Провадження № 2-5866/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.
при секретарі - Пономарьові М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався.
Враховуючи положення ст.ст. 169, 224 ЦПК України, а також те, що позивач та його представник не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.02.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір №1-02/14, за яким відповідач зобов'язався виконати замовлення на виготовлення, доставку і встановлення виробу «Шафа-купе» в приміщенні позивача, а позивач зобов'язався прийняти виготовлений виріб і здійснити оплату у порядку, передбаченому Договором.
Позивач відповідно до п. 2.2 договору здійснив попередню оплату в розмірі 60% від загальної вартості робіт в сумі 8370,00 грн., що вбачається з акту прийому-передачі грошових коштів, долученому до матеріалів справи.
Згідно п. 3.1 договору, строк виготовлення, доставки і встановлення виробу складає 14 робочих днів. Строк виготовлення рахується з дня внесення замовником попередньої оплати.
Відповідно до ст. 530 ЦК України (ЦК), якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 526 ЦК визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Водночас стаття 525 ЦК встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, замовлення на виготовлення, доставку і встановлення виробу «Шафа-купе» в приміщенні позивача у визначений договором не виконав.
За ст. 623 ЦК, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно ч. 3 ст. 14 ЦК, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Так, пунктом 6.3.1 договору від 01.02.2014 №1-02/14 передбачено, що в разі порушення обов'язків, погоджених в п.п. 3.1, 3.2, замовник може нараховувати пеню в розмірі 0,5% від загальної вартості робіт по договору, за кожен день прострочки.
Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 гривень, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні цих вимог, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ПП «Де-Юре Консалтинг» укладено договір про надання юридичних послуг від 30.03.2014 року №30/03 на виконання умов якого ОСОБА_1 сплатив директору ПП «Де-Юре Консалтинг» ОСОБА_3 4000,00 грн.
Згідно з ст. 56 ч.1 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.
Встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді здійснював ОСОБА_3
Разом з цим, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.
Крім того, представництво інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_3 здійснював на підставі довіреності від 01.04.2014 та у даній справі приймав участь як представник позивача. Проте ЦПК України не відносить до судових витрат витрати за послуги представника в суді.
Виходячи з наведеного, підстави для відшкодування позивачу витрат, понесених за договором про надання юридичних послуг від 30.03.2014 року №30/03 відсутні.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору, то зазначені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 14-16, 509, 525, 526, 530, 611, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-58, 60, 74, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти сплачені при укладені договору № 1-02/14 від 01.02.2014 року в сумі 8`370,00 грн., пеню в сумі 13`611,00 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 243, 60 грн., а всього - 22`224 грн. 60 коп..
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: