Справа № 658/5402/13-ц
(провадження № 2/658/114/2014)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Марків Т.А.,

при секретарі Полтавській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховці Херсонської області, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину,

встановив:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про тлумачення змісту правочину.

Вимоги мотивовано тим, що 12 листопада 2011 року між сторонами був укладений інвестиційний договір будівництва обєкта нерухомості. Відповідно до умов договору (п.п. 2.1,2.2, 2.5) відповідач (інвестор) зобовязався на власний ризик і за власні кошти забезпечити реалізацію схваленого сторонами інвестиційного проекту з будівництва готельного корпусу, здійснити в повному обсязі фінансування будівництва, загальною вартістю 500 000 грн.

На позивача (виконавця), згідно з умовами договору, був покладений обовязок після закінчення будівництва забезпечити здачу корпусу державній технічній комісії з приймання корпусу в експлуатацію (п. 3.1.7).

Після введення за рахунок інвестиційних коштів в дію корпусу інвестор має право протягом 12-ти календарних років на отримання частки прибутку від використання цього корпусу в господарській діяльності виконавця (п. 2.3.1).

Наявність в тексті договору як:

-термін завершення будівництва корпусу (п.1.1);

-здача корпусу державній технічній комісії з приймання корпусу в експлуатацію (п. 3.1.7);

-введення в дію за рахунок інвестиційних коштів корпусу (п. 2.3.1),

викликають у сторін різні оцінки змісту його умов та різне тлумачення волі сторін правочину.

Відповідач вважає наведені вище умови тотожними, такими, що обумовлені настанням дати завершення будівництва корпусу 25 травня 2012 року (п. 1.1). Для позивача ці поняття є різними, оскільки між завершенням будівництва та здачею обєкту будівництва державній технічній комісії й введенням в дію такого обєкту спливає певний період часу.

За вказаних обставин, позивач просила надати тлумачення змісту правочину, зміст якого зафіксовано в інвестиційному договорі від 12 листопада 2011 року, встановивши:

-на встановлення яких правовідносин були спрямовані дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при підписанні цього договору;

-який правовий результат хотів отримати ОСОБА_2, на що була спрямована його воля при підписанні договору;

-як ОСОБА_2 розуміє поняття «введення в дію за рахунок інвестиційних коштів корпусу (п. 2.3.1)»;

-чи залежить введення в дію корпусу від належного фінансування;

-чи розуміє ОСОБА_2, що строк будівництва залежить від його належного фінансування;

-чи є поняття «термін завершення будівництва корпусу (п.1.1)», «здача корпусу державній технічній комісії з приймання корпусу в експлуатацію (п.3.1.7)», «введення в дію за рахунок інвестиційних коштів корпусу (п. 2.3.1)» тотожними, такими, що обумовлені настанням дати 25 травня 2012 року.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи, що в договорі чітко виражена воля його учасників, тому його положення додаткового тлумачення не потребують.

Вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що 12 листопада 2011 року між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ОСОБА_2 (інвестор) укладений інвестиційний договір будівництва обєкта нерухомості готельного корпусу (а.с. 2 4).

Відповідно до умов указаного договору (п.п. 2.1,2.2, 2.5) відповідач (інвестор) зобовязався на власний ризик і за власні кошти забезпечити реалізацію схваленого сторонами інвестиційного проекту з будівництва готельного корпусу, здійснити в повному обсязі фінансування будівництва, загальною вартістю 500 000 грн. На позивача (виконавця) покладений обовязок після закінчення будівництва забезпечити здачу корпусу державній технічній комісії з приймання корпусу в експлуатацію (п. 3.1.7). Після введення за рахунок інвестиційних коштів в дію корпусу інвестор має право протягом 12-ти календарних років на отримання частки прибутку від використання цього корпусу в господарській діяльності виконавця (п. 2.3.1).

Каховським міськрайонним судом Херсонської області 30 квітня 2013 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про розірвання інвестиційного договору (а.с. 36 37) ) ухвалено рішення, яке набрало законної сили (а.с. 33 34) про розірвання інвестиційного договору будівництва обєкта нерухомості, укладеного між сторонами 12 листопада 2011 року та про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми інвестицій у розмірі 320 000 грн. Відповідно до змісту вказаного рішення, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до пункту 3.2. договору, ОСОБА_2 виконав свої зобовязання, інвестувавши на будівництво обєкту нерухомості грошову суму 320 000 грн. Проте в порушення умов п. 1.1. договору, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушено строки виконання зобовязання, оскільки будівництво визначеного в договорі обєкту нерухомості не виконано.

Відповідно до ч.ч. 2 4 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги зясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьої цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що тлумачення змісту правочину можливе за наявності спору, тобто коли сторони мають різне уявлення щодо свого волевиявлення або волевиявлення іншої сторони. Тлумачення змісту правочину є правом суду, а не обовязком за умови наявності спору.

Такий спір між сторонами судом вирішений.

Метою тлумачення правочину є зясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі. На думку суду ця мета досягнута під час судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про розірвання інвестиційного договору.

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 55, 124 Конституції України,

ст.ст. 3, 11 16, 213 ЦК України,

ст.ст. 3 16, 57 61, 212 215 ЦПК України,

вирішив:

В позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.А. Марків