Справа №443/685/14-
Провадження № 2/443/373/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Цюмрака М.Д.,

при секретарі Шальвіра І.І.,

з участю адвоката Михайлюка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації та третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу №21 від 11.03.2014 року "Про звільнення з роботи завідувача ДНЗ "Ьерізка" ОСОБА_2В.", поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації та третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу №21 від 11.03.2014 року "Про звільнення з роботи завідувача ДНЗ "Ьерізка" ОСОБА_2В.", поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що в оскаржуваному наказі про її звільнення керівник відділу освіти мотивами звільнення називає невиконання наказу по відділу освіти Жидачівської РДА від 25.10.2013 року "Про вивчення питання щодо виконання посадових обов"язків, дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку завідувачем ДНЗ "Берізка" ОСОБА_2В.", неодноразові звернення батьків дітей дошкільного навчального закладу щодо аморальної поведінки ОСОБА_2, грубого ставлення до батьків, постійних конфліктів з селищним головою через порушення позивачкою правил внутрішнього трудового розпорядку та на основі постанови батьківських зборів від 28.02.2014 року, на яких прийнято рішення про недовіру завідувачеві ОСОБА_2

Юридичною підставою звільнення позивачки з роботи, яка вона вказала у своїй позовній заяві, є п.3 ст.41 КЗпП України.

Називаючи поведінку позивачки аморальною, вказує вона у своїй заяві, як випливає із змісту оскаржуваного наказу про звільнення, відповідач зазначає, що вона допустила невиконання вимог наказу відділу освіти, звернення батьків дошкільного закладу щодо її аморальної поведінки, при цьому не конкретизуючи у чому саме воно полягає та конфлікти з селищним головою.

Для звільнення з роботи за вищевказаною статтею КЗпП, вказує в позовній заяві ОСОБА_2, факт вчинення аморального проступку повинен бути зафіксований належним чином. Звільнення не може бути визнане законним, якщо воно здійснене лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами, що зазначено в п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів".

Крім того, вказує в заяві позивачка, що відповідач, звільняючи її з роботи, не отримав дозволу профспілкового органу, а тому при таких обставинах позивачка просить визнати наказ про її звільнення на підставі п.3 ст.41 КУпП незаконним, поновити її на попердньому місці роботи та стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 11.03.2014 року до дня її поновлення на роботу та понесені нею витрати за надання юридичної допомоги.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свої вимоги, викладені в позовній заяві, повністю підтримала.

Представник відповідача - відділу освіти Жидачівської районної державної адміністрації ОСОБА_4 з позовними вимогами незгідна і вважає звільнення ОСОБА_2 законним з таких підстав.

До відповідачки поступали як усні так і письмові заяви про насилля над дітьми в ДНЗ "Берізка" з боку позивачки. Крім того, пояснила ОСОБА_4, позивачка 26 вересня 2013 року вивела 4-х дітей за межі ДНЗ"Берізка", щоб привітати ветеранів, однак це не відмічено в журналі про вихід дітей за межі ДНЗ "Берізка", час їх повернення, не вказаний їх маршрут. Крім того є ряд актів, складених селищним головою разом із депутатами про те, що ОСОБА_2порушує правила внутрішнього трудового розпорядку ДНЗ "Берізка", запізнюючись на роботу, або взагалі неявляючись на роботу. Крім того вона нетактовно вела себе по відношенню до батьків, діти яких відвідують ДНЗ "Берізка". Позивачка повинна щоденно, як зав.установою, проводити з дітьми виховні години протягом трьох годин, однак вона їх не проводила і журналу про ведення такої роботи в установі немає. Крім того ОСОБА_2мала фінансові проблеми, через що відносно неї була порушена кримінальна справа.

Представник відповідача пояснила, що підставою для звільнення ОСОБА_2 з роботи були загальні збори батьків тих дітей, які відвідують ДНЗ "Беразка", а також скарги на поведінку ОСОБА_2 в департамент освіти Львівської облдержадміністрації.Представник вважає, що ОСОБА_2 звільнили за вчинення нею насилля над дітьми законно.

ОСОБА_4 особа - ОСОБА_3, який видав наказа про звільнення ОСОБА_2В.з роботи, суду поясненив, що ДНЗ "Берізка" була відкрита в смт.Нові Стрілища у 2007 році. Спочатку завідувачем даної установи була Івашко, на роботу якої ОСОБА_2 писала скарги, а сама ОСОБА_2 в той час працювала вихователем. Оскільки ОСОБА_2 була членом партії Регіонів, тому заступник голови Жидачівської райдержадміністрації, який вів освіту, звернувся до представника третьої особи по питанню перевести ОСОБА_2 на посаду завідувача ДНЗ "Берізка", якщо він не хоче мати проблем, тому ОСОБА_3 перевів ОСОБА_2 на посаду завідувача дитячою установою.Працюючи завідувачем ДНЗ "Берізка", ОСОБА_2 порушувала Правила внутрішнього розпорядку даної установи, грубо відносилася до персоналу дитячої установи, до батьків, била дітей, у зв"язку з чим на її поведінку поступало багато скарг як у районний відділ освіти, так і в департамент освіти.

ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 за час роботи в ДНЗ "Берізка" жодного разу не притягувалася до дисциплінарної відповідальності.Вона не являється членом профспілки, а тому ОСОБА_3 не просив згоди профкому на її звільнення .

Суд, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, третю особу ОСОБА_3, свідків, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Допитані в ході судового розгляду даної справи свідки пояснили, зокрема свідок ОСОБА_5 пояснила, що 28 листопада 2013 року її старший син привів молодшого сина із дитсадку додому і дитина їй поскаржилася, що його в дитсадку била тьотя. Наступного дня свідок особисто привела сина в дитсадок і на питання хто його вчора бив, син вказав на ОСОБА_2 На питання свідка навіщо ОСОБА_2 била її сина, та категорично заперечила даний факт, а тому між ними виникла сварка, тому свідок з приводу цього звернулася до голови селищної ради ОСОБА_6, який відповів, що він цими питаннями не займається, порадивши свідкові звернутися із скаргою у відділ освіти, що свідок і зробила.. Крім відділу освіти, свідок подала скарну і в департамент освіти Львівської облдержадміністрації.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що коли позивачка працювала вихователем, то у них були добрі стосунки, а коли ОСОБА_2 призначили завідуючою дитячою установою, то вона різко змінила свою поведінку, принижувала свідка, безпідставно винесла їй догану, а коли ОСОБА_2 звільнили з роботи, то вона обзивала свідка та інших працівників дитсадка, через що вони подали заяву на ім"я селищного голови.

Свідок бачила як в січні 2013 року ОСОБА_2схопила дитину ОСОБА_8 за руку і підняла її над сходами на другому поверсі, а тому свідок підбігла до ОСОБА_2В.і відібрала у неї дитину. Цього ніхто не бачив, крім свідка. ОСОБА_2 заклеювала дітям роти скотчем.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що в листопаді 2013 року її дочка ОСОБА_9, яка відвідує дитсадок "Берізка" поскаржилася, що її б"є ОСОБА_2, а перед тим дитина заявила, що спати в дитсадку не буде, бо ОСОБА_2 накриває її одіялом з головою, тому свідок 29.11.2013 року подала у відділ освіти скаргу щодо поведінки ОСОБА_2. Інші батьки також скаржилися на ОСОБА_2, а також до них долучилися працівники дитячої установи, якою керувала ОСОБА_2, тому були проведені батьківські збори, на яких прийняли рішення про недовіру ОСОБА_2 На підставі цього відділ освіти звільнив ОСОБА_2 з роботи.

Свідок пояснила, що коли ОСОБА_2 підняла її дочку ОСОБА_9 за руку над сходовою кліткою, то вона тоді ще не була завідуючою дитсадком, а працювала вихователем, а з 01.09.2012 року ОСОБА_2 працює завідуючою ДНЗ "Берізка". 28.11.2013 року дитина поскаржилася, що її в дитсадку побила ОСОБА_2, тому свідок 29.11.2013 року подала на ОСОБА_2 скаргу.

З пояснення свідка ОСОБА_10 вбачається, що вона в дитсадку була обрана головою батьківського комітету і протягом 2013-2014 років на поведінку ОСОБА_2надходило багато скарг від батьків, тому були проведені батьківські збори, на яких було присутніх 20 батьків. Саму ОСОБА_2на батьківські збори не запросили, збори провели без її участі, тому на зборах ОСОБА_2 не могла дати які-небудь пояснення чи заперечення так як її не було. Із двадцяти батьків вісімнадцять проголосували за недовіру ОСОБА_2. Збори відбулися 20.02.2014 року.

Сваідок пояснила, що дану дитячу установу відвідують і її двоє дітей, однак вони жодного разу не скаржилися, що їх там б"ють.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює селищним головою Новострілищанської селищної ради з листопада 2011 року. В той час ОСОБА_2працювала вихователем дитсадка, а у вересні 2012 року її призначили завідувачем даної дитячої установи. На нетактовну поведінку ОСОБА_2часто зверталася із скаргами до свідка вихователь установи Івашко, яка до призначення ОСОБА_2 завідувачем сама працювала на цій посаді. Оскільки свідок сам не має права покарати ОСОБА_2, тому він неодноразово звертався до заврайВНО ОСОБА_3 Батьки дітей, які відвідують дитсадок, також скаржилися в селищну раду на поведінку ОСОБА_2

В грудні 2012 року ОСОБА_2 мала конфлікт із ОСОБА_11, якого звинуватила у кражі дитячих подарунків до дня св.Миколая. У січні 2013 року вона самовільно, без згоди виконкому селищної ради та РайВНО закрила дитсадок на 14 днів. Крім того грубо відносилася до працівників установи, до батьків дітей, які відвідують дитячу установу. Були скарги батьків на те, що ОСОБА_2 б"є дітей, але свідок з приводу цього у відділ міліції чи прокуратуру не звертався.

Батьки вирішили провести батьківські збори, на яких виразили недовіру ОСОБА_2 ОСОБА_2 на зборах не була присутня,оскільки її туди ніхто не запросив, а були вихователі та батьки, а ОСОБА_2 залишили в той час в установі з дітьми, а тому пояснення з приводу висловлених їй звинувачень не давала і рішення збори прийняли без її участі.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона працює секретарем у районному відділі освіти і знає, що ОСОБА_2 неодноразово викликали у відділ освіти, але вона не з"являлася.

Свідок не пам"ятає якого числа ОСОБА_4 зайшла в приміщення відділу освіти разом з ОСОБА_2, яку ознайомили з наказом про її звільнення з роботи. ОСОБА_2 ознайомилася з наказом, після чого вийшла з кабінету, а через деякий час забігла в кабінет завідувача відділом освіти ОСОБА_3 і порвала наказ про її звільнення. Свідок пояснила, що вона особисто не бачила як ОСОБА_2 порвала наказ, так як в кабінеті завідувача РайВНО в той момент не була, а була у своєму кабінеті, але так як двері були відкриті, то вона чула як ОСОБА_2 порвала наказ. Порваного наказу свідок також не бачила.

Стаття 41 КЗпП України передбачає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, де пунктом третім даної статті передбачено, що може бути звільнений працівник, який виконує виховні функції, за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

Із змісту Постанови Пленуму Верховного суду України N 9 від 06.11.92р./із змінами і доповненнями/ "Про практику розгляду судами трудових спорів" вбачається, що ... з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41

КЗпП ), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в

в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

Ні представник відповідача, ні третя особа не пред"явили суду даних про те, що з приводу вчинення позивачкою насилля щодо дітей ДНЗ "Берізка"(їх побиття), вони зверталися в органи міліції, прокуратуру, суд і цими органами було прийняте відповідне рішення, яке б підтвердило вчинення аморального проступку ОСОБА_2, на підставі якого ОСОБА_2 можна було б звільнити за ч.3 ст.41 КЗпП України.

ОСОБА_4 особа ОСОБА_3 в суді не заперечив той факт, що ОСОБА_211, 12 і 13 березня 2014 року підписувала меню, тобто даний факт свідчить про те, що вона фактично в ці дні виходила на роботу. Крім того ОСОБА_3пояснив, що наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи був виданий ним 11.03.2014 року і того ж дня вона з наказом була ознайомлена у його кабінеті.

Однак ОСОБА_2 даний факт заперечила і суду пояснила, що 11.03.2014 року вона цілий день була на робочому місці, а також зранку 12.03.2014 року вона вийшла на роботу, після чого поїхала у м.Жидачів в районний суд, де слухалася її справа, і тільки після закінчення розгляду справи, коли вона йшла на автобусну зупинку, щоб добратися в смт.Нові Стрілища, її перестріла ОСОБА_4, яка запропонувала пройти з нею у відділ освіти, де її ознайомили з наказом про звільнення з роботи з 11 березня 2014 року.

Згідно оглянутого в суді журналу судового засідання від 12.03.2014 р. вбачається, що дійсно цього числа ОСОБА_2 була в судовому засіданні, яке проводив суддя Сидорак Б.Г. по розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Отже, суд надає віри поясненням ОСОБА_2 відносно того, що 11.03.2014 р. вона не знайомилася з наказом про її звільнення, а 12.03.2014 року.

В позовній заяві позивачка вказала на те що відповідач, незвернувшись в профсліковий комітет та неотримвавши згоди на звільнення ОСОБА_2, все таки звільнив її, чим порушив норми трудового законодавства.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 не являється членом профспілки ДНЗ "Берізка", а згідно ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку лікідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Оскільки ОСОБА_2 не є членом профспілкової організації, тому і згоди на її звільнення від профспілової організації не вимагається.

Дана обставина підтверджується листом голови Жидачівської районної організації профспілки працівників освіти і науки України Л.Гарасимків, з якої вбачається, що працівники дошкільного навчального закладу "Берізка" смт.Нові Стрілища не є членами профспілки даної організації, в чому числі і ОСОБА_2.

В даному випадку суд не вбачає порушення закону.

Суд вважає, що відповідач та третя особа грубо порушили трудове законодавство, видавши наказ № 21 від 11.03.2014 р. про звільнення ОСОБА_2 за ч.3 ст.41 КЗпП України, оскільки даний наказ незаконний як по суті так і по формі, а саме: якщо відповідач вирішив звільнити ОСОБА_2 за ч.3 ст.41 КЗпП України, то повинен був в наказі навести тільки факт вчинення нею аморального проступку, несумісного з продовженням ОСОБА_2 займати дану посаду.

Однак відповідач в наказі навів ряд причин звільнення ОСОБА_2 з роботи, зокрема:

-У зв"язку з здійсненням насилля над дітьми ДНЗ "Берізка".

-Невиконання наказу по відділу освіти від 25.10.2013 р."Про вивчення питання щодо виконання посадових обов"язків, дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку завідувачем ДНЗ "Берізка" смт.Нові Стрілища".

-Неодноразового звернення батьків дітей ДНЗ щодо аморальної поведінки ОСОБА_2, грубого ставлення до батьків.

-Постійні конфлікти з селищним головою через порушення правил внутрішнього трудового розпорядку.

-Рішення батьківських зборів про недовіру ОСОБА_2

Ознайомившись з даним наказом суду незрозуміло, яка все таки причина звільнення ОСОБА_2 з займаної посади, оскільки причин для звільнення в даному наказі вказано багато, а за що конкретно ОСОБА_2звільнена, то можна тільки здогадатися, дочитавшись в наказі до ч.3 ст.41 КЗпП України. Однак це неправильно. В наказі повинна бути вказана саме та причина звільнення, яка відповідала б ч.3 ст.ст.41 КЗпП України.

Крім того в резолютивній частині наказу взагалі не вказано ні причини по якій звільнена з роботи ОСОБА_2, ні за якою статтею КЗпП України вона звільнена.

Суд вважає, що при таких обставинах позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 213-215, 217 ЦПУ України, ст.40, 41 п.3 ч.1,232, 235 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати незаконним наказ №21 від 11.03.2014 року керівника відділу освіти Жидачівської РДА "Про звільнення з роботи завідувача ДНЗ "Берізка" смт.Нові Стрілища ОСОБА_13.

Поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача дошкільного навчального закладу "Берізка" в смт.Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області.

Стягнути з відділу освіти Жидачівської РДА Львівської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу - з 11березня 2014 року по 29 грудня 2014 року.

Стягнути з з відділу освіти Жидачівської РДА Львівської області на користь ОСОБА_2 700 грн. за надання їй юридичної допомоги.

Рішення про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітнку за один місяць допустити до негайного виконання..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з часу його оголошення шляхом подачі апеляції через Жидачівський районний суд.

Головуючий - суддя М.Д.Цюмрак.

ПРИМІТКА: оригінал рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.