Справа №443/2144/13-ц
Провадження № 2/443/33/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Цюмрака М.Д.,

при секретарі Шальвіра І.І.,

з участю адвокатів Подоляка Б.Р.та Дмитрович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна спільною власністю подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 липня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_4. Спочатку сторони проживали у м.Миколаєві Львівської області в найнятій квартирі, а в кінці 2005 року позивачка з відповідачем та двома своїми дітьми від першого чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12.(нині ОСОБА_12) , 1990 р.н.переїхали в будинок АДРЕСА_1, який належав на праві власності відповідачу в порядку спадкування після смерті його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Даний житловий будинок дерев"яний, складається із 2-х житлових кімнат площею 35 кв.м., кухні та коридору, а також в господарстві був один цегляний сарай, один дерев"яний сарай, бетонний погріб і все це огорожено дерев"яним штахетником.

На час вселення в даний будинок, вказує в позовній заяві позивачка, він був вкрай в незадовільному стані, оскільки в ньому близько 10 років ніхто не проживав, а значить не опалювався. Від впливу вологості в будинку по периметру всіх стін почала відпадати тинька, а одній кімнаті майже повністю відпала стеля, в інших приміщеннях стеля знаходилася в аварійному стані, а також на великій площі прогнила підлога, яка потребувала заміни.

Після вселення в будинок сторони змушені були приступити до виконання ремонтно-відновлюваних робіт. Спочатку сторони відремонтували одну кімнату, тобто повністю перетинькували стіни і стелю, яку закріпили касатонами, повністю побарбували кімнату та замінили частину підлоги на площі близько 12 кв.м. Крім того у цій же кімнаті було відновлено та пофарбовано вікно, в якому замінили скло.

На початку 2006 року сторони почали здійснювати ремонтні роботи в решті приміщень будинку, зокрема, в приміщенні кухні повністю демонтували стару підлогу, під кухнею зробили погріб, стіни якого зробили із бетону, а поверх настелили дерев"яну підлогу, яку покрили ліноліумом. Крім того в будинку було замінено електропроводку, повністю перетиньковано стіни кухні, одну з яких оббили гіпсокартоном, а стелю кухні оббили гіпокартоном, а також пофарбовано вікно в кухні та замінено в ньому скло. Частину однієї стіни в кухні сторони облицювали керамічною плиткою на площі 3 кв.м., після цього все приміщення кухні було пофарбовано фарбою.

В другій кімнаті сторони повністю замінили електропроводку, перетинькували стіни та стелю, встановили художні багети по периметру кімнати та на стелі. Крім того в даній кімнаті було замінено та пофарбовано дерев"яну підлогу, пофарбовано вікно в даній кімнаті та замінено скло, а також повністю відновлено кахельну піч, кімнату пофарбовано.

Крім того сторони перетинькували стіни та стелю в коридорі, замінили електропроводку, частково замінили дерев"яну підлогу, пофарбували її, стіни обклеїли шпалерами і по периметру стелі встановили багети, а також помалювали фарбою всі двері в будинку.

Крім того, вказує в позовній заяві позивачка, сторони змушені були здійснити ремонтно-відновлювальні роботи ззовні будинку, а саме: повністю перетиньковані дві стіни будинку площею 345 м.кв., фасад будинку площею 62 м.кв. та пофарбовано. Частково замінено черепицю на даху будинку та почищено дах від моху. В приміщенні горища на площі 10м.кв. сторони замінили балки основи даху будинку і повністю пофарбовано приміщення горища будинку.

Крім того сторони зробили бетонну доріжку від входу на подвір"я до входу в будинок, а також зробили бетонні сходи до будинку, замінили дерев"яну огорожу, встановивши бетонні опори та металеву сітку, облаштували вигрібну яму розміром 5х5 м, забетонувавши її стіни. Крім того сторони на присадибній земельній ділянці вирубали старі дерева та посадили нові, а також підсипали землею частину ділянки.

Позивачка вважає, що вищазгаданий будинок, який належить відповідачу на праві власності в порядку спадкування внаслідок спільних з ним трудових та грошових затрат істотно збільшився у своїй вартості, а тому просить визнати його спільною власністю подружжя, тобто її і відповідача.

Крім того, вказала в позовній заяві ОСОБА_3, що вона з відповідачем на початку літа 2007 року розпочали будівництво нового будинку, тобто викопали траншеї, виготовляли бетонний розчин під фундамент будинку, мурували стіни. Все це вони робили своїми силами, а також в цьому їм допомагав син позивачки, сусід ОСОБА_7 та товариш сина - ОСОБА_8

Крім того значну кількість будівельних матеріалів (цемент, пісок, вапно, шлакоблоки) було придбано позивачкою до одруження з відповідачем на кошти, які вона отримала від продажу квартири у м.Львові і які знаходились на зберіганні в с.Підгородище Перемишлянського району у її тітки ОСОБА_9. Вказані будівельні матеріали позивачка перевезла до відповідача і вони використані для будівництва нового будинку. Станом на 2011 рік сторонами було побудовано фундамент під будинок, несучі стіни будинку, господарські будівлі розміром 21.4 м х 8 м, а також зроблено перекриття будинку. Для перекриття будинку був використаний лісоматеріал, придбаний позивачкою до одруження з ОСОБА_4 Однак у вересні 2011 року відповідач демонтував вищевказане перекриття незавершеної новобудови, оскільки мав намір добудувати другий поверх, однак все залишилося на місці. Для будівництва другого поверху, вказує в позовній заяві позивачка, сторонами було придбано пісок, та 1 тис.шт.цегли.

Однак через деякий час стосунки між сторонами погіршилися і рішенням Жидачівського районного суду від 23.01.2012 року шлюб був розірваний, а відповідач вивіз у невідомому напрямку матеріали перекриття будинку, пісок, цеглу.

В позовній заяві ОСОБА_3 ставить питання про те, що оскільки житловий будинок з господарськими спорудами незавершений будівництвом, а частина будівельних матеріалів була придбана нею до одруження з відповідачем, тому вона просить визнати за нею право власності на 2/3 частини будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва житлового будинку та господарських споруд, а також визнати старий будинок АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя.

В дальнішому позивачка подала до суду заяву про зменшення позовних вимог і просить визнати спільною власністю подружжя будинок АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на 1/5 його частину, а також право власності на 1/2 ідеальну частину будівельних матеріалів на суму 28 тис.803 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свої вимоги, викладені в позовній заяві до суду, повністю підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечив і суду пояснив, що вимоги позивачки безпідставні, оскільки він з нею жодних ремонтів у будинку АДРЕСА_1 , який успадкував після смерті матері, неробив так як будинок був придатним для проживання, у ньому проживали квартиранти.

Позивачка працювала у Миколаївському райвідділі міліції Львівської області, куди викликала повісткою відповідача. Таким чином він з нею познайомився, а в травні 2005 року сторони зареєстрували шлюб. В той час позивачка проживала у м.Миколаєві у найнятій квартирі, а її двоє дітей проживали в селі у Перемишлянському районі Львівської області. Після реєстрації з позивачкою шлюбу, по її ініціативі відповідач з позивачкою та її двома дітьми переїхали проживати у спірний житловий будинок в с.Жирова Жидачівського району Львівської області. Жодного ремонту в даному будинку ніхто не проводив, а просто зробили побілку і поселилися в будинку.

Відповідач пояснив, що нова будова - це самовільне будівництво, оскільки ні дозволу на будівництво, ні плану, ні проекту він не виготовляв. Будматеріал на незавершене будівництво використаний особисто його. Що привезла позивачка, так це балки, але вони не використані на будівництво і вона може їх собі забрати, тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких міркувань.

Позивачка у своїй позовній заяві та в судовому засіданні заявила, що вона та її син із своїм товаришем та сусідом брали активну участь у будівництві нового житлового будинку разом з господарськими спорудами, на що вона затратила багато свого будматеріалу, а саме: пісок, цемент, цеглу, лісоматеріал та ін., однак жодного доказу суду на все це не пред"явила/квитанції, чеки на придбання будматеріалів на її прізвище/.

Крім того в позовній заяві та в судовому засіданні позивачка заявила, що у 2007 році сторони почали будівництво нового будинку. Їм в цьому допомагав її син ОСОБА_6.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, тобто літом 2007 року, коли розпочалося будівництво, він не досяг 15-ти років.

Даний свідок суду пояснив, що він із своїм товаришем ОСОБА_10, , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року , робили ремонтні роботи у старому будинку, а також працювали на будівництві нового незавершеного будівництвом будинку з погосподарськими будівлями.

Свідок пояснив, що проведений ремонт у старому будинку - це їх обов"язок ремонтувати, оскільки жили у тому будинку. Крім того свідок пояснив, що мати перевезла будматеріал /пісок, цемент, дерево/ який був використаний у будівництві нового будинку та господарських будівель. Чи має мати документи на придбання того будматеріалу, свідок не знає.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що сторони розпочали будівництво нового будинку приблизно у 2005 році і йому тоді було 13 років. Свідок допомагав у будівництві, копав котлован під фундамент, а також допомагав проводити ремонт старого будинку.

Свідок пам"ятає, що для будівництва було привезено цемент, а хто привіз і звідки, йому невідомо.Де брали дошки, шифер, свідок не знає.Позивачка привезла тільки балки.

З пояснення свідка ОСОБА_11, даного в судовому засіданні вбачається, що він у вересні 2006 року повернувся у с.Жирова із-за кордону, де працював. У той час сторони жили у старій хаті, яку отримав у спадок ОСОБА_4. Потім сторони почали будівництво нового будинку і господарських споруд. Вони розвели господарство, тобто корову, теля, свині, гуси, кури. Привозили блоки на будові, дерево, а звідки і хто, свідок не знає. Бачив, що на будові працював син позивачки і його товариш, а також на будові працював ОСОБА_4 і його товариш із Нового Роздолу. Сам свідок у будівництві нового будинку участі не приймав.

Отже, з пояснення позивачки, відповідача, свідків вбачається, що сторони поселилися у будинок АДРЕСА_1 у 2005 році.

З пояснення позивачки вбачається, що вона із відповідачем, сином робили ремонт в даному будинку, а тому просить визнати даний житловий будинок спільною власністю подружжя, оскільки даний житловий будинок, який належить на праві власності відповідачу, внаслідок їхніх спільних трудових і грошових затрат істотно збільшився у своїй вартості.

Суд вважає, що в задоволенні такої вимоги слід відмовити, оскільки позивачка в суді не довела збільшення істотної вартості спірного житлового будинку. Адже будинок не був перебудований чи добудований сторонами, що істотно вплинуло на його вартість. Позивачка не довела суду яка була вартість спірного житлового будинку до вселення її туди і після того, як у будинку був зроблений ремонт.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка поселилася у спірний будинок на праві дружини відповідача разом із своїми двома дітьми, тобто як одна сім"я, а згідно ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок, зобов"язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Відповідно до ч.3 ст.156 ЖК України, члени сім"ї власника будинку зобов"язані дбайливо ставитися до житлового будинку. Повнолітні члени сім"ї власника зобов"язані брати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території та проведенню ремонту.

Судом встановлено, що сторони проживали у спірному будинку однією сім"єю, а тому проводили ремонт у будинку, незмінюючи його площі, тому вимога позивачки про визнання спірного будинку спільною сумісною власністю є безпідставною.

Крім того позивачка в судовому засіданні не змогла назвати яку кількість будівельних матеріалів вона особисто придбала для будівництва нового будинку і для ремонту старого будинку, а також не підтвердила в суді наявність у неї грошових коштів / грошові заощадження/, за які вона придбала будматеріал.

Позивачка не змогла пояснити за яку суму продала квартиру у м.Львов. Адже коли громадянин продає квартиру, то напевно все життя пам"ятає за яку ціну він її продав Крім того не пред"явила суду жодного письмового доказу про продаж квартири у м.Львові, тобто це голослівне твердження як і все інше.

Суд не може взяти до уваги при винесенні рішення по даній справі як доказ Висновок №19-14 інженерно-технічного експертного дослідження по заяві позивачки. Справа в тому, що суд не призначав таке дослідження, не попереджував експерта про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку. Крім того при експертному дослідженні не брала участь друга сторона даного спору - відповідач, все робилося у його будинку без його відома та без його дозволу як власника будинку. Експерт не попередив власника будинку про свій приїзд, робив експертне дослідження зі слів позивачки та її позовної заяви, невислухавши другу сторону, тому даний висновок не має для суду жодного доказового значення.

Позивачка та її представник двічі заявляли суду клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, однак суд відмовив у задоволенні таких клопотань, оскільки вони не конкретизовані. Представник позивачки поставив перед експертом питання яка питома вага вартості проведених робіт сторонами, однак не назвав які саме проведені ними роботи, а вказав, що перелік робіт зазначений в матеріалах справи. Експерту слід поставити чітке питання і вказати що саме підлягає оцінці, адже під час розгляду справи ведеться звукозапис і все, про що йшла мова в судовових засіданнях, зафіксовано на звуковідтворювальному диску який експерт, напевно, прослуховувати не буде..

Позивачка та її представник поставили перед експертом питання - яка дійсна вартість будівельних матеріалів , використаних в процесі будівництва житлового будинку з господарською будівлею, а також яка дійсна вартість 2/3 частин вказаних будівельних матеріалів. Однак сторона не вказала які саме будівельні матеріали, їх кількість була витрачена на спірне будівництво і чому 2/3 частин, адже в судовому засіданні не доведено, що позивачка витратила на будівництво 2/3 частини будівельних матеріалів, а сказано це голослівно.

Як позивачка, так і її представник не врахували зауваження суду щодо заявлених клопотань про проведення будівельно-технічної експертизи, тому в задоволенні неконкретизованого клопотання було відмовлено.

Оскільки позивачка поселилася із своїми дітьми у житловий будинок, власником якого являється відповідач, в якому проживали однією сім"єю, тому всі вони, як члени сім"ї власника будинку, зобов"язані були проводити в будинку ремонти, що вони і робили, щоб нормально в ньому жити, а тому в такому випадку, вимога позивачки про визнання даного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя незаконна.

Не довела також позивачка своє право на 1/2 ідеальну частину будівельних матеріалів на суму 28 тис.803 грн., оскільки не пред"явила суду жодного документа про придбання будівельних матеріалів на своє ім"я.

При таких обставинах в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, ст.62 ЦК України, ст.151, 156 ЖК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання майна спільною власністю подружжя, визнання за нею права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з часу його оголошення, шляхом подачі апеляції через Жидачівський районний суд.

ПРИМІТКА: оригінал рішення знаходиться в суді в матеріалах справи №443/2144/13-ц.

Головуючий - суддя підпис.

Суддя Жидачівського

районного суду М.Д.Цюмрак.