справа №176/368/14-ц
провадження №2/176/557/14
у х в а л а

26 вересня 2014 р. Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області Завізіон Т.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ,-

ВСТАНОВИЛА :

В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області перебуває обєднана цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення особи без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення у житлове приміщення.

ОСОБА_1 також подав до суду заяву про забезпечення свого позову шляхом зобовязання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 негайно до вирішення судом спору допустити його до квартири АДРЕСА_1 і до його речей; заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вчиняти до остаточного вирішення справи будь які дії, які позбавляють, або ущемляють його конституційне право на житло та розглянути дану заяву у коротший час, оскільки у нього не має іншого житла і не має де жити.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність відмови в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, шляхом встановленням обов'язку вчинити певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом зобов'язання осіб вчинити певні дії, необхідно враховувати, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

Якщо заборона вчинення дій обмежує активну поведінку, то встановлення обов'язку вчинити певні дії має на меті обмежити пасивну поведінку особи, щодо якої вживаються заходи забезпечення позову. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Так, якщо предметом позову є виселення/вселення відповідача зі спірного житлового приміщення, то суд не може виселити/вселити чи до вирішення справи у суді допустити відповідача до спірної квартири в порядку забезпечення позову, адже це було б вирішенням спору по суті і у разі відмови у цьому позові породило б новий спір.

Суд вважає, що це питання може бути вирішене в порядку розгляду, як одної із позовних вимог.

Підстав вважати, що невжиття обраного позивачем ОСОБА_1 заходу забезпечення позову можу утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому - немає.

При таких обставинах, запропоновані в заяві про забезпечення позову заходи застосуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.151-153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвало оскарженню не підлягає.

Суддя