Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.12.2014 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1М звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3Т про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який мотивувала тим, що вона є власницею квартири № 57 у житловому будинку № 17, що знаходиться по вул. Легоцького, у м. Ужгород. Право її власності підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.02.2007 який було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 28.03.2007 про що й було також видано їй витяг про державну реєстрацію прав від 28.03.2007.

Після придбання даної квартири, позивачка дала згоду на реєстрацію в ній її сина ОСОБА_3.

Так, протягом останнього року у сторін погіршились відносини і позивач перестала спілкуватись зі своїм сином ОСОБА_3, а з 01.02.2014 останній перестав проживати у даній квартирі, це підтверджується Актом перевірки паспортного режиму ТОВ «Житло-Сервіс» від 16.09.2014.

На усні прохання ОСОБА_1М щодо звільнення її приміщення та зняття з реєстрації - відповідач ніяк не реагував., а тому позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на житло.

В судовому засіданні позивач позов із наведених у ньому мотивів підтримала та просила суд такий задовільнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Так як суд не має відомостей про причину неявки відповідача, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Заслухавши учасників процесу , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1М є власницею квартири № 57 у житловому будинку № 17, що знаходиться по вул. Легоцького, у м. Ужгород. Право її власності підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.02.2007 який було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 28.03.2007 про що й було також видано їй витяг про державну реєстрацію прав від 28.03.2007. Після придбання даної квартири, позивачка дала згоду на реєстрацію в ній її сина ОСОБА_3.

Протягом останнього року у сторін погіршились відносини і позивач перестала спілкуватись зі своїм сином ОСОБА_3, а з 01.02.2014 останній перестав проживати у даній квартирі, це підтверджується Актом перевірки паспортного режиму ТОВ «Житло-Сервіс» від 16.09.2014.

На усні прохання ОСОБА_1М щодо звільнення її приміщення та зняття з реєстрації - відповідач ніяк не реагував. Наведене свідчить про порушення прав та законних інтересів позивачки, як власника житла.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу».

Відповідно до вимог ч. І ст. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». При цьому згідно до ст. 391 ЦК України «Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном».

За ч.І ст. 321 ЦК України, «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запитуоргану реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть».

Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Тому, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 209, 212, 214, 215, 218, 226 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 - таким, що втратив право користування квартирою № 57 в буд. № 17 по вул. Легоцького, що у м. Ужгород.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1М сплачені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області прротягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4М