АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 753/7381/14 Головуючий у 1 інстанції - Сирбул О.Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15жовтня 2014 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з квартири.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 3 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення з квартири відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що з 05.09.1990 по 03.03.2010 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. від 03.03.2010 в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_5 визнано право власності, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_6 продовжує проживати у вказаній квартирі, сплачує житлово-комунальні послуги.

Виходячи з того, що позивач не надала доказів, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, а також що у передбаченому ст.ст. 10, 60 ЦПК України порядку суду не надано доказів наявності підстав для виселення відповідача як колишнього члена сім'ї власника квартири, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 липня 2014 рокута ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній доводів. Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін. Зокрема, правильно встановлено, що відповідач як колишній чоловік позивача після поділу спільного майна подружжя та визнання права власності на спірну квартиру за позивачем продовжує користуватись житлом. Відповідно до ч 1 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє колишнього члена сім'ї власника користуватись займаним приміщенням. Даних про наявність будь-яких угод про оплатне чи безоплатне користування жилим приміщенням суду не надано (ст. 156, 162 ЖК України).

Що стосується виселення колишніх членів сім'ї власника, то відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України власне факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник квартири має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України. Передбачені ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, частин 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені ст.ст. 156, 157 ЖК України. (Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-24089св06 (ухвала від 31 січня 2007 року Подібне див. у справі № 6-20552св07 (рішення від 28 травня 2008 року).

Посилаючись на ст. 116 ЖК України як на підставу своїх позовних вимог, належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_6 систематично руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, що робить неможливим проживання з ним в одній квартирі, ОСОБА_5 суду не надала у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, не спростовують і на їх правильністьне впливають, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи доказами.Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 липня 2014 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 309 313 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 3 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна