Справа № 534/2019/14-ц
Провадження № 2/534/855/14

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2014 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Таранкової І.М.

при секретарі Жуковій Н.А.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6

представника третьої особи ОСОБА_7 ОСОБА_8

третьої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третьої особи приватного нотаріуса Комсомольського міського нотаріального округу Куц Сергія Миколайовича про визнання недійсним правочину та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , третіх осіб ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Комсомольського міського нотаріального округу Куц Сергія Миколайовича про визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

В липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , в якому просив суд визнати недійсним усний договір представництва від 07 жовтня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та видані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_3 на підставі усного договору представництва довіреності, посвідчені приватним нотаріусом Комсомольського міського округу Куц С. М. за реєстровими № 5889, 5890, 5891.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13 січня 2011 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського округу Куц С.М. від 13 січня 2011 року за реєстровим № 151.

Визнати недійсним усний договір представництва між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , та видану ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 на підставі усного договору представництва довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Комсомольського міського округу Куц С. М. 13 січня 2011 року за реєстр. №156.

Після уточнення, ОСОБА_1 свої позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , видавши довіреність на право розпорядження належним їм об`єктом нерухомості на ім`я ОСОБА_3 , вони в дійсності діяли за вимогою ОСОБА_1 як власника цієї квартири, який приховав угоду про передачу майна в заставу, як забезпечення виконання зобов`язання по оплаті ПП «Горнотехсервіс». Вважає, що ОСОБА_3 , укладаючи договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , використавши надані йому повноваження, уклав договір купівлі-продажу в своїх інтересах, внаслідок зловмисної домовленості з покупцем ОСОБА_5 , який є племінником дружини ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_5 заявив зустрічний позов, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з початку 2011 року не визнають його право власності на квартиру АДРЕСА_1 та створюють неможливість реалізації ним повною мірою прав власника.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених в позові та наданих письмових поясненнях. Проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

Відповідачі за первісним позовом та треті особи за зустрічним позовом ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_10 в судовому засіданні первісний позов ОСОБА_1 не визнала повністю, посилаючись, що вона не є належним відповідачем, зустрічний позов ОСОБА_5 просила вирішити на розгляд суду.

Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 надіслав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та задовольнити зустрічний позов , просив розглядати справу без його участі.

Представник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 , посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Просив в задоволенні первісного позову відмовити повністю, а зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та третя сторона за зустрічним позовом ОСОБА_3 надіслав до суду заяву, в якій просив відмовити ОСОБА_1 в первісному позові та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_5 та просив розглядати справу без його участі, посилаючись на стан здоров`я.

Представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 ,посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Третя особа приватний нотаріус Куц С. М. надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність.

Третя особа за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 підтримали позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 та заперечували проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 , вважаючи його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши думку позивача, відповідачів, третіх осіб, представників позивача і відповідачів, свідків, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 необґрунтований і не підлягає до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_5 обґрунтований і підлягає до задоволення повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що довіреності ОСОБА_1 та ОСОБА_12 на право від їх імені продати за ціною та на умовах на власний розсуд належні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 частки квартири АДРЕСА_1 , посвідчені приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М. та зареєстровані в реєстрі за № 2959, 2961, 2967.

31 березня 2010 року ОСОБА_1 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , уклав з ОСОБА_7 договір про наміри, за яким в строк до 31 березня 2011 року зобов`язались укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 в день підписання договору отримав від ОСОБА_7 завдаток в розмірі 7000 доларів США. Відповідно до п. 14 вказаного договору про наміри, якщо особа, яка приймає участь у переговорах, не є власником об`єкта нерухомості, вказаного в п. 1 цього договору, або діє не лише від свого імені, а й від імені інших власників, цей факт не звільняє його від відповідальності, яка передбачена за невиконання цього договору.

Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншої нерухомості майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. У відповідності до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Зважаючи на наведені норми закону посилання ОСОБА_1 на те, що договір про наміри укладений між ним і ОСОБА_7 , є попереднім договором та фактично укладеним договором купівлі-продажу спірної квартири не заслуговує на увагу, оскільки попередній договір про наміри від 31.03.2010 року є нікчемним.

Крім того, наслідки невиконання попереднього договору передбачені ч.ч. 2,3 ст. 635 ЦК України, які полягають в припиненні договору, якщо протягом строку встановленому в договору, основний договір не буде укладений, і відшкодування збитків.

Судом встановлено,що замість нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , який діяв від імені власників спірної квартири ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , 01.04.2010 р. був укладений договір позички приміщення квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_7 , на підставі якого останній і проживає в спірній квартирі на даний час.

07 жовтня 2011 року за усним договором ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 видали довіреності ОСОБА_3 на право від їх імені продати за ціною та на умовах на власний розсуд належні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 частки квартири АДРЕСА_1 , посвідчені приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М. та зареєстровані в реєстрі за № 5889, 5890, 5891.

13 січня 2011 року, ОСОБА_3 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на підставі довіреностей від 07 жовтня 2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М. та зареєстрованих в реєстрі за № 5889, 5890, 5891, продав ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу, укладений ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , був посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 151.

На підставі укладеного договору купівлі-продажу ОСОБА_5 зареєстрував своє право власності на квартиру АДРЕСА_1 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Відповідно до ст. 1007 ЦК України довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Статтею 1003 ЦК України передбачено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному.

Згідно ст. 44 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час посвідчення довіреності зобов`язаний встановити дійсні наміри кожного з учасників правочину, що здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін.

В довіреностях, виданих 21 липня 2009 року від ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_12 та в довіреностях, виданих 07 жовтня 2011 року від ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на ім`я ОСОБА_3 , чітко передбачені юридичні дії, які належало вчинити ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а саме: продати, за ціну та на умовах на власний розсуд, належну ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_1 .

Доводи позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , видаючи на ім`я ОСОБА_3 07 жовтня 2011 року довіреність на право розпоряджання належної їм квартири, а ОСОБА_3 , приймаючи ці довіреності та вчиняючи дії по виконанню цих довіреності, в дійсності приховали угоду про передачу майна в заставу, як забезпечення виконання зобов`язання по оплаті ПП «Горнотехсервіс», про визнання недійсними договору від 05.10.2010 року, довіреностей від 07 жовтня 2010 року та договору купівлі-продажу від 13.01.2011 року , не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на хибному тлумаченні норм чинного законодавства та не підтверджуються доказами, наданими суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 577 ЦК України передбачено, що якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановленого законом.

Позивачем ОСОБА_1 суду не надано нотаріально посвідченого договору іпотеки квартири АДРЕСА_1 та доказів реєстрації обтяження в Державному реєстрі іпотек.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Посилання позивача ОСОБА_1 та його представника в обґрунтування своїх позовних вимог на зловмисну домовленість між покупцем ОСОБА_5 та представником ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Обставини правовідносин, які склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановлені вироками Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 квітня 2012 р. та апеляційного суду Полтавської області від 06 липня 2012 р., які полягають в шахрайському заволодіння з боку ОСОБА_13 належним ОСОБА_3 приватним підприємством «Горнотехсервіс», носять кримінально-правовий характер і не стосуються правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Рішення Комсомольського міського суду від 18.12.2012 року про визнання правочинів щодо корпоративних прав недійсними в наслідок обману (ст. 230 ЦК України) стосуються виключно правовідносин вибуття з володіння ОСОБА_3 ПП «Горнотехсервіс» і не тягне за собою ніяких інших наслідків, ніж передбачені самим рішенням суду.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не надали суду доказів в підтвердження того, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13 січня 2011 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського округу Куц С. М. від 13 січня 2011 року за реєстровим №151 порушує будь-які права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки останній не є стороною цього договору і повинен довести ці обставини.

За таких обставин, суд вважає, що первісні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, як необгрунтовані та не підтверджені наданими суду доказами.

Показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні суд не приймає до уваги, оскільки вони є недопустимими доказами і не дають підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його прав власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Договір купівлі-продажу від 13 січня 2011 року, укладений від імені і в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_3 , був посвідчений приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Куц С.М. та зареєстрований в реєстрі № 151. Повноваження представника відповідачів ОСОБА_3 , який підписував договір від імені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , були перевірені нотаріусом.

Під час укладання зазначеного договору ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 кошти в сумі 114 463 грн. в оплату за придбане нерухоме майно, повністю виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна і у встановленому законом порядку зареєстрував право власності.

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 оспорюють та не визнають право власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вважають, що ОСОБА_5 набув таке право власності внаслідок зловмисної домовленості між ОСОБА_5 та представником ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_3 за недійсним договором, який не створив правових наслідків для ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що не знайшло підтвердження в судовому засіданні.

Суд вважає, що оспорюване право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , підлягає захисту судом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, а тому зустрічний позов про визнання права власності на зазначене майно підлягає до задоволення повністю.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати, Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд вважає,що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 144 грн.63 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 16, 244-250, 392, 1000-1010 ЦК України,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю. Зустрічний позов ОСОБА_5 - задовольнити повністю.

Визнати право власності за ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 1 144 грн.63 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис І.М. Таранкова

Згідно з оригіналом :

Суддя І.М. Таранкова