Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2014 Справа №607/15495/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Добрянської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 24.11.2010року між сторонами було укладено в письмовій формі трудовий договір №0, згідно з умовами якого ОСОБА_3 був прийнятий на посаду продавця-консультанта з продажу непродовольчих товарів, безпосередньо пов"язану із зберіганням, продажем та реалізацією товару, в магазині- складі, що на ринку "Буковина-Авто" АДРЕСА_1. При прийнятті на посаду з відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 24.11.2010року, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому матеріальних цінностей.

В період з 05.02.2013рокку по 06.02.2013року в магазині-складі, де здійснював трудову діяльність ОСОБА_3 було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої було виявлено недостачу товару на суму 25000 грн.

Аудиторським висновком спеціального призначення №1856 від 05.04.2014року АФ "Тер Аудит" встановлено, що станом на 01.01.2013року під матеріальною відповідальністю ОСОБА_2 перебувало товарно-матеріальних цінностей за закупівельними цінами на суму 273521,79грн.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Відповідач відмовляєтьсяв добровільному порядку відшкодувати шкоду в добровільному порядку, тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 250000грн. заподіяної шкоди у зв"язку з неналежним збереженням майна, переданого під повну матеріальну відповідальність.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_4 позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не представив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує представник позивача.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір від 24.11.2010року, який зареєстрований в Тернопільському міському центрі зайнятості за №0.

Згідно наказу №1 про звільнення від 31.05.2013року, вбачається, що ОСОБА_2 звільнено з посади продавця з 31 травня 2013року згідно ст.41 п.2 КЗПп України.

Відповідно до акту №1 від 7лютого 2013року про результати інвентаризації матеріальних цінностей на складі Чернівці складено комісією у складі ОСОБА_1 та бухгалтера ОСОБА_5, продавця-консультанта ОСОБА_6 в період з 05.02. .2013 до 06.02.2013 комісія провела перевірку роботи на складі підприємства і вважає, що виявлено недостачу товару на мусу двісті п"ятдесят тисяч гривень. Крім того підзвітна особа продавець-консультант ОСОБА_2 з результатами інвентаризації погодився, про що свідчить його особистий підпис та написані власноручно пояснення від 08.02.2013року.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України. та призначено йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки. В судовому засіданні ОСОБА_2, обвинувачений, повністю визнав те, що таким чином він привласнив за вищевказаний період грошові кошти ФОП ОСОБА_7 на загальну суму 67 435, 66 грн., що було виявлено під час інвентаризації, яка була проведена у магазині, де він, ОСОБА_2, працював, 05 лютого 2013 року.

Згідно уадиторського висновку спеціального призначення №1856 від 05.04.2013року АФ "Тер Аудит" встановлено, що станом на 01.01.2013року під матеріальною відповідальністю ОСОБА_2 перебувало товарно-матеріальних цінностей за закупівельними цінами на суму 273521,79грн.

Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов"язків.

Згідно п.1,2 ч.1 ст. 134 КЗпП України у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності та не забезпечення цілостімайна та інших цінностей йому для зберігання або для інших цілей, а також одержання працівником майна та інших ціностей під звіт та разовою довіреністю або за іншими разовими документами, працівники несутьматеріальну відповідальність у повному обсязі у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

На підставі ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками( що досігли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи,безпосередньо зв"язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерсьекого обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином, як це передбачено ст.1166 Цивільного кодексу України: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України передбачає способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, зокрема - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її і натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані битки у повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_2 заподіяна шкода у добровільному порядку не відшкодована.

Таким чином, завдані збитки потерпілого від злочину ОСОБА_1 підлягають стягненню з винної особи, а саме з ОСОБА_2

За таких обставин, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 ОСОБА_1 250000грн., як відшкодування заподіяної шкоди у зв"язку з неналежним збереженням майна, переданого під повну матеріальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, 130, 134, 135-1, 135-3 КЗпП України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250000грн., як відшкодування заподіяної шкоди у зв"язку з неналежним збереженням майна, переданого під повну матеріальну відповідальність.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1825грн. 64коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Тернопільського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Дуда О.О.