(2-о/199/204/13)
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.,

при секретарі Голубніченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_2 із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зазначивши, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 24 квітня 1984 року зареєстрованого в реєстрі за №1-988 виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою домоволодіння № 417 по вулиці Петрозаводська в місті Дніпропетровську в рівних частках належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ОСОБА_3 помер 12 березня 2012 року. Після його смерті спадкоємцем є його дружина ОСОБА_2, яка для оформлення своїх спадкових прав звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Однак їй було відмовлено в оформлені спадкових прав, оскільки в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 1984 року не вірно зазначені прізвища власників майна, а саме - «Місюра Ганна Семенівна» та «Місюра Василь Кузьмич», хоча згідно паспортних даних зазначено - «Мисюра Ганна Семенівна» та згідно із свідоцтвом про смерть зазначено «Мисюра Василь Кузьмич».

У звязку з викладеним просить визнати, що свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 24 квітня 1984 року зареєстрованого в реєстрі за №1-988 виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою домоволодіння № 417 Петрозаводська в місті Дніпропетровську належить - ОСОБА_2.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_1 не зявилася, надавши заяву з проханням слухати справу в її відсутності, на задоволені заяви наполягала.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 24 квітня 1984 року зареєстрованого в реєстрі за №1-988 виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою домоволодіння № 417 по вулиці Петрозаводська в місті Дніпропетровську на праві спільної власності в рівних частках належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

ОСОБА_5 помер 12 березня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 443.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2.

ОСОБА_2 у встановлений законом строк для оформлення спадкових прав звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. При оформленні спадкових прав виявилася помилка у написанні прізвища співвласників домоволодіння в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 1984 року зареєстрованого в реєстрі за №1-988 та виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на домоволодіння № 417 по вулиці Петрозаводська в місті Дніпропетровську - «Місюра Ганна Семенівна» та «ОСОБА_3, тоді як згідно з наданими документами є правильним написання прізвища «Мисюра».

Факт належності свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 1984 року зареєстрованого в реєстрі за №1-988 виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою домоволодіння № 417 по вулиці Петрозаводська в місті Дніпропетровську належить саме ОСОБА_2 та ОСОБА_5, підтверджується наявними у матеріалах справи документами: копією паспорту та ідентифікаційного номеру ОСОБА_2, та копією свідоцтва про смерть «ОСОБА_5.

Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надає їй можливість оформити спадкові права.

За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, імям, по-батькові, зазначеним в паспорті.

Таким чином, вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.256, 259, 10, 60, 214, 215, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 квітня 1984 року зареєстрованого в реєстрі за №1-988 виданого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою на домоволодіння № 417 по вулиці Петрозаводська в місті Дніпропетровську.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Б.Подорець