Справа № 735/919/14 Провадження № 22-ц/795/2289/2014 Головуючий у I інстанції: Корзюк Т.П.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

20 листопада 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів : Губар В.С., Зінченко С.П.

При секретарі :Шкарупі Ю.В.

За участю: ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коропського районного суду від 09 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, стягнення матеріальної і моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що остання пошкодила та знесла огорожу, збудовану нею на території двору загального користування , чим заподіяно матеріальну шкоду в загальній сумі 565 грн 98 коп. Позивач стверджувала, що ОСОБА_2 здійснила будівництво прибудови на земельній ділянці загального користування , а також без належних правових підстав між сараєм та погрібом збудувала огорожу з хвірткою, створює перешкодив користуванні ? частиною сараю. Позивач просила захистити її порушені права та стягнути з відповідача моральне відшкодування в сумі 10000 грн.

Рішенням Коропського районного суду від 09 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов"язано ОСОБА_2 звільнити частину господарської будівлі по АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1 В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 960 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила змінити рішення суду , посилаючись на те, що позивачем не було представлено суду доказів на підтвердження її права власності на ? частину сараю, а тому задоволення позову в цій частині, всупереч ст.213 ЦПК України, є необґрунтованим. Апелянт посилалась на невірне вирішення судом питання про розподіл судових витрат, оскільки для захисту у даній цивільній справі нею було укладено договір з адвокатом та сплачено за надані послуги 3840 грн, що підтверджено наданою суду квитанцією, однак суд невірно визначив суму що підлягає стягненню на її користь з врахування пропорційного розподілу, передбаченого ст. 88 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проживає в АДРЕСА_1 , відповідач - в квартирі № 2 цього ж будинку.

Вказана квартира належить позивачеві на паві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.11.2000 року , в якому зазначено, що характеристики об"єкту права власності, його обладнання зазначені в технічному паспорті, який є складовою частиною свідоцтва ( а.с.51). За характеристиками об"єкту права власності зазначеними в технічному паспорті, позивачеві належить 1/2 частина сараю ( а.с.53).

Відповідач ОСОБА_2 отримала у власність квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.2014 року ( а.с.27), за змістом якого останній належить ? частина сараю.

Встановивши в судовому засіданні наявність перешкод для позивача в користуванні господарським приміщенням , які було створено для неї ОСОБА_2, суд обґрунтовано, виходячи з приписів ст. 391 ЦК України, постановив судове рішення про часткове задоволення вимог позивача.

В цій частині рішення суду є законним і підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного розподілу судових витрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки судом при вирішенні наведеного питання було порушено принцип пропорційності, передбачений ч.1 ст. 88 ЦПК України. Положеннями наведеної норми процесуального закону передбачено у випадку часткового задоволення позову , присудження судових витрат позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклала договір з адвокатом про надання правових послуг та сплатила за надані послуги 3840 грн, що підтверджено належними документами ( а.с. 20, 21, 55, 56, 71, 72, 73) , відтак , виходячи з положення ч.1 ст. 88 ЦПК України, при вирішенні спору з позивача на користь відповідача має бути стягнуто понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 2880 грн, яка відповідає ? частинам позовних вимог , в задоволенні яких було відмовлено позивачеві.

Оскільки суд першої інстанції помилився при розподілі судових витрат, рішення в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд ,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Коропського районного суду від 09 жовтня 2014 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 2880 ( дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн , замість визначених судом першої інстанції - 960 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :