Справа № 369/7824/14 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/4971/14 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Категорія 18 09.09.2014
УХВАЛА

Іменем України

09 вересня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та розписки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01 листопада 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір позики. Згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв у власність 39 000,00 доларів США. Факт отримання даних коштів та їх кількість підтверджується розпискою від відповідача від 01.11.2011 року підписаною власноруч та при свідках. Проте, відповідач ухиляється від виконання умов договору та відмовляється повернути кошти, отримані за вказаним договором. В звязку з чим просив суд стягнути з відповідача суму позики з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення на загальну суму 707 838,94 грн.

Відповідач в свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання недійсним договору позики та розписки, який обґрунтовував тим що, 29.08.2013 року, а саме з моменту отримання позовної заяви, йому стало відомо про існування договору позики, який нібито був укладений 01.11.2011 між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Проте, оспорюваний договір позики ОСОБА_1 не підписував, волевиявлення на вчинення такого договору не виявляв. А тому, посилаючись на норми ст.ст. 202, 203, 207, 215 ЦК України просив визнати недійсним договір позики від 01 листопада 2011 року та визнати недійсною розписку від 01.11.2011 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволені частково. В зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики та розписки відмовлено.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 було заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи. Клопотання мотивоване тим, що суд першої інстанції позбавив його можливості довести належними доказами ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Приймаючи до уваги, що договір позики та розписку він не підписував, а даний факт має вирішальне значення для розгляду справи просив суд призначити судово-почеркознавчу та судово-технічну експертизу.

Розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом, заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, оскільки питання для зясування яких просить призначити експертизу відповідач, мають суттєве значення для справи, а призначена судом першої інстанції експертиза не була проведена через ненадання експерту необхідних для дослідження матеріалів.

У відповідності до вимог ст. 143 ЦПК України - для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом.

В той же час клопотання в частині призначення технічної експертизи для з'ясування часу виконання тексту розписки та часу укладення договору позики від 01.11.20111 року не може бути задоволено виходячи з наступного.

Клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи мотивовано тим, що відповідач не писав оскаржуваного договору позики та розписки про передачу грошей. За таких обставин питання про час написання розписки та підписання договору, які зі слів відповідача не писалися останнім взагалі - не мають значення для справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 143, ч. 2 ст. 303, ч. 1 ст. 304 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Клопотання ОСОБА_1 про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи задовольнити частково.

Призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, виконання якої доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

На вирішення експертизи поставити наступні запитання:

1) підпис у договорі позики від 01.11.2011 року в розділі «адреси і реквізити сторін» в графі «позичальник» вчинено ОСОБА_1, чи іншою особою?

2) текст розписки від 01.11.2011 року в тому числі її окремі частини і підпис у ній виконані ОСОБА_1, чи іншою особою?

В розпорядження експертизи надати матеріали цивільної справи № провадження 22-ц/780/4971/14, вільні та експериментальні зразки підпису та почерку ОСОБА_1.

Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1, розяснивши йому положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

В частині призначення експертизи ухвала оскарженню не підлягає.

В частині зупинення провадження ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

ОСОБА_3