Справа № 2011/525/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2014 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ Д.А.

при секретарі - ВОРОНІНІ Д.Г.

за участю представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, територіальна громада міста Харкова у особі виконавчого комітету Харківської міської ради, треті особи: реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, Дзержинський районний відділ ГУ ДМС України в Харківській області, Пята Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин з померлою ОСОБА_6, визнання спадкоємцем пятої черги, визнання право власності на 113/200 частин житлового будинку в порядку спадкування за законом, визнання права на вклад в порядку спадкування за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, витребування квартири із незаконного володіння, виселення, вселення, стягнення 20 000 грн. завданих збитків, зняття з державної реєстрації, стягнення судових витрат; та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем

встановив :

У жовтні 2005 року ОСОБА_7 ( мешкає: місто Харків, пр.. Леніна,70 кв.49) звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова, третя особо комунальне підприємство Харківське міське бюро технічної інвентаризації і просила визнати угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеною між нею та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 дійсною та визнати за нею право власності на квартиру.

Рішенням Дзержинського суду м. Харкова від 19.10.2005 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 22.06.2006 року рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_6 скасовано і справу передано на новий розгляд.

В серпні 2008 року ОСОБА_6 предявила позов до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_4 (останні мешкають за адресою: АДРЕСА_2) з урахуванням доповнень просила визнати недійсним договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_10 та вселити її в квартиру, визнати права власності на ? частину квартири за ОСОБА_11 в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_9, визнати право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_8 та після смерті матері ОСОБА_11 просила також стягнути з ОСОБА_7 матеріальні збитки в сумі 20 000 грн. та судові витрати.

Представник ОСОБА_4 по довіреності ОСОБА_12 в зустрічній позовній заяві просив визнати ОСОБА_4 добросовісним набувачем квартири.

Рішенням Дзержинського суду м. Харкова від 27.08.2010 року у задоволені позову ОСОБА_7 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_7 у рахунок відшкодування шкоди за ? частину квартири 66 950 грн. Вартість другої частини квартири стягнута з ОСОБА_7 на користь держави в особі Харківської міської ради, у решті позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено та її визнано добросовісним набувачем зазначеної вище квартири.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23.12.2010 року рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_7 в дохід держави 66950 грн. скасовано. Зменшено суму судового збору з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 до 669 грн. 50 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2011 року, за касаційними скаргами представника ОСОБА_7 та ОСОБА_6, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.08.2010 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 23.12.2010 року в частині вирішення зустрічних позовів ОСОБА_6 і ОСОБА_4 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

21 травня 2012 року ОСОБА_6 померла ( том 4 а.с. 117).

Ухвалою суду від 19 вересня 2012 року провадження справи було зупинено до прийняття правонаступниками спадщини та вступу їх до участі у справі як правонаступників.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2013 року провадження по справі було відновлено.

Ухвалою суду від 12 грудня 2013 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 та за зустрічним позовом ОСОБА_4 було залишено без розгляду.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 20 лютого 2014 року ухвала Дзержинського районного суду від 12. 12. 2013 року була скасована за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_13, а питання передано на новий розгляд.

03.04.2014 року від ОСОБА_1, позовна заява ( том 5 а.с. 17), яку він уточнив 29.04.2014 року (том 5 а.с. 32) та 28.07.2014 року ( а.с. 31)

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявив клопотання про витребування до з 10-ї Харківської державної нотаріальної контори журнал вхідної кореспонденції розпочатий 06.01.1998 року, закінчений 30 грудня 1998 року в оригіналі ( копія витягу якого надана суду в серпні 2014 року).

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що клопотання про витребування доказів підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Окрім того, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй ухвалі від 22 липня 2011 року, розглядаючи касаційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_14, та ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду від 27 серпня 20120 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року, зазначила, що 07 квітня 1994 року ОСОБА_9 змінила свій раніше складений заповіт від 16 червня 1988 року ( том 1 а.с. 63), де також все майно заповідала ОСОБА_6 Не визнаючи цей заповіт, суд посилався на те, що ОСОБА_9 скасувала його письмовим зверненням до нотаріальної контори 9 грудня 1998 року. Проте при встановлені цих обставин суд посилався виключно на письмове повідомлення завідуючої Десятої Харківської державної нотаріальної контори ( том 3 а.с. 74) та на її пояснення в суді. При цьому письмові документи про анулювання заповіту судом не досліджувались, незважаючи на твердження ОСОБА_6 про те, що підпис заявнику не належить, заява писалась іншими особами, за її клопотанням такі документи не були витребувані.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

З урахуванням вище викладеного з метою сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Керуючись ст. 10,137 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити:

1. Витребувати з Десятої Харківської державної нотаріальної контори , що розташована за адресою: 61166 місто Харків, вул. Бакуліна, 1 ( тел. 702-08-29) оригінал журналу вхідної кореспонденції розпочатий 06.01.1998 року, закінчений 30 грудня 1998 року для огляду у судовому засіданні.

Копію цієї ухвали для її виконання направити Десятій Харківській державній нотаріальної контори.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ :