Провадження № 4-с/554/89/2014
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2014 року суддя Октябрського районного суду м.Полтави Материнко М.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2,

встановила:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, посилаючись на те, що останній відмовив у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 21.11.2013 р. по справі № 2-2/09, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, з підстав надання виконавчого документа до неналежного органу виконання судових рішень, оскільки рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів порядку.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаржник просив визнати незаконними дії старшого державного виконавця, скасувати вищевказану постанову та зобов'язати Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції прийняти виконавчий лист від 21.11.2013 р. по справі № 2-2/09 до виконання та виконати рішення суду в порядку, визначеному чинним законодавством.

У судове засідання сторони не зявилися.

Представник скаржника направив до суду заяву з проханням розглядати скаргу у його відсутність, скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Суддею встановлено, що заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2009 року стягнуто з Магістральної митниці Харківської області на користь ОСОБА_3 793, 08 грн. як відшкодування матеріальної шкоди, 5000 грн. як відшкодування моральної шкоди; стягнуто з Магістральної митниці Харківської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.; стягнуто з Магістральної митниці Харківської області на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 59,50 грн. судового збору, 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2009 року набрало законної сили 08 лютого 2012 року.

21.11.2013 року на підставі зазначеного рішення Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист (дублікат), який позивачем було предявлено до Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

20.08.2014 року старшим державним виконавцем зазначеної виконавчої служби ОСОБА_2 було винесено постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з його примусового виконання з підстав надання виконавчого документа до неналежного органу виконання судових рішень, оскільки рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконується органами Державного казначейства України в установленому Кабінетом Міністрів порядку.

Вказана постанова надійшла на адресу скаржника 05.09.2014 р.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (від 05.06.2012 № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

· державний орган;

· державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

· юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону субєкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Оскільки рішення по справі № 2-2/09 про стягнення з Харківської обласної митниці на користь ОСОБА_1 5000 гри. відшкодування моральної шкоди набрало законної сили 08.02.2012 р., воно з урахуванням положень Закону України Про виконавче провадження та п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» має бути виконане відповідним територіальним органом державної виконавчої служби України, а саме Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Ураховуючи викладене, скарга підлягає задовленню.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст. 2, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. ст. 6, 11, 19 Закону України «Про виконавче провадження», суддя

ухвалила:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, що полягають у відмові в відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 21.11.2013 р. по справі № 2-2/09, виданого Октябрським районним судом м. Полтави.

Скасувати постанову Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 20.08.2014 р. про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з його примусового виконання.

Зобов'язати Київський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції прийняти виконавчий лист від 21.11.2013 р. по справі № 2-2/09, виданий Октябрським районним судом м. Полтави, до виконання та виконати рішення суду в порядку, визначеному чинним законодавством.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом пяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СуддяОСОБА_4