Справа № 635/4114/14-ц
Провадження № 2/635/1932/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий - суддя Шинкарчук Я.А.

секретар судового засідання Шарапато А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності в порядку набувальної давності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

встановив:

16 травня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1 права власності на житловий будинок літера "Б-1", розташований за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 56, 8 кв.м, житловою площею 28, 8 кв.м. в порядку набувальної давності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1987 році ОСОБА_3, яка є бабусею позивача, на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, збудувала житловий будинок літера "Б-1" загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 28.8 м.кв., але з невідомих причин право власності на нього не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Права власності на зазначений житловий будинок до теперішнього часу ні за ким не зареєстровано. Позивач за життя своє бабусі ОСОБА_3, проживала, як з нею так і зі своїми батьками, а після її смерті і до теперішнього часу відкрито користується спірним будинком. Тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 і по теперішній час будинок "Б-1" знаходиться в володінні позивача, але права власності на нього не оформлено, а тому вважає, що визнання за нею права власності на зазначений житловий будинок в порядку набувальної давності на підставі ст. 344 ЦК України не суперечить діючому законодавству, не порушує права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, в зв'язку з чим звернулась з даним позовом до суду.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_2 права власності на житловий будинок літера "Б-1" за адресою : АДРЕСА_2, загальною площею 56.8 кв. м., житловою площею 28.8 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та остаточно визнати за нею права власності на домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку літера "А-1" загальною площею 49.8 кв. м., житловою площею 20.0 кв. м. та житлового будинку літера " Б-1" загальною площею 56.8 кв. м., житловою площею 28.8 кв. м..

Позовні вимоги мотивовані тим, що в 1987 році ОСОБА_3, яка є матір'ю позивача, на земельній ділянці за адресою : АДРЕСА_2 збудувала житловий будинок літера "Б-1" загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 28.8 кв.м., але з невідомих позивачу причин права власності на нього не оформила. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Заповіту за своє життя вона не складала.

29 квітня 1969 року, позивач одружилася з ОСОБА_4 та змінила прізвище з "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1". Після одруження вона з чоловіком деякий час проживали разом з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , з ними також проживала і їх єдина донька ОСОБА_1. В 1975 році вони переїхали жити за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджуються записами в будинковій книзі. Спірний будинок був побудований ОСОБА_3 фактично для позивача ОСОБА_2, однак вона та її родина не переїжджали до нього бо звикли проживати в квартирі, а також в них не вистачало коштів на його меблювання та внутрішнє оздоблення. Після смерті ОСОБА_3 вона також не переїхала проживати до зазначеного будинку але доглядала за ним.

Права власності на житловий будинок "Б-1", в позасудовому порядку вона оформити не змогла в зв'язку з тим, що на нього відсутні правовстановлюючі документи.

Рішенням ХХVI сесії IV скликання Бабаївської селищної ради від 07.02.2014 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою : АДРЕСА_2.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_3, передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив до управління або володіння спадковим майном.

Отже, вважає, що після смерті ОСОБА_3 вона як єдина спадкоємиця фактично прийняла спадщину та приступила до управління спадковим майном, а саме, житловим будинком літера "Б-1" який розташований за адресою : АДРЕСА_2. В зв'язку з чим звернулась з даним позовом до суду.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечував , оскільки посилання останньої на те, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 і по теперішній час будинок Б-1 знаходиться в її володінні є неправдивим і ніякими доказами не підтверджено. Зустрічний позов ОСОБА_2 підтримав та прохав його задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить відмовити в повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши письмові докази, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_3 в 1987 році на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 збудувала житловий будинок літера "Б-1" загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 28.8 кв.м.

ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_3.

Відповідно довідки КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 06.11.2013 року на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 знаходиться житловий будинок літ "Б-1", право власності на будинок літ "Б-1" не оформлено та не зареєстровано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 06.03.1997 року.

Згідно відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 08.07.2014 року № 1955/01-21 та Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 25.06.2014 року № 1339/02.14 після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала на день смерті за адресою АДРЕСА_2 з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавці ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК,а також частини четвертої статті 344 ЦК,згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно роз'яснень вищевказаного Пленуму у п 9, відповідно до частини першої статті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Отже, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України та вищевказаного Пленуму інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм власним.

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог посилається, що право власності на спірний житловий будинок літ "Б-1" до теперішнього часу ні за ким не зареєстровано, зазначеним будинком вона відкрито користується з ІНФОРМАЦІЯ_1 і до теперішнього часу, а тому вважає що згідно вимог ст.. 344 ЦК України набула право власності на спірний будинок за набувальною давністю та має право на визнання за нею судом права власності на зазначений будинок.

Відповідно до ст..ст. 58, 59 ЦПК України жодних доказів, в обґрунтування відкритого користування спірним будинком з 1997 року і до теперішнього часу, позивачем не надано.

Також, будь-яких доказів на підтвердження добросовісності заволодіння спірним нерухомим майном позивачем надано не було.

Крім того, позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Судом встановлено, що на спірний будинок претендує спадкоємиць за законом першої черги.

Отже, на підставі викладено суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на літ. "Б-1" розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в порядку набувальної давності.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на житловий будинок літ. "Б-1" розташованого за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 та остаточно визнати за нею права власності на домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку літера "А-1" загальною площею 49.8 кв. м., житловою площею 20.0 кв. м. та житлового будинку літера " Б-1" загальною площею 56.8 кв. м., житловою площею 28.8 кв. м.., суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 в 1987 році на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 був зведений житловий будинок літера "Б-1" загальною площею 56.8 м.кв., житловою площею 28.8 кв.м. ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно проживала в зазначеному будинку, що підтверджується копією будинкової книги.

Відповідно територіально - адміністративного устрою АДРЕСА_2.

Згідно довідки, виданої КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 15.05.2014 року, відомості щодо реєстрації права власності житлового будинку літера "Б-1", розташованого за адресою АДРЕСА_2, який побудовано до 05.08.1992 року та не відноситься до категорії самочинного будівництва і не підлягає прийому до експлуатації відповідно до норм чинного законодавства, відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на момент будівництва спірного будинку, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), які передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок літера "Б-1", розташованого за адресою АДРЕСА_2 та є єдиним власником зазначеного будинку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи позивач ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_3

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 3, 29.04.1969 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на "ОСОБА_1".

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, заповіту не залишила.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку літ. "Б-1", розташованого за адресою АДРЕСА_2.

Як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву від 08.07.2014 року № 1955/01-21 та Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 25.06.2014 року № 1339/02.14 після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала на день смерті за адресою АДРЕСА_2 з заявою про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавці ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалися.

Статтею 524 ЦК УРСР (1963р.), який діяв на час виникнення правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом.

Згідно із змісту ст. 525 ЦК УРСР (1963р.), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 ЦК УРСР).

Відповідно до змісту ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені) , дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР (1963р.) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до статті 549 ЦК УРСР(1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

. Отже, з матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем першої черги, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину є ОСОБА_2, оскільки вона фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Крім того, відповідно довідки КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 15.05.2014 року на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 розташований житловий будинок літ. "А-1", який в БТІ зареєстровано в цілому за гр.. ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності виданого Бабаївською селищною радою 28.07.1949 року № б/н.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належав ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємицею якого була його дружина -ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.11.2013 року, реєстровий № 3-1102, спадкова справа № 969/2013 року.

ОСОБА_2, прийняла спадщину у вигляді житлового будинку «літ. А-1» з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Отже на підставі викладеного, суд вважає за необхідне зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити.

Керуючись ст.ст. ст. 11,, 79, 88, 197, 209, 212-215, ЦПК України, та на підставі ст.ст. 524, 525, 526, 529, 548, 549 ЦК України , суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності в порядку набувальної давності - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок літера "Б-1", який розташований за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в цілому на домоволодіння яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку "А-1" загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м. та житлового будинку літера "Б-1" загальною площею 56,5 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: