Справа № 2-4439/14
У Х В А Л А

27 червня 2014 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «Український Страховий Дім», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.06.2014 року звернувся з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 15027,39 грн., а також судовий збір.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення на докази, що підтверджують ці обставини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких позивач звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги до відповідачів про відшкодування моральної шкоди відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, в поданій позовній заяві позивач, звертаючись з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, вказує на те, що з вини відповідача ОСОБА_2 06.01.2014 року сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль, під керування якого він знаходився, отримав механічні пошкодження, що спричинило завдання матеріальної шкоди, яку було оцінено в сумі 8305,40 грн.

Оскільки цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП було застраховано в ПрАТ «Український Страховий Дім», то позивач звернувся до останнього із заявою про виплату страхового відшкодування, але останній, здійснивши замовлення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля, що за відповідним звітом склало 15 027,39 грн., в подальшому жодних дій щодо виплати страхового відшкодування не здійснив.

Разом з тим, враховуючи зазначене, позивач не обґрунтовує своє право вимоги про стягнення матеріальної шкоди з обох відповідачів, а також без визначенні порядку покладення відповідного обов'язку на відповідачів щодо її відшкодування відповідно до норм матеріального права, оскільки не зазначає обґрунтування обсягу, підстав та порядку покладення такої відповідальності, встановленої законом, і якої саме і на кого саме з відповідачів, відповідно до яких норми матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини та визначають саме такий спосіб захисту порушеного права.

Так, як вбачається з матеріалів позовної заяви та як вказує сам позивач, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 як власника автомобіля перед третіми особами була застрахована в ПрАТ «Український Страховий Дім», а відповідно до норми п. 22.3. ст.22 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної сплачує лише різниці між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком.

За таких обставин вбачається, що позивач не обґрунтовує свої заявлені вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, з відповідачів, та покладення на них спільного обов'язку щодо відшкодування шкоди, оскільки так і не зазначає ні підстав як обставин в обґрунтування вимог, ні порядку покладення на них відповідальності, встановленої законом, який регулює правовідносини, які виникли з приводу даного спору.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини (матеріально-правову підставу позову) в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з характеру правовідносин, який склався між сторонами, зазначивши, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, які правові підстави визначають той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «Український Страховий Дім», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: