Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/315/14-ц
Провадження № 2/376/168/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі:головуючого судді- Віговський С. І. ,

при секретарі Кропивлянській С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи : Виконавчий комітет Сквирської міської ради Київської області, Сквирська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним, визначення частки у праві спільної власності та визнання права власності на частину спадкового майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.03.2006 року помер її батько, - ОСОБА_3 та після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка на думку позивача складається з ? частини житлового будинку №32 по вул. Дзержинського у м.Сквира Київської області та ? частини грошових вкладів на рахунку №2875 філії Фастівського відділення 2877/059 Ощадного банку України з відповідними відсотками та компенсаціями.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_1 є позивач та відповідач ОСОБА_2 Позивач прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 12.12.2007 року у справі за позовом ОСОБА_2, позивач була усунена від права на спадкування за законом після смерті батька, - ОСОБА_1

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 10.01.2012 року, вищезазначене рішення Сквирського районного суду Київської області від 12.12.2007 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

З рішення Сквирського районного суду Київської області від 26.02.2013 року позивачу стало відомо, що за життя батька, на підставі рішення виконкому Сквирської міської ради Київської області від 30 липня 2004 року, на імя відповідача ОСОБА_2, 22 серпня 2004 року було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно домоволодіння № 32 по вул.Дзержинського у м.Сквира Київської області.

На думку позивача, вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, розмір часток у спільній сумісній власності на будинок не було визначено.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Ні дружина, ні чоловік не зобов'язані доводити наявність права спільної сумісної власності. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на житловий будинок чи грошові вклади лише на ім'я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

На думку позивача, оскільки будинок № 32 по вул. Дзержинського в м. Сквира був споруджений і зареєстрований відповідачем ОСОБА_2 під час шлюбу при житті спадкодавця, то незалежно від того, хто з подружжя зареєстрований його власником, він є спільною сумісною власністю, а значить входить в спадкове майно.

Розмір часток у спільній сумісній власності на будинок не було визначено й учасники спільної власності при надбанні майна виходили з рівності їх часток, тому розмір частки кожного з них повинен становити по 1/2. Тобто, частка померлого ОСОБА_4 у праві спільної власності на будинок № 32 по вул. Дзержинського у м. Сквира, Київської області складає як 1/2.

19.03.2012 року позивач звернулась до Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 05.04.2012 року позивач отримала відповідь, в якій їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і розяснино, що вирішувати зазначене питання необхідно у судовому порядку.

У зв`язку із вищевказаним, позивач просить суд визнати недійсним рішення виконавчого комітету Сквирської міської ради від 30 липня 2004 року в частині одноособової власності ОСОБА_2 на житловий будинок №32 по вул.Дзержинського в м.Сквира Київської області; визнати частково недійсним свідоцтво про право на власність на житловий будинок № 32 по вул.Дзержинського, що видане видане 22 серпня 2004 року виконавчим комітетом Сквирської міської ради ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Сквирської міської ради від 30 липня 2004 року; визначити, що частка померлого ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок №32 по вул.Дзержинського у м.Сквира Київської області становила ? ; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку №32 по вул.Дзержинського у м.Сквира Київської області, як частину спадкового майна після смерті батька ОСОБА_1; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та надано письмове заперечення, в якому зазначено, що із матеріалів справи вбачається, що згідно ст.1269 ЦК України позивач протягом шести місяців з дня смерті батька подала до Сквирської державної районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і вважається такою,що прийняла спадщину. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкодавець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач додала до позовної заяви розяснення нотаріуса Сквирської районної державної нотаріальної контори від 21.03.2012 року за №261/02/-14 із якого вбачається, що спадкоємець не подала нотаріусу жодного з документів що підтверджують право власності на житловий будинок під №32 по вул.Дзержинського м.Сквира Київської області.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства Юстиції №295/5, зареєстрований в Міністерстві Юстиції 22 лютого 2012 року за №282/20595 та передбачає.

Згідно глави 13 вищевказаного Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно глави 10 вищевказаного Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Таким чином, на думку представника відповідача, вищенаведене свідчить, що позивач спадщину в нотаріальному порядку не оформляла, відмови нотаріуса у оформленні спадщини не має, а тому на цей час спір про спадкове майно відсутній.

Крім того, на думку представника відповідача, позивач взагалі не обґрунтувала вимоги щодо визнання недійсним рішення виконавчого комітету Сквирської міської ради Київської області від 30 липня 2004 року в частині одноособової власності ОСОБА_2 на житловий будинок №32 по вул.Дзержинського в м.Сквира Київської області.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По справі встановлено, що 13.03.2006 року помер батько позивача, - ОСОБА_3. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_1 є позивач та відповідач ОСОБА_2 Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк. Відповідач прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини

16.05.2007 року відповідач ОСОБА_2 одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину грошових вкладів з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, у Фастівському відділенні №2877 ВАТ «Державний ощадний банк України» філія №059, на загальну суму 428 гривень 08 копійок, що належали померлому ОСОБА_1

Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 12.12.2007 року у справі за позовом ОСОБА_2, позивач була усунена від права на спадкування за законом після смерті батька, - ОСОБА_1

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 10.01.2012 року, вищезазначене рішення Сквирського районного суду Київської області від 12.12.2007 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

На підставі рішення виконкому Сквирської міської ради Київської області від 30 липня 2004 року, на імя відповідача ОСОБА_2, 22 серпня 2004 року було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно домоволодіння № 32 по вул.Дзержинського у м.Сквира Київської області.

19.03.2012 року позивач звернулась до Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до листа нотаріуса Сквирської районної державної нотаріальної контори від 21.03.2012 року за №261/02/-14 05.04.2012 року позивачу було розяснено, що вирішувати зазначене питання необхідно у судовому порядку, оскільки нею не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння № 32 по вул.Дзержинського у м.Сквира Київської області.

Рішенням Сквирського районного суду від 26.02.2013 року за позовом ОСОБА_1 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним та визначення власності на частину спадкового майна відмовлено у задоволенні позову. Вказане рішення набрало законної сили

Вказані обставини встановлені дослідженими матеріалами справи.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За змістом ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства Юстиції №295/5, зареєстрований в Міністерстві Юстиції 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Згідно п.1 глави 13 зазначеного Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п.3 глави 13 зазначеного Порядку, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За змістом п.1 Глави 14 Порядку нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Інформаційним листом (узагальненням) ВССУ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування роз'яснено, що судам необхідно звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно враховувати наступне.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлений статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не надано обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, суд вважає що відсутній спір про спадкове майно, а тому відсутні підстави для задоволення позову в межах заявлених вимог і зазначає, що доведення позову є обовязком позивача, відповідно до засад змагальності сторін за ст.10 ЦПК України.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 131, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 392, 1269, 1270, 1278,1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6