Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", третя особа - ОСОБА_2, про встановлення нікчемності договору поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 04.02.2011 року він отримав копію постанови державного виконавця АНД відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 18.01.2011 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу № 2н-2504, виданого 21.12.2009 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з нього заборгованості на користь АКІБ "УкрСиббанк" в сумі 217 337,97 грн. та про накладення арешту на все належне йому майно у межах суми стягнення із забороною здійснення його відчуження. Проте, в договірних відносинах із банком він не перебував, будь-яких претензій та вимог від банка не отримував, копію вказаного судового наказу не отримував. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2011 року його заява про скасування судового наказу залишена без розгляду з посиланням на пропущення строку для звернення з нею до суду. З отриманого від банку роз»яснення йому стало відомо про те, що 12.06.2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено кредитний договір №0 на суму 30 000,00 доларів США, що дорівнює 151 500,00 грн. з терміном виконання до 12.06.2017 року, по якому на підставі договору поруки № 0/2 від 12.06.2017 року, укладеному між ним з банком, він виступає поручителем за невиконання ОСОБА_2 всіх зобов»язань за кредитним договором. Проте ніякого договору він не укладав та не підписував, не був обізнаний про укладання жінкою його брата ОСОБА_2 вказаного кредитного договору. Те, що він не підписував вказаний договір поруки підтверджується Висновком спеціаліста експерта НДЕКЦ при УМВС України на Придніпровській залізниці №67/4 від 22.07.2012 року.

Посилаючись на зазначене, позивач просить встановити нікчемність договору поруки № 0/2 від 12.06.2017 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та від імені ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов»язань за договором споживчого кредиту №0 від 12.06.2017 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3, який не породжує юридичних наслідків, стягнути понесені витрати по справі.

В судове засідання позивач не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність.

В судове засідання представники відповідачів не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

В судове засідання третя особа не з»явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов»язання частково або у повному обсязі.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.3, 4, 5, 6 цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні, 04.02.2011 року позивач отримав копію постанови від 18.01.2011 року про відкриття виконавчого провадження № 23843842, винесену державним виконавцем АНД відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове виконання судового наказу № 2н-2504, виданого 21.12.2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з нього на користь АКІБ "УкрСиббанк" заборгованості в сумі 217 337,97 грн. Цією ж постановою накладено арешт на все майно, яке належить йому в межах суми стягнення та заборонено відчуження майна, яке належить йому в межах суми боргу.

07.02.2011 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про скасування вказаного судового наказу, посилаючись на відсутність будь-яких договірних відносин з АКІБ "УкрСиббанк". Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2011 року заява позивача була залишена без розгляду з посиланням на відсутність підстав для поновлення строку для подачі заяви про скасування судового наказу.

Згодом, після звернення позивача до Дніпропетровського регіонального управління АКІБ "УкрСиббанк" позивачу стало відомо про існування договору поруки № 0/2 від 12.06.2017 року, укладеного від його імені з АКІБ "УкрСиббанк", який в подальшому змінив найменування на ПАТ "УкрСиббанк", в забезпечення виконання зобов"язань за договором споживчого кредиту №0 від 12.06.2017 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.12.2011 року між АТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" було укладено договір факторингу №1, за умовами якого всі права та обов"язки за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та АТ "УкрСиббанк", перейшли від АТ "УкрСиббанк" до ТОВ "Кей-Колект". Згідно до п. 1.4. Договору факторингу одночасно із відступленням прав вимоги до фактора переходять всі права клієнта за всіма договорами забезпечення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на викладене, з урахуванням положень ч.1 ст. 37 ЦПК України, ТОВ "Кей-Колект" залучено до участі у справі в якості співвідповідача.

Разом з цим встановлено, що позивачу про укладання вказаного договору поруки відомо не було, він його з АКІБ "УкрСиббанк" не укладав та його не підписував, що підтверджується Висновком спеціаліста №67/4 від 22.07.2012 року, складеним експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України при Придніпровській залізниці, відповідно до якого зображення підписів від імені ОСОБА_1 в графах "поручитель" в копії договору поруки №0/2 від 12.06.2007 року вірогідно виконані не ним. Будь-яких доказів в спростування вказаного відповідачами суду не надано.

Відповідно до роз"яснень, викладених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Зважаючи на викладене, вказаний договір поруки є нікчемним, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір у розмірі 107,30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати нікчемність договору поруки № 0/2 від 12.06.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" та Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Кудрявцева