Провадження № 2-5139/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі : головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Пономарьові М.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом БЕЛКОР ІНТЕРІОРЗ С.Р.Л. до ОСОБА_1, Державної служби інтелектуальної власності України про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.07.2014 року позивач БЕЛКОР ІНТЕРІОРЗ С.Р.Л. звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить суд достроково припинити дію на території України свідоцтва № НОМЕР_1 від 25.02.2008 р. на словесний знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є ОСОБА_1, та зобов`язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості про це до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг та опублікувати відповідні відомості в офіційному бюлетені «Промислова власність».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» за оспорюваним свідоцтвом не використовується відповідачем ОСОБА_1 понад 3 роки на території України без поважних причин, а тому в силу п. 4 ст. 18 ЗУ "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дія оспорюваного свідоцтва має бути достроково припинена відносно всіх товарів 20 та 35 класу МКТП.

В обґрунтування права на звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що невикористання відповідачем ОСОБА_1 знаку для товарів та послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 25.02.2008 порушує його право та охоронюваний законом інтерес.

20.12.2012 року позивач подав до Всесвітнього Бюро Інтелектуальної Власності заявку за міжнародною реєстрацією № 1150637 про реєстрацію, зокрема в Україні, словесного знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів і послуг відносно всіх товарів 11, 20, 35 класу МКТП. Проте, отримав відмову, з причин наявності знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 25.02.2008, що належить відповідачу ОСОБА_1, що зареєстрований раніше для таких самих товарів.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Державної служби інтелектуальної власності України в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до Закону обов'язок доказування використання спірного позначення покладено на відповідача ОСОБА_1. Крім того, цим відповідачем подано письмові заперечення проти позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в порядку , визначеному ст. 74 ЦПК України. Разом з цим відповідач до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача ОСОБА_1 на підставі наданих сторонами доказів та наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що компанія БЕЛКОР ІНТЕРІОРЗ С.Р.Л (BELCOR INTERIORS S.R.L.) є юридичною особою, компанією, що створена та діє відповідно до законодавства Італії, зареєстрований офіс якої знаходиться за адресою: Італія, Барлассіна, вул. Капуана, 38 [Italy, Barlassina, Via Capuana n. 38] .

Встановлено, що 25 лютого 2008 року відповідач Державна служба інтелектуальної власності зареєстрував словесний знак «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів і послуг 20 та 35 класу МКТП і видав свідоцтво України № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_1.

Наведене підтверджується Випискою з Державного рестру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва України № НОМЕР_1 станом на 26.08.2014 р. ( а.с.а.с. 65-68).

Відповідно до п.2 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" відповідачу ОСОБА_1 належить право на використання торговельної марки за свідоцтвом України № НОМЕР_1 та інші права, надані Законом.

Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання.

Комплексний аналіз положень п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дозволяє стверджувати, що підставою для дострокового припинення дії свідоцтва України є невикористання торговельної марки в Україні протягом трьох років від дати її реєстрації або від іншої дати після такої реєстрації.

Статтею 17 зазначеного закону встановлено, що власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва.

Отже, за змістом наведених норм підставою для дострокового припинення свідоцтва України на торговельну марку є відсутність на ринку України товарів та/або послуг, маркованих нею, невикористання зареєстрованої торговельної марки протягом визначеного законом трирічного строку та відсутність поважних причин такого невикористання. При цьому обов'язок доказування наявності поважних причин невикористання торговельної марки покладено на власника торговельної марки.

Водночас, згідно з пунктом 4 статті 18 Закону підставами для відмови в достроковому припиненні дії свідоцтва є: фактична наявність на ринку України спірних товарів і послуг; невикористання зареєстрованої торговельної марки менше визначеного законом трирічного строку; наявність поважних причин такого невикористання.

Позивач посилається, що відповідач ОСОБА_1 не використовує торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 у спосіб передбачений статтею 16 Закону останні три роки без поважних причин, оскільки на території України не виявлено жодних відомостей про використання торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» для товарів 20, 35 класу МКТП його власником, тобто ОСОБА_1.

Таким чином, для правильного вирішення спору по суті в ході розгляду справи має бути доведено факт використання чи невикористання торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 протягом останніх 3-х років, що передує даті звернення до суду.

Згідно ч. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій мітиться такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

З офіційного повідомлення Державного Підприємства "Український інститут промислової власності" від 6 березня 2014 р., вбачається, що до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання торговельної марки "ІНФОРМАЦІЯ_1" за свідоцтвом України № НОМЕР_1 ( а.с. 36).

Згідно офіційного повідомлення Міністерства доходів і зборів України від 04.03.2014 року торговельна марка "ІНФОРМАЦІЯ_1" не вносилася до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності ( а.с. 37).

З довідки Державного Підприємства "Моніторінг ЗМІ України" від 26.02.2014 року вбачається, що у друкованих засобах масової інформації, на радіо, телебаченні в період з 13.06.2006 року (дата подання заявки на торговельну марку ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцвто № НОМЕР_1) до 26 лютого 2014 року, товари та послуги під торговельною маркою "ІНФОРМАЦІЯ_1", окрім товарів Позивача (фірмове найменування якого збігається з протипоставленою торговельною маркою) не рекламувались (а.с. а.с. 38, 39-41).

Відповідно до офіційного повідомлення Асоціації товарної нумерації України "ДжіЕс1 Україна" від 04.03.2014 року Асоціація не присвоювала номерів GTIN товарним позиціям, у назві чи описі яких заявлено позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1" (а.с. 42).

З урахуванням наведених вище обставин та положень законодавства України встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не міг здійснювати будь-яку господарську діяльність без державної реєстрації.

Відповідно до абз. 2 п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг", згідно з яким у цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання.

Таким чином, за вказаними нормами, для задоволення позову про дострокове припинення дії свідоцтва достатньо того, що власник оскаржуваного свідоцтва на знак не подасть доказів його використання або доказів, що підтверджують наявність поважних причин неможливості використання ним знака.

З огляду на це, судом в першу чергу мають досліджуватись не докази невикористання знака власником свідоцтва, подані позивачем, а докази того, що знак використовується або не використовується з поважних причин, які на свій захист повинен надати відповідач ОСОБА_1, як власник оскаржуваного свідоцтва.

Необхідною умовою встановлення факту використання торговельної марки "ІНФОРМАЦІЯ_1" є фактична наявність на ринку України наведених у свідоцтві товарів, а саме товарів 20, 35 класу МКТП.

Разом з тим, встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 не надано жодного доказу наявності на ринку України товарів 20 чи 35 класу МКТП, тобто товарів, наведених у свідоцтві.

Отже, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 протягом останніх трьох років не здійснював жодної з дій, які визнавалися і визнаються використанням знака, тобто щодо вказаної вище торговельної марки не вчинялися дії, які, відповідно до ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" кваліфікуються як використання знака.

Поважних причин щодо невикористання спірної торговельної марки на території України понад встановлений строк відповідачем ОСОБА_1 судом не встановлено.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи вимоги діючого законодавства суд вважає, що з позовом про дострокове припинення дії свідоцтва України на торговельну марку може звернутися лише особа, яка подаючи такий позов має намір захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Тобто обов'язковою передумовою звернення до суду має бути наявність у особи порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу, яке (порушене право) вона намагається захистити у судовому порядку та таке порушене право має бути наявне саме на момент звернення особи до суду.

Встановлено, що позивач отримав попередню відмову в наданні правової охорони торговельній марці «ІНФОРМАЦІЯ_1» за міжнародною реєстрацією № 1150637 на території України щодо товарів 20 та 35 класів МКТП. На підтвердження даної обставини, позивачем надана відповідна копія повідомлення ( а.с. 35).

Причиною відмови стала схожість до ступеню змішування заявленої міжнародної реєстрації позивача зі знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1, раніше зареєстрованим відповідачем ОСОБА_1 на території України для таких самих товарів 20 та 35 класів МКТП.

Отже, за змістом ст. 17 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" власник спірного знаку зобов'язаний використовувати торговельну марку. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй актами цивільного законодавства.

Відтак, зловживаючи правами, які випливають з національної реєстрації знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1, а саме не використовуючи торговельну марку за спірним свідоцтвом для перелічених у ньому товарів, протягом більш як дозволеного законом трирічного строку без поважних причин, відповідач ОСОБА_1 створює перешкоди позивачу у набутті ним прав інтелектуальної власності на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території України.

На підставі викладеного вище, суд вважає, що у розумінні вимог ст. 3 ЦПК України у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом для поновлення порушеного права та охоронюваного законом інтересу.

Враховуючи те, що підставою для припинення дії свідоцтва України НОМЕР_1 є невикористання торговельної марки, а також те, що належними у справі доказами доведено факт невикористання торговельної марки відповідачем ОСОБА_1 за свідоцтвом України № НОМЕР_1 на території України, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Згідно чинного законодавства України, зокрема п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002р. № 10, у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання свідоцтва недійсним повністю або частково та дострокового припинення його дії і такі відомості в силу п. 1.3. вказаного положення Державна служба публікує в офіційному бюлетені "Промислова власність", суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення дії свідоцтва України № НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що Державна служба інтелектуальної власності України відповідно до покладених на неї повноважень, не здійснює контроль за використанням знаків для товарів і послуг їх власниками, суд вважає, що на відповідача ОСОБА_1 необхідно покласти витрати, пов'язані з розглядом даної справи. Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 494 ЦК України, Законом України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Припинити достроково дію на території України свідоцтва України № НОМЕР_1 від 25.02.2008 р. на словесний знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є ОСОБА_1.

Зобов`язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відомості про дострокове припинення дії на території України свідоцтва України № НОМЕР_1 від 25.02.2008 р. на словесний знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є ОСОБА_1, до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь БЕЛКОР ІНТЕРІОРЗ С.Р.Л. витрати на оплату судового збору в сумі 243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: