АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9395/14 Справа № 204/2891/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Михайловська С.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Пономарь З.М., Красвітної Т.П.

При секретарі - Яловій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2014 року за поданням Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобов'язань, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2014 року залишено без задоволення подання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобов'язань.

В апеляційній скарзі Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на неправильну оцінку судом доказів та обставин справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, послався на те, що відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

У відповідності до ст. 373 ЦПК України, за зверненням державного виконавця, суд може встановити певні способи виконання судового рішення, однак за наявності обставин, що утруднюють його виконання.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і .»' кримінальних справі від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

У відповідності до ст. 33 Конституції України і ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування і вільний вибір місця проживання, а також право вільно залишити територію України за винятком обмежень встановлених законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право вільного виїзду за кордон певним чином тимчасово обмежується в разі, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань. Згідно ч. 2 цієї ж статті громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Згідно ч. 4 цієї ж статті паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1 -9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України.

Згідно до вимог ст. 6 Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має документ, що дає право на виїзд за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, коли він ухиляється від зобов'язань, накладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Розглядаючи справу суд прийшов до висновку, що не надано будь-яких достовірних даних про зміну прізвища боржника, місце проживання та реєстрації боржника, його громадянство, наявність звернень боржника до відповідних органів з питань видачі паспорту, що дає право виїзду за кордон, фактичну видачу йому такого паспорта, місцезнаходження такого паспорта, вжиття будь-яких заходів примусового виконання рішення суду державним виконавцем, а також даних про можливість виїзду боржника за кордон. Також, з подання не вбачається обґрунтованості припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду.

Суд, дійшов висновку, що відсутні дійсні обставин, що утруднюють виконання рішення суду, та давали б достатні підстави для обмеження права боржника на виїзд за кордон в якості способу забезпечення виконання зобов'язань.

В силу дії ст. ст. 21, 22, 64 Конституції України, конституційні права гарантуються та не можуть бути скасовані чи обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України та законами України.

У зв'язку з чим суд визнав подання безпідставним, необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Довід апеляційної скарги апелянта про неправильну оцінку доказів та обставин по справі, необґрунтований, оскільки зводиться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.Ю.Михайловська

Судді : Т.П.Красвітна

З.М.Пономарь