Справа № 443/908/14 Головуючий у 1 інстанції: Солій В.В.
Провадження № 22-ц/783/6277/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 08 липня 2014 року ,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя с Лисятичі Стрийського району Львівської області в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки с. Тейсарів Жидачівського районну Львівської області, аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 21 травня 2014 року.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі, апелянт зазначає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, покликається на те, що судом не було взято до уваги стан його здоров`я, адже він є інвалідом третьої групи з дитинства, що підтверджується довідками МСЕК. Даний факт виключає можливість повноцінної трудової діяльності і відповідно отримання доходів, які б давали можливість сплачувати аліменти, які позивач просить стягнути з нього на утримання дитини. Також зазначає, що його стан здоров`я вимагає постійного лікування, щоденного прийому лікарських засобів, амбулаторного лікування, проходження інших процедур, що несе за собою щомісячні витрати в середньому 2500 грн. Крім того, він переїхав проживати до своєї матері, яка є непрацездатною (пенсіонеркою) і йому приходиться утримувати будинок та платити за комунальні послуги. Враховуючи наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким призначити аліменти в твердій грошовій сумі - 350 грн. або 30% від прожиткового мінімуму, а судові витрати покласти на позивача.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 50-52), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що позивачка звернулася з позовом до відповідача, у якому посилалася на те, що з відповідачем в даний час не проживає, дочка знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а тому просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Матеріалами справи та судом встановлено, що донька сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає з позивачкою(а.с.4), а відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від сім'ї.

Задовольняючи позов щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, суд виходив з того, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини, та враховуючи його матеріальний стан та стан здоров'я його та дитини, останній може та зобов'язаний утримувати свою дитину.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, останній працює у Львівському відділенні Газопромислового управління «Полтавагазвидобування».

Посилання апелянта про стягнення з нього аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., судова колегія не приймає до уваги, оскільки в нього стабільний заробіток, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу). Також судова колегія враховує і те, що відповідно до вимог ст.184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що відповідач в порушення вимог даних статей належними та допустимими доказами не довів того, що його матеріальне становище та стан здоров'я не дає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Крім того, відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 08 липня 2014 року -залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

Б.М. Гриновець