Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Сиченко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "АСКО-Медсервіс", фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 3-я особа: СТО "Автосервіс-115" про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та інших збитків, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс», ФОП ОСОБА_2, 3-я особа СТО «Автосервіс-115» про стягнення страхового відшкодування посилаючись на те, що 28.12.2010 року відбулася ДТП, в якій було пошкоджено належний ОСОБА_1 транспортний засіб «Рено Меган» д/н НОМЕР_1. Даний автомобіль був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс». Одразу після ДТП позивач повідомив страхову компанію про подію, яка сталася. 28.12.2010 року працівник ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» порадив поставити автомобіль на ремонт до СТО по вул. Бережанській,15 в м.Києві. Він же запевнив, що це гарна СТО, яка швидко та якісно зробить ремонт автомобіля. 30.12.2010 року ОСОБА_1 подав письмове повідомлення про ДТП. Було проведено оцінку матеріального збитку в сумі 61979 грн. 86 коп. 07.01.2011 року ФОП ОСОБА_2 передала ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» рахунок фактуру на суму 60891 грн. В подальшому 24.01.2011 року працівники страхової компанії роздрукували заяву на виплату страхового відшкодування з реквізитами ФОП ОСОБА_2 і попросили її підписати. Самої ФОП ОСОБА_2 він ніколи не бачив та не знав. Протягом 2011-2013 року ОСОБА_1 30 разів приїжджав на СТО, але йому продовжували обіцяти, що його автомобіль скоро буде відремонтований. У жовтні 2011 року у ФОП ОСОБА_2 було повідомлено, що автомобіль не відремонтований через відсутність грошей. В серні 2013 року він забрав свій автомобіль з СТО в розібраному вигляді. Таким чином, на сьогодні автомобіль не відремонтований і страхове відшкодування ним не отримано.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 58156 грн. страхового відшкодування, 7000 грн. моральної шкоди, 2433, 03 коп. упущеної вигади, 1566 грн. 97 коп. витрат від інфляції, 5815 грн. 60 коп. неустойки та 1000 грн. витрат на юридичні послуги.

В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_1 21.01.2011 року написав заяву про виплату страхового відшкодування за страхуванням наземного транспорту, яку було задоволено про свідчать страховий акт № 06-11-005 від 24.01.2011 року та платіжне доручення № 113 від 31.01.2011 року на суму 58156 грн., яким кошти були спрямовані на рахунок ФОП ОСОБА_2, яка зазначалась отримувачем в рахунку, виставленому співробітником СТО «Автосервіс-115». Отже, ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» 31.01.2011 року виконала свої зобов»язання перед позивачем.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 в судове засіданні не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

3-я особа СТО «Автосервіс-115» в судове засіданні не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача 1, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 30.07.2010 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту (а.с.12-19).

Статтею 6 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Статтею 16 цього Закону передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

28.12.2010 року сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Рено Меган» д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9). В наслідок ДТП автомобіль ОСОБА_1 отримав пошкодження, що підтверджується довідками ДАІ (а.с.20-21).

В результаті даної ДТП автомобіль «Рено Меган» д/н НОМЕР_1 отримав пошкодження, які згідно звіту про оцінку автомобіля № 5758 від 30.12.2010 року складають 61979 грн. 86 коп. (а.с.23-32).

Відповідно до ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов»язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову випадку у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору.

Пунктом 1.3 договору добровільного страхування встановлено, що страхова сума встановлена в розмірі 110000 грн.

Умовами договору добровільного страхування встановлено, що за цим договором страховими випадками є будь-які випадки пошкодження, знищення або втрати застрахованого автотранспортного засобу, причиною яких є, зокрема, дорожньо-транспортні пригоди.

На виконання умов ЦК України та договору, укладеного між позивачем та відповідачем ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс», 30.12.2010 року ОСОБА_1 письмово повідомив страхову компанія про подію з транспортним засобом (а.с.22).

24.01.2011 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» з заявою про виплату страхового відшкодування за страхуванням наземного транспорту, в якій зазначив, що він просить виплатити страхове відшкодування у сумі 61291 грн. на рахунок фізичної особи-підприємця - ОСОБА_2 (а.с.101).

Зазначена подія була визнана страховою, про що 24.01.2011 року було складено страховий акт № 06-11-005 від 24.01.2011 року, в якому зазначено розмір виплати становить 58156 грн. (а.с.102).

ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» на виконання умов договору вказану суму перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_2, що підтверджується копією платіжного доручення № 113 від 31.01.2011 року (а.с 103).

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Вказане положення також відображене в ст. 25 Закону України «Про страхування».

Наполягаючи на позові позивач та його представник зазначили, що працівники ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» роздрукували ОСОБА_1 заяву на виплату страхового відшкодування з реквізитами ФОП ОСОБА_2 і попросили її підписати. Самої ФОП ОСОБА_2 він ніколи не знав, оскільки її порадили йому в страховій компанії. Звернувшись до ФОП ОСОБА_2 з претензією, що автомобільне ремонтується, вона зазначила, що не перераховані страховою компанією гроші на ремонт.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, на виконання вимог ст.. 60 ЦПК України позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що страхова компанія не виконала свої зобів»язання за договором.

В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» прийняті на себе зобов'язання за договором добровільного страхування наземного транспорту № СО-10-1095-06 від 30.07.2010 року належним чином виконало, оскільки в повному обсязі сплачено суму страхового відшкодування, тому відсутні підстави для стягнення повторно суми страхового відшкодування.

Що стосується, солідарного стягнення суми страхового відшкодування з ФОП ОСОБА_2, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі недільності предмета зобов»язання.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту. ФОП ОСОБА_2 не є стороною вказаного договору. Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов»язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом. Умовами укладеного договору не передбачено будь-якої солідарної відповідальності третіх осіб.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи, що ані договором, ані законом не передбачена солідарна відповідальність за невиконання договору про добровільне страхування наземного транспорту, в даному випадку солідарна відповідальність ФОП ОСОБА_2 за невиконання вказаного договору взагалі не виникає.

Що стосується вимог позивача про стягнення 7000 грн. моральної шкоди, 2433 грн. 03 коп. упущеної вигоди, 1566 грн. 97 коп. витрат від інфляції, 5815 грн. 60 коп. неустойки, то дані вимога не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» в повному обсязі сплачено суму страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки, суд відмовляє в задоволені позову в повному обсязі, то не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат та .

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.6, 16, 25 Закону України «Про страхування», ст.ст. 541,979,988,990 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60, 88, 131, 145, 146, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "АСКО-Медсервіс", фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 3-я особа: СТО "Автосервіс-115" про стягнення страхового відшкодування, моральної шкоди та інших збитків відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя