У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2014 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі - Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на допоміжні споруди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на допоміжні споруди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29 грудня 2011 року вказаний позов задоволено: визнано за ОСОБА_2 право власності на сараї: літ. Ж - площею 34,1 кв.м., літ. Е - площею 22, 8 кв.м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_3, не погодилася з цим рішенням, порушила питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник апелянтки скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник позивачки вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Інші особи в судове засідання не явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд розглянув справу у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, згідно довідки ТОВ «ОІР-Сервіс» та даних техпаспорта спірні сараї закріплені в користування за позивачкою. Також нею було придбано дві квартири в будинку АДРЕСА_1, однак при реєстрації права власності сараї не були внесені у витяг про реєстрацію права власності, а тому за ОСОБА_2 слід визнати право власності на сараї.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження апелянта про те, що згідно договору найму жилого приміщення в будинках місцевих рад від 26.02.2014 року ОСОБА_4 отримав в користування окрему квартиру АДРЕСА_1. Згідно п.7 даного договору в користування також переходив сарай. 20.12.2000 року Виконавчий комітет Ужгородської міської ради видав ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на житло. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та заповідав все своє майно апелянтці. Таким чином, апелянта вважає, що її законні права як користувача спірного сараю порушені оскаржуваним рішенням, оскільки сараї, підвали та горища не підлягають приватизації та передаються у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків.

Але зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договорів купівлі-продажу №207, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 11.02.2010 року (а.с.7) та №493, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 19.03.2010 року (а.с.10) ОСОБА_2 є власником житлових квартир №8,10 у будинку АДРЕСА_1.

Згідно довідки №179 від 10.10.2011 року (а.с.6) в користуванні ОСОБА_2 знаходяться сараї, розташовані в дворі (літ. Ж, Е, Н).

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки колегією суддів встановлено, що померлий спадкодавець ОСОБА_4 погоджував з позивачкою по справі ОСОБА_2 проект розподілу прибудинкової території.

Крім цього, апелянтка ОСОБА_1 не довела відповідно до ст. 60 ЦПК України, який саме з сараїв був у користуванні померлого ОСОБА_4

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу.

Тому колегія суддів констатує, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон, дотримано процедури розгляду справи та вирішено спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307,308,314 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 29 грудня 2011 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :