Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2014 Справа №607/19298/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Палашовської У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштівза договором позики грошей, посилаючись на те, що 26 жовтня 2011 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким він позичив відповідачу кошти в сумі 2100 доларів США, що підтверджується розпискою. Відповідач зобов'язалася повернути борг в строк до 25.11.2011 року, однак по даний час грошей не повернула та ухиляється від виконання зобов'язання по поверненню боргу. У зв'язку з цим просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 2100 доларів США, що згідно курсу НБУ долара США до гривні станом на 19.11.2014 року еквівалентно 32046 грн. 42 коп. та 320 грн. 46 коп. судових витрат.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подала. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до розписки, написаної ОСОБА_2 26.10.2011 року, остання позичила у ОСОБА_1 кошти в сумі 2100 доларів США., які зобов'язалася повернути 25.11.2011 року.

Згідно ст. 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Конституції України та ч. 1 ст. 192 ЦК України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків за зобов'язаннями допускаються у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Тобто стягнення коштів повинно здійснюватись у національній валюті згідно офіційного курсу відповідної валюти на день платежу.

На момент звернення позивача до суду, відповідач ОСОБА_2 не повернула ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2100 доларів США позичені згідно розписки від 26 жовтня 2011 року, тобто не виконала зобов'язання, передбачені умовами договору позики, що підтверджено наявністю у позивача оригіналу боргової розписки.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не виконала зобов'язання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочила виконання зобов'язань перед кредитором, а тому в силу ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України позивач має право вимагати сплатити суму боргу в розмірі 2100 доларів США, що в еквіваленті долара до гривні по курсу НБУ на день подання позовної заяви до суду становить 32046 грн. 42 коп.

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 боргу згідно договору позики від 26.11.2011 року в сумі 2100 доларів США, що в еквіваленті долара до гривні по курсу НБУ на день подання позовної заяви до суду становить 32046 грн. 42 коп.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 320 грн. 46 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 228-232, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 533, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ( проживає АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) борг за договором позики від 26.11.2011 року в сумі 2100 доларів США, що в еквіваленті долара до гривні по курсу НБУ становить 32046 грн. 42 коп. та 320 грн. 46 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак