У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Демʼяносова М.В., Коротуна В.М.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 6 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» далі - ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування») на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 13 055 грн 8 коп. та 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що затримка розрахунку при звільненні відповідача сталась не з вини відповідача, а через форс-мажорні обставини (проведення на території Донецької області антитерористичної операції, попадання артилерійських снарядів в цеха ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» та масове звільнення працівників підприємства).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини, на які посилався відповідач щодо відсутності вини у затримці проведення розрахунку при звільненні відповідача, не є поважними та не звільняють ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» від зобов'язання по виплаті позивачу його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте висновки апеляційного суду не ґрунтуються на нормах матеріального закону та не відповідають наявним у справі доказам.

Судами встановлено, що в період з 28 жовтня 2013 року по 13 червня 2014 року ОСОБА_5 працював у відповідача на посаді фрезерувальника.

13 червня 2014 року позивач був звільнений із займаної посади з підстав, передбачених п. 1 ст. 36 КЗпП України (а. с. 7-8).

Із бухгалтерської довідки від 26 вересня 2014 року, виданої ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» вбачається, що на момент звільнення позивача з підприємства заборгованість по заробітній платі становила 4 424 грн 46 коп. та була виплачена частинами - 20 червня 2014 року та 1 вересня 2014 року. Заборгованість по виплаті заробітної плати відсутня (а. с. 41, 42).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 117 КЗпП встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, нормами КЗпП України прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Із висновку Донецької торгово-промислової палати (далі - Донецька ТПП) від 6 серпня 2014 року вбачається, що Донецька ТПП вважає настання обставини непереборної сили (форс-мажорних обставин) дійсним з 14 травня 2014 року для ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» при здійсненні господарської діяльності на території м. Краматорська та Донецької області, які свідчать про загрози винесення/накопичення податкового боргу та є підставою для відстрочки грошових зобов'язань/податкового боргу (а. с. 46-47).

Також висновком експерта Донецької ТПП від 21 липня 2014 року встановлено, що в цеха ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» влучило 16 артилерійських снарядів (а. с. 48).

Крім того, судами встановлено, що з початку 2014 року на підприємстві почалось падіння виробництва та нарахування коштів на рахунки ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування», а з січня по липень 2014 року було наростаюче звільнення робітників підприємства (а. с. 49, 50-53).

Встановивши вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем доведено факт відсутності вини у затримці виплати ОСОБА_5 належних при звільненні сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні норм матеріального та процесуального закону.

Враховуючи викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Краматорський завод важкого верстатобудування» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року скасувати, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 6 листопада 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак