АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4946/14 Справа № 205/5937/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2014 року року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Колодяжної Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції - про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та неустойки (пені) в звязку з несплатою аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить частково скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: ст. 196 СК України, неповне зясування обставин справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення.

ОСОБА_2 не згоден з оскаржуваним рішенням в частині відмови в задоволенні його позовних вимог та в частині задоволенні позовних вимог відповідачки, у скарзі посилається на те, що рішення суду ухвалене без оцінки усих наявних у справі доказів та не відповідає обставинам справи, суд мав дійти висновку щодо відсутності його вини у заборгованості та відмовити у стягненні пені, врахувавши його матеріальне становище.

Апеляційний суд вважає рішення таким, що відповідає вимогам закону та вірно встановленим судом обставинам справи, а тому підлягає залишенню без змін.

Встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 18 жовтня 1997 року по 25 липня 2006 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачкою і знаходяться на її утриманні.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 12 березня 2008 року ОСОБА_2, зобовязаний виплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи з 29 травня 2007 року.

Відмовляючи в задоволені первісного позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах, суд вірно виходив із наступного.

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Встановлено, що на теперішній час у позивача відбулися зміни матеріального та сімейного стану : він перебуває у зареєстрованими шлюбі з ОСОБА_5 з 16 вересня 2006. Від сумісного життя вони мають двох синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. З ними проживає донька ОСОБА_5 - Бєкоєва Сабріна, ІНФОРМАЦІЯ_4. Їхня сімя зареєстрована як багатодітна. ОСОБА_2 є фізичною особою- підприємцем, однак систематичного заробітку не має у звязку із сезонним характером його роботи, будь-яких інших періодичних платежів не отримує.

З огляду на викладені вимоги чинного законодавства, враховуючи змінений матеріальний стан позивача, і, разом з тим, його спроможність надавати матеріальну допомогу, суд вірно змінив розмір аліментів, утримуваних із ОСОБА_2 з 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) до 700 грн. щомісячно (з наступною індексацією відповідно до закону). Суму аліментів 1000 грн. щомісячно, яку просила стягнути відповідачка, суд вірно вважав завищеною, такою, що не відповідає можливостям позивача надавати таку допомогу з огляд на встановлене.

Обгрунтованим є висновок суду про відсутність підстав для задоволення вимог щодо звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 27 914 грн. :

Зазначена заборгованість виникла за період з дня ухвалення судового рішення про стягнення аліментів Позивач, знаючи про це рішення, та про відкриття виконавчого провадження, самостійно визначав їх розмір як такий, що дорівнює 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку та перераховував відповідні суми на адресу одержувача аліментів, що не відповідало рішенню суду про стягнення аліментів саме у розмірі 1/4 частини, про що державним виконавцем було видано позивачеві відповідну довідку із зазначенням суми заборгованості.

. Відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Відповідно до частин 2, 3 статті 195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості.

На підставі вказаних вимог закону суд 1-ї інстанції, перевіривши розрахунок суми заборгованості, дійшов вірного висновку, що методика розрахунку такої суми державним виконавцем відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Причини, зазначені позивачем, суд правильно вважав такими, які не можна віднести до обставин, що у розумінні ст. 197 СК України, дають підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Сам по собі факт зміни матеріального або сімейного стану не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Докази тяжкої хвороби або існування інших поважних обставин, що потягли утворення заборгованості та мають суттєве значення для вирішення питання щодо звільнення від заборгованості, - не надано.

Задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат та неустойки (пені) у звязку із несплатою аліментів, суд вірно виходив із ч.1 ст.196 СК України, а саме, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Здійснюючи розрахунок за правилами ст. 196 СК України, суд враховував, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів, а також виходив із загальної кількості днів з 29 травня 2007 року по 07 серпня 2013 року та фактично сплачених ОСОБА_2 у цей період сум аліментних платежів та прийшов до висновку, що розмір пені становить 8 807 (вісім тисяч вісімсот сім) грн. 24 коп., а тому вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_2 саме таку суму пені.

Разом з тим, суд не мав правових підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини з огляду на правила ч.1 ст.185 СК України, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності та розміру наявних витрат, що мають цільовий характер, відповідачка не надала, а тому обгрунтовано відмовив у таких вимогах за недоведеністю, що не позбавляє її у майбутньому у законний спосіб вирішити це питання.

З врахуванням усих наведених обставин, які викладені вище,- не можуть бути прийняті до уваги як такі, що дають підстави для скасування або зміни судового рішення доводи апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

СУДДІ: