Справа № 600/1408/13-ц
Справа № 2/600/13/2014
Козівський районний суд
Тернопільської області
в складі: головуючого судді: Кренцель М.І.
при секретарі: Колодій Р.С.
позивачка: ОСОБА_1
представник позивача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно подружжя,-
Позивачка звернулась в суд з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 червня 2004 року, між нею та відповідачем ОСОБА_3 у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за № 576 від 05.06.2004 року.
В липні 2012 року, ми перестали перебувати у шлюбних відносинах і стали проживати окремо.
09 вересня 2013 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду шлюб між нами та відповідачем ОСОБА_7 розірвано.
Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_1, який є спільною сумісною власністю подружжя.
Відповідачем ОСОБА_8 автомобіль було продано ОСОБА_4, який в свою чергу продав ОСОБА_5
Відповідач ОСОБА_5 31.12.2013 року поставив даний автомобіль на облік у Миколаївському МРЕВ, зареєструвавши на своє імя. Вказаному автомобілю НОМЕР_2.
Позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог до відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а саме: визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки DAEWOO LEGANZA 1998 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3.
Стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з ухваленням заочного рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
В судовому засіданні досліджено свідоцтво про шлюб серія І-ИД № 090607 року, згідно якого ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з позивачкою 05 червня 2004 року.
Також судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період часу з 05 червня 2004 по 09 вересня 2013 року та придбали за час перебування у шлюбі автомобіль НОМЕР_1, який відповідно до вимог ст. 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно облікової картки даний автомобіль було зареєстровано Тернопільським МРЕВ 24 листопада 2011 року за відповідачем ОСОБА_7 /а.с.6/
Оскільки вказане майно набуте сторонами в період шлюбу, тому є обєктом спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
У п.19 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5 розяснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Пунктом 25 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач утримує належне позивачці майно незаконно, без належної правової підстави. Тому позовні вимоги ОСОБА_9 підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі ст.88 ЦПК України стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 612 гривень 40 копійок.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 113,169, 208, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 1 ст.316, ч. 1 ст. 321, 387, 388, 392 Цивільного кодексу України, постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5
суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на майно подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння- задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки DAEWOO LEGANZA 1998 року випуску державний номерний знак НОМЕР_3.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому законом.

Головуючий: підпис

З оригіналом: вірно