Номер провадження 2/522/1879/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, про визнання правочинів недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Приватний нотаріус Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, про визнання правочинів недійсними.

До суду звернулося ТОВ «ВЕКТОР ПЛЮС» із заявою про залучення до участі у справі у якості правонаступника ПАТ «Сведбанк», посилаючись на те, що 28.11.2012 р. між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ВЕКТОР ПЛЮС» було укладено договір купівлі-продажу вимог за кредитами (факторингу), відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого, ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а в наслідок передачі прав вимоги до боржників, до ТОВ «ФК ВЕКТОР ПЛЮС» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Відповідач по справі ОСОБА_3, та її представник проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на те, що ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не має права на предявлення вимог до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених 17.09.2010 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_2, і 13.11.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскільки набувач квартири ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не є боржниками по кредитному договору від 22.11.2007 року, по якому виникла заборгованість, а також дані вимоги не є предметом договору купівлі-продажу вимог за кредитами (факторингу) від 28.11.2012 р.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечував посилаючись на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що до ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» перейшло право вимоги по кредитному договору, стороною в якому є ОСОБА_1

Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши документи, які містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що заява ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не підлягає задоволенню на підставі наступного.

У матеріалах справи міститься копія договору факторингу від 28 листопада 2012 р., укладеного між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», в якому встановлено, що Банк відповідно до умов даного Договору відступає фактору свої права вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників, право на вимогу якої належить Банк на підставі Документації, тощо.

Стаття 1077 Цивільного кодексу України встановлює, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 Цивільного кодексу України, Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Враховуючи положення ст. ст. 1077-1086 Цивільного кодексу України, та Договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 р., суд приходить до висновку, що до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» перейшло лише право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, а не право вимагати визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

В матеріалах справи також міститься витяг з реєстру заборгованості боржників де зазначено прізвище ОСОБА_1 Проте, на зазначеному документі відсутні підписи та печатки сторін договору факторингу ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

Окрім того, в матеріалах справи міститься лише копія договору факторингу, представником позивача оригінал зазначеного договору для огляду суду та іншим учасникам процесу не надавався.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не надав належні та допустимі докази того, що відбулася заміна особи (сторони) у спірних правовідносинах у розумінні ст. 37 ЦПК України, отже заява ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про залучення до участі у справі правонаступника позивача не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею ст. 37 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» про залучення до участі у справі правонаступника позивача відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

25.11.2014