Справа № 462/2629/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/5962/14 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Гриновця Б.М., Богонюка М.Я.,

при секретарі: Цар М.М.

за участю: позивача(апелянта) - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2014 року у позові ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач - ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду вважає незаконним і необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. Покликається на те, що відповідач своєю протиправною поведінкою принижує його честь та гідність, як ветерана війни, що завдає йому душевних страждань. Зазначає, що внаслідок неправильного нарахування відповідачем боргу за послуги теплопостачання йому завдана майнова шкода. На підставі вищевикладеного просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, а саме стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» в його користь майнову шкоду в розмірі 11527 грн. та 150000 грн. моральної шкоди.

В судове засідання відповідач та треті особи не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку (а.с. 152-156), що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК) України, розглянути справу у їх відсутності. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем всупереч положенням ст.ст.10,60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2010 року позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Будинкоуправління №2 КЕВ м. Львова про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задоволено частково та стягнено солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання електричної енергії в розмірі 5645,73 грн.. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства про скасування нарахованої заборгованості - відмовлено.(а.с.70-71). Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 травня 2011 року позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4. ОСОБА_5 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_4,ОСОБА_5 заборгованість по оплаті послуг з постачання теплової енергії в розмірі 5882, 03 грн. в задоволенні інших вимог відмовлено.(а.с.79-80).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо неправомірних дій відповідача позивач ОСОБА_2 послався на те, що у ЛМКП «Львівтеплоенерго» були відсутні підстави для нарахування 11527 грн.(5882,03 грн. та 5645 грн.) заборгованості за надані послуги, оскільки між ним та відповідачем відсутній договір про надання послуг центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а відтак вважає, що ця сума є майновою шкодою завданою йому відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З позовної заяви вбачається, що збитками позивач вважає суму заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії.

Між тим, сума заборгованості, стягнута на підставі рішень судів та оплачена позивачем не може вважатись збитками в розумінні статті 22 ЦК України.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають півні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Статтями 58, 59 УПК передбачено, що докази мають бути належними та допустимими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди в розмірі 11527грн. та моральної шкоди в розмірі 150000 грн., з підстав того, що позивачем в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання позивачу збитків та моральної шкоди, а сума заборгованості, стягнута на підставі рішень судів та оплачена позивачем не може вважатись збитками в розумінні статті 22 ЦК України

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст. 312, ч.1 п.4 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до суду касаційної інстанції - Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа шляхом подання касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою Апеляційного суду.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Б.М.Гриновець

М.Я.Богонюк