимагати від відповідачів усунення перешкод у користуванні власністю.

Що стосується вимог позивача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням неповнолітнього ОСОБА_4, за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 117-а/170, то дані вимоги позивача задоволенню не підлягають, так як ОСОБА_4 є сином позивача, а місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання одного з батьків.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оскільки в порядку ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення, зняття останнього з реєстрації, а відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації проводиться на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 170, розташованою за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 117-А.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою м. Сєвєродонецьк, Луганської області, вул. Гагаріна, 117-а/170.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, а також у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова