У х в а л а

іменем україни

26 листопада 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.

Остапчука Д.О., Савченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», поданою його представником Шулікою Аліною Володимирівною, на заочне рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернувся із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що за кредитним договором № DNQ1RU13930029 від 16 січня 2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 9 999,90 грн, зі сплатою 0,12 відсотків за рік за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом відповідача.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору.

Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував, що призвело до виникнення заборгованості у сумі 63 313,53 грн з якої 9 999,90 грн - заборгованість за кредитом; 3,84 грн - борг зі сплати відсотків за користування кредитом; 49 818,67 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 2 991,12 грн - штраф (відсоткова частина).

Заочним рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено з підстав пропуску позовної давності.

У касаційній скарзі заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що 16 січня 2008 року за договором № DNQ1RU13930029 відповідач отримав споживчий кредит строком на шість місяців, тобто до 16 липня 2008 року, в сумі 9 999,90 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за кредитом повинно здійснюватися щомісячно та останній платіж повинен бути проведений позичальником 16 липня 2008 року.

Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконував, тому станом на квітень 2013 року виникла заборгованість у сумі 63 313,53 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позов подано після спливу позовної давності, і застосував наслідки її спливу з урахуванням п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

З такими висновками суду першої інстанції не погодився позивач і у поданій апеляційній скарзі звертав увагу на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, з висновками останнього погодився.

Проте таке є наслідком порушення апеляційним судом норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Погодившись із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності та застосовуючи до спірних правовідносин п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд апеляційної інстанції не врахував вимог ЦК України про застосування судом позовної давності виключно за заявою сторони у спорі.

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своєму рішенні від 20 листопада 2013 року у справі № 6-126цс13, обов'язковість якого для всіх суб'єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить зазначену норму права, та для всіх судів України визначена ст. 360-7 ЦПК України.

Оскільки судом апеляційної інстанції недоліки, допущені судом першої інстанції, не усунуто, не перевірено доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах цивільної справи заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню як така, що постановлена з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», подану його представником Шулікою Аліною Володимирівною, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2013 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко