справа № 462/7096/14-ц
УХВАЛА

15 жовтня 2014 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання заповіту недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 15.01.2008 року за реєстраційним номером 294, посвідчений 15.01.2008 року приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_3, згідно якого спадкодавець заповіла все своє майно, в тому числі належну їй 3/4 частки квартири по вул.Патона, 2/167 у м.Львові, ОСОБА_2 З метою забезпечення позову ОСОБА_1 подала заяву про накладення арешту на вказану квартиру.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається із розяснень, даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із розяснень, даних в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Частиною 1 ст.152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що 09.07.2014 року Франківським районним судом м.Львова позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено та визнано недійсним заповіт, складений на користь останньої ОСОБА_4 25.03.2010 року, проте рішення не набрало законної сили, оскільки 19.07.2014 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на дане рішення.

Таким чином, з огляду на наведене, в матеріалах справи відсутні докази того, що хтось із спадкоємців, в тому числі ОСОБА_2, отримала спадщину після смерті ОСОБА_4, зокрема, 3/4 частки квартири по вул.Патона, 2/167 у м.Львові, і зареєструвала право власності на таку.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту належності відповідачу квартири, на яку просить накласти арешт, та що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.